Номер провадження: 22-ц/785/5102/16
Головуючий у першій інстанції Домусчі Л. В.
Доповідач Станкевич В. А.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05.09.2016 року м. Одеса

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Одеської області в складі: головуючого - Станкевича В.А.

суддів - Бабія А.П.

- Варикаші О.Д.

при секретарі -Желєзнові В.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за скаргою ПАТ «БРОКБІЗНЕС Банк» на постанову та дії головного державного виконавця Першого Суворовського відділу ДВС ОМУЮ Боржемського С.І., за апеляційною скаргою головного державного виконавця Першого Суворовського відділу ДВС ОМУЮ Боржемського С.І. на ухвалу Приморського районного суду м. Одеси від 26 квітня 2016 року,-

встановила:

Заявник 22.02.2016 року звернувся до суду зі скаргою на постанову та дії головного державного виконавця Першого Суворовського відділу ДВС ОМУЮ Боржемського С.І., за якою просив поновити строк звернення до суду з відповідною скаргою, визнати дії головного державного виконавця Першого Суворовського відділу ДВС ОМУЮ Боржемського СІ. щодо винесення постанови про повернення виконавчого документа стягувачеві від 20.02.2015 року за №39984436 протиправними; скасувати постанову про повернення виконавчого документа стягувачеві від 20.02.2015 року за №39984436 та зобов'язати головного державного виконавця Першого Суворовського відділу ДВС ОМУЮ Боржемського СІ. поновити виконавче провадження з примусового виконання рішення Приморського районного суду м. Одеси від 19.09.2013 року; зобов'язати державного виконавця провести дії, передбачені ЗУ «Про виконавче провадження», а саме провести опис та арешт транспортного засобу та у подальшому передати його на відповідальне зберігання організатору проведення електронних торгів - СЕТАМ.

В обґрунтування зазначив, що постановою про відкриття виконавчого провадження від 30.09.2013 року державним виконавцем першого Суворовського відділу ДВС ОМУЮ було відкрито виконавче провадження №39984436 з примусового виконання виконавчого листа № 2-6878, виданого районним судом м. Одеси про стягнення з ОСОБА_4 грошової суми у розмірі 248879,74 грн. на користь АТ «БРОКБІЗНЕСБАНК».

На адресу стягувача, окрім постанови про відкриття виконавчого провадження, жодних процесуальних документів не надходило. Також, вбачаючи порушення виконавчою службою строків примусового виконання рішення суду №2-6878/10 від 16.12.2010 року, стягувачем за допомогою ідентифікатора доступу до ЄДРВП було роздруковано постанову про повернення виконавчого документа стягувачеві, винесену головним державним виконавцем Боржемським О.М. 20.02.2015 року з підстав п.4 ч.І ст. 47 Закону України «Про виконавче провадження» (стягувачем не проавансовано витрати на виготовлення експертної оцінки у встановлений державним виконавцем строк). Проте заявник з даною постановою не згоден та вважає дії державного виконавця протиправними, безпідставними та незаконними. Посилається на порушення строків проведення виконавчих дій з примусового виконання рішення, а саме шести місяців з дня винесення постанови про відкриття виконавчого провадження. Крім того, жодних документів від виконавчої служби не отримував, тому вимоги щодо авансування витрат виконати не міг, а постанова державного виконавця винесена передчасно.

У судове засідання 26.04.2016 року представник заявника - ОСОБА_5 (діє на підставі довіреності від 01.04.2016 року) не з'явився, надав суду заяву про розгляд справи за його відсутності.

Представник Суворовського відділу ДВС ОМУЮ у судове засідання не з'явився, про час та місце судового розгляду був повідомлений належним чином у встановленому порядку. Надав 30.03.2016 року до суду письмові заперечення (а.с.27), за яким скаргу банку не визнав та просив відмовити у задоволенні.

Ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 26 квітня 2016 року скарга ПАТ «БРОКБІЗНЕС Банк» задоволена частково.

Поновлений ПАТ «БРОКБІЗНЕС Банк» строк звернення до суду зі скаргою на постанову та дії головного державного виконавця Першого Суворовського відділу ДВС ОМУЮ Боржемського С.І.

Визнано дії головного державного виконавця Першого Суворовського відділу ДВС ОМУЮ Боржемського С.І., щодо винесення ним 20.02.2015 року постанови про повернення виконавчого документа № 2-6878/10, виданого Приморським районним судом м. Одеси 19.09.2013 року, про стягнення солідарно з ОСОБА_4 на користь ПАТ «Брокбізнесбанк» грошової суми у розмірі 248 879, 74 грн. неправомірними.

Постанова головного державного виконавця Першого Суворовського відділу ДВС ОМУЮ Боржемського С.І. від 20.02.2015 року про повернення виконавчого документу № 2-6878/10, виданого Приморським районним судом м. Одеси 19.09.2013 року, про стягнення солідарно з ОСОБА_4 на користь ПАТ «Брокбізнесбанк» грошової суми у розмірі 248 879, 74 грн. скасована.

Зобов'язано головного державного виконавця Першого Суворовського відділу ДВС ОМУЮ Боржемського С.І. поновити виконавче провадження з примусового виконання виконавчого документа № 2-6878/10, виданого Приморським районним судом м. Одеси 19.09.2013 року, про стягнення солідарно з ОСОБА_4 на користь ПАТ «Брокбізнесбанк» грошової суми у розмірі 248 879, 74 грн..

В іншій частині відмовлено.

В апеляційній скарзі ставиться питання про скасування ухвали суду та постановлення нової ухвали, якою у задоволенні скарги ПАТ «БРОКБІЗНЕС Банк» відмовити в повному обсязі та стягнути судовий збір.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши доповідача, доводи апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду в межах заявлених вимог і доводів апеляційної скарги, судова колегія вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції правильно зазначено, що відповідно до ч. І ст. 14 ЦПК України судові рішення, що набрали законної сили, обов'язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України.

Тобто, виконання судових рішень у цивільних справах є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду, що передбачено статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року.

У відповідності до ст. 2 Закону України примусове виконання рішень покладається на Державну виконавчу службу, яка входить до системи органів Міністерства юстиції України.

Судом встановлено, що Приморським районним судом м. Одеси 19.09.2013 року видано виконавчий лист на рішення суду від 16.12.2010 року (справа № 2-6878/10) про стягнення з ОСОБА_4 та ОСОБА_6 на користь ПАТ «Брокбізнесбанк» суми у розмірі 247 059 грн., судові витрати у вигляді державного мита у розмірі 1700 грн. та ІТЗ судового розгляду справи у розмірі 120 грн., а разом 248 879, 74 грн. (а.с.34-35).

30.09.2013 року згідно заяви стягувача державним виконавцем Першого Суворовського відділу ДВС ОМУЮ Боржемським С.І. була винесена постанова про відкриття виконавчого провадження ВП № 39984436 з примусового виконання виконавчого листа № 2-6878/10, виданого Приморським районним судом м. Одеси 19.09.2013 року, про стягнення солідарно з ОСОБА_4 на користь ПАТ «Брокбізнесбанк» грошової суми у розмірі 248 879, 74 грн. (а.с.42). Боржнику було надано строк до самостійного виконання рішення суду до 07.10.2013 року.

13.11.2013 року у межах вказаного виконавчого провадження державним виконавцем було описано та арештовано майно належне боржнику ОСОБА_4, а саме автобус ГаЛАЗ 3207/05, 2008р.в., д.р.н. НОМЕР_1, який переданий в заставу до ПАТ «Брокбізнесбанк» згідно договору застави від 25.02.2008 року за № 508. Зазначене підтверджується актом опису та арешту майна від 13.11.2015 року (а.с.30-33), з якого також вбачається, що при описі був присутній представник стягувача за довіреністю ОСОБА_7.

Згідно акту вказано, що описане майно буде передано для реалізації не раніше 18.11.2013 року; описане майно прийняв на відповідальне зберігання, копію акту отримав ОСОБА_8(вказаний акт підписаний представником банку).

Постановою державного виконавця Боржевського С.І. від 14.11.2013 року було призначено спеціаліста, TOB «РОСЛА», - виконавець - Жигаль О.В., для надання висновку з визначення вартості арештованого майна, а саме вищевказаного автобусу ГаЛАЗ 3207/05 (а.с.45).

10.02.2014 року до відділу ДВС надійшов звіт експерта Жигаль О.В. про оцінку вартості майна (а.с.36).

Згідно письмових заперечень зацікавленої особи (а.с.28), 14.03.2014 року вищевказане майно було передане на реалізацію відповідно до заявки про реалізації вих. № 10137.

Після двох проведених уцінок вищевказаного майна, електроні прилюдні торги не відбулись згідно повідомлення ДП «Інформаційний центр» МЮУ вих. №03-08/4302 від11.11.2014 року (а.с.41)

Першим Суворовським відділом ДВС ОМУЮ 19.11.2014 року був надісланий стягувачеві лист з пропозицією залишити за собою вищевказане описане майно, запропоновано стягувачеві повідомити письмово про прийняте рішення, внести на депозитний рахунок відділу ДВС різницю між вартістю непроданого майна та сумою коштів, яка підлягає стягненню за виконавчим документом. (а.с.39)

20.02.2015 року державним виконавцем Першого Суворовського відділу ДВС ОМУЮ Боржемським С.І. була винесена постанова про повернення виконавчого документа стягувачеві, за якою виконавчий документ № 2-6878/10 виданий Приморським районним судом м. Одеси 19.09.2013 року, про стягнення солідарно з ОСОБА_4 на користь ПАТ «Брокбізнесбанк» грошової суми у розмірі 248 879, 74 грн., був повернутий стягувачеві з підстав п. 4 ч. І ст. 47 Закону України «Про виконавче провадження». (а.с.44)

Таким чином державний виконавец Першого Суворовського відділу ДВС ОМУЮ Боржемський С.І. повернув виконавчий документ № 2-6878/10 стягувачеві з підстав п. 4 ч. І ст. 47 Закону України «Про виконавче провадження»

Відповідно до п. 4 ч. І ст. 47 Закону України «Про виконавче провадження» виконавчий документ повертається, якщо стягував перешкоджає провадженню виконавчих дій або не здійснив авансування витрат на організацію та проведення виконавчих дій, авансування яких передбачено цим законом, незважаючи на попередження державного виконавця про повернення йому виконачого документа.

Згідно з вимогами статей 1, 5 Закону, виконавче провадження - це сукупність дій органів і посадових осіб, зазначених у цьому Законі, спрямованих на примусове виконання рішень судів. Державний виконавець зобов'язаний вжити заходів примусового виконання рішень, встановлених цим Законом, неупереджено, своєчасно, повно вчиняти виконавчі дії.

Крім того, виконання судових рішень - це заключна стадія цивільного процесу, а саме заключний етап у процесі реалізації захисту цивільних прав, у цьому випадку порушених прав Публічного акціонерного товариства «Брокбізнесбанк», а згідно з прецедентною практикою Європейського суду з прав людини для визначення розумного строку розгляду справи включається період з надходження до суду позовної заяви й закінчується виконанням рішення суду.

Отже, завданням ДВС є своєчасне, повне і неупереджене примусове виконання рішень, передбачених законом, тому перевірка вчинених таких дій державним виконавцем є фактично перевіркою дотримання положення статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо справедливого судового розгляду й належного виконання рішення суду.

Ч. 1 ст. 6 згаданого Закону передбачено, що державний виконавець зобов'язаний використовувати надані йому права відповідно до закону і не допускати у своїй діяльності порушення прав та законних інтересів фізичних і юридичних осіб.

Статтею 42 згаданого Закону України передбачено, що з метою забезпечення провадження виконавчих дій стягувач може за погодженням з державним виконавцем внести на відповідний рахунок органу державної виконавчої служби певну грошову суму для здійснення необхідних витрат або покриття їх частини, якщо інше не передбачено цим Законом.

Інструкцією з організації примусового виконання рішень, затвердженої наказом МЮУ №512/5 від 02.04.2012 року (п.3.14) передбачено, що авансові внески для здійснення необхідних витрат на забезпечення провадження виконавчих дій або для покриття їх частини можуть бути зроблені стягувачем шляхом перерахування цих коштів безпосередньо на відповідний рахунок органу ДВС. Суму коштів, яку необхідно внести на відповідний рахунок органу ДВС, стягувач визначає за погодженням з державним виконавцем з урахуванням необхідних витрат для проведення робіт.

Таким чином, з наведеного слідує, що у стягувача виникає саме право, а не обов'язок на авансування витрат на організацію та проведення виконавчих дій. Крім того, стягувач має сплатити певну суму для необхідних витрат виключно за погодженням з державним виконавцем.

Законом України «Про виконавче провадження» передбачається повернення виконавчого документа саме за нездійснення погодженого авансування витрат.

За змістом пункту 7 частини другої статті 17 Закону України «Про виконавче провадження» постанови державного виконавця про стягнення виконавчого збору, витрат на проведення виконавчих дій та накладення штрафу є окремими виконавчими документами.

У відповідності до ст. 31 Закону України «Про виконавче провадження», копії постанов державного виконавця та інші документи виконавчого провадження (далі - документи виконавчого провадження), що державний виконавець зобов'язаний довести до відома сторін та інших учасників виконавчого провадження, надсилаються адресатам із супровідними листами простою кореспонденцією. 4.2 даної статті передбачено, що за умови авансування стягувачем у порядку, передбаченому цим Законом, витрат на організацію та проведення виконавчих дій документи виконавчого провадження можуть надсилатися його учасникам рекомендованими листами.

Дані положення знайшли підтвердження також в Інструкцією з організації примусового виконання рішень, затвердженої наказом МЮУ №512/5 від 02.04.2012 року, у п. З.19 якої встановлено, що надсилання документів виконавчого провадження здійснюється згідно з положеннями статті 31 Закону. За письмовою заявою учасника виконавчого провадження інформаційні повідомлення щодо складання документів виконавчого провадження можуть надсилатися йому каналами факсимільного зв'язку або електронною поштою, смс-повідомленням. Документи виконавчого провадження, надіслані каналами факсимільного зв'язку або електронною поштою, вважаються врученими за наявності належного підтвердження їх одержання адресатами.

Відповідно до вимог п .4 ч. І ст. .47 Закону України "Про виконавче провадження", виконавчий документ, на підставі якого відкрите виконавче провадження, за яким виконання не здійснювалося або здійснене частково, повертається стягувачу у разі, якщо стягувач перешкоджає провадженню виконавчих дій або не здійснив авансування витрат на організацію та проведення виконавчих дій, авансування яких передбачено цим законом, незважаючи на попередження державного виконавця про повернення йому виконавчого документа.

Необхідною умовою для застосування державним виконавцем вказаної норми матеріального права є встановлення ним факту отримання стягувачем листа з пропозицією здійснити авансування витрат, і не виконання цієї пропозиції у визначений державним виконавцем строк, а також попередження про повернення виконавчого документа державним виконавцем у разі відмови у авансуванні таких витрат у визначений судом строк.

У наданих представником відділу ДВС до письмових заперечень матеріалів виконавчого провадження ВП №3 9984436 такі докази щодо отримання стягувачем ПАТ «Брокбізнесбанк» листів від 19.11.2014 року з пропозицією здійснити авансування витрат на виконавчі дії також відсутні.

Відповідно до ст. ст. 10, 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 ЦПК України. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Статтею 36 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що за наявністю обставин, що ускладнюють виконання рішення, державний виконавець за власною ініціативою або за заявою сторін має право звернутись до суду, який видав виконавчий документ, із заявою про встановлення чи заміну порядку і способу виконання рішення. Положенням ст. 376 ЦПК України реалізуються процесуальні гарантії забезпечення прав стягувана у виконавчому провадженні.

Суд першої інстанції правильно зазначив, що вищенаведені норми свідчать про те, що державний виконавець повинен здійснювати необхідні заходи щодо своєчасного і повного виконання рішення навіть у разі утруднення його виконання у тому числі й звертатися до стягувача з пропозицією щодо авансування організації та проведення виконавчих дій. Утім, у матеріалах справи відсутні будь-які належні та допустимі докази щодо отримання стягувачем звернення державного виконавця з такою пропозицією, чи звернення самого стягувача до державного виконавця з таким клопотанням для його подальшого погодження для своєчасного та належного виконання виконавчого листа №2-6878/10, виданого Приморським районним судом м. Одеси 19.09.2013 року.

Оскільки доводи заявника ПАТ «Брокбізнесбанк» про те, що він не отримував від державного виконавця Першого Суворовського відділу ДВС ОМУЮ Боржемського С.І., відповідної постанови з пропозицією щодо авансування організації та проведення виконавчих дій з виконання виконавчого листа №2-6878/10, виданого Приморським районним судом м. Одеси 19.09.2013 року, про стягнення солідарно з ОСОБА_4 на користь ПАТ «Брокбізнесбанк» грошової суми у розмірі 248 879, 74 грн., не спростовані не представником зацікавленої особи, а не матеріалами справи, то суд першої інстанції обгрунтовано вважав недоведеними обставини отримання стягувачем ПАТ «Брокбізнесбанк» листів з пропозицією здійснити авансування витрат на виконавчі дії.

Враховуючи вищевикладене та те, що доводи, вказані заявником, державним виконавцем не спростовані, то суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку, що передбачені п. 4 ч. 1 ст. 47 Закону України «Про виконавче провадження» підстави для повернення виконавчого документу стягувачеві відсутні, у зв'язку із чим постанова державного виконавця про повернення виконавчого документу від 20.02.2015 року підлягає скасуванню.

Колегія суддів не бере до уваги посилання зазначені в апеляційній скарзі стосовно того, що Першим Суворовським відділом ДВС ОМУЮ 19.11.2014 року був надісланий стягувачеві лист з пропозицією залишити за собою вищевказане описане майно, запропоновано стягувачеві повідомити письмово про прийняте рішення, внести на депозитний рахунок відділу ДВС різницю між вартістю непроданого майна та сумою коштів, яка підлягає стягненню за виконавчим документом, що є підставою для повернення виконавчого документа, оскільки державний виконавец Першого Суворовського відділу ДВС ОМУЮ Боржемський С.І. повернув виконавчий документ № 2-6878/10 стягувачеві саме з підстав п. 4 ч. І ст. 47 Закону України «Про виконавче провадження», а не з тих, що зазначає в апеляційній скарзі. (а.с.39, 44)

Враховуючи все вищевикладене колегія вважає, що суд першої інстанції порушень матеріального і процесуального права при вирішенні справи не допустив, а наведені в скарзі доводи правильність висновків суду не спростовують. За таких обставин апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Керуючись ст. ст. 304, 307, 308, 313, ч. 1 п. 4 ст. 314, 315, 317, 319 ЦПК України, судова колегія, -

ухвалила:

Апеляційну скаргу головного державного виконавця Першого Суворовського відділу ДВС ОМУЮ Боржемського С.І. - відхилити.

Ухвалу Приморського районного суду м. Одеси від 26 квітня 2016 року по справі за скаргою ПАТ «БРОКБІЗНЕС Банк» на постанову та дії головного державного виконавця Першого Суворовського відділу ДВС ОМУЮ Боржемського С.І. - залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом 20 днів з дня набрання ухвалою суду законної сили.

Головуючий: В. А. Станкевич

Судді: А.П. Бабій

О.Д. Варикаша