Провадження № 2/742/1249/16
Єдиний унікальний № 742/2884/16-ц
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 жовтня 2016 року Прилуцький міськрайонний суд Чернігівської області

в складі: головуючого-судді: Зарічної Л.А.,

при секретарі Геєць О.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Прилуках цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Територіальної громади м.Прилуки в особі Прилуцької міської ради Чернігівської області про визнання права власності на нерухоме майно в порядку спадкування.,-

В С Т А Н О В И В:

Відповідно до договору міни від 07 лютого 2006 року ОСОБА_2 та ОСОБА_3 придбали ? частину будинку з надвірними будівлями, що знаходяться за адресою м.Прилуки, вул.Земська, буд.27.

04 червня 2006 року ОСОБА_2 померла. Після її смерті відкрилася спадщина на належне їй майно, в тому числі і на ? частину будинку 27 по вул..Земській в м.Прилуках. Оскільки ОСОБА_3 на час смерті матері проживала разом з нею, вона вважається такою, що прийняла спадщину, відповідно до вимог ст..1270 ЦК України.

Після смерті ОСОБА_3, яка померла 15 листопада 2015 року, позивач звернувся до нотаріуса із заявою про вступ у спадщину. Проте, у видачі свідоцтва про право на спадщину після померлої сестри йому було відмовлено через те, що за життя ОСОБА_2 та ОСОБА_3 не провели реєстрацію вказаного договору у Прилуцькому МБТІ, що і змусило позивача звернутися до суду за захистом його порушених прав.

В судове засідання сторони не зявилися, але їх представниками були подані відповідні письмові заяви про розгляд справи за їх відсутності та про підтримання позовних вимог представником позивача, а представником відповідача про їх визнання.

Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що заявлені вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав:

Відповідно до вимог ч.1 ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненнями фізичних чи юридичних осіб, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справ, а згідно частини третьої статті 10 ЦПК кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Постанова Пленуму Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних і кримінальних справ № 5 від 07.02.2014 року «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» зазначає, що власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд та може вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону, проте при здійсненні своїх прав та виконанні обов'язків власник не може завдавати шкоди правам, свободам інших осіб, інтересам суспільства і зобов'язаний додержуватися моральних засад суспільства. Спори, пов'язані із захистом права власності та інших речових прав, розглядаються судами відповідно до визначеної процесуальним законом юрисдикції.

Відповідно до статті 41 Конституції України та пункту 2 частини першої статті 3, статті 321 ЦК ніхто не може бути позбавлений права власності чи обмежений у його здійсненні, крім випадків, встановлених Конституцією та законом

Ураховуючи, що згідно зі статтею 92 Конституції України правовий режим власності визначається виключно законами України, то інші нормативно-правові акти, які обмежують права власника і не мають ознак закону, не підлягають застосуванню.

В судовому засіданні було достовірно встановлено, що ОСОБА_1 народився 02 липня 1948 року, а ОСОБА_3 - 22 липня 1969 року, і їх батьками є ОСОБА_4 та ОСОБА_2. (а.с. 8,9).

Відповідно до договору міни від 07 лютого 2006 року ОСОБА_2 та ОСОБА_3 обміняли належну їм двокімнатну квартиру з усіма вигодами, що знаходиться в АДРЕСА_1 на належну ОСОБА_5 ? частину житлового будинку з належною частиною господарсько-побутових будівель, що знаходиться в м.Прилуки, вул..Земська, буд.27 (а.с10).

Витяг з державного реєстру правочинів підтверджує ті обставини, що дійсно нотаріусом Прилуцької міської державної нотаріальної контори 07.02.2006 року ОСОБА_6 було посвідчено договір міни між ОСОБА_2, ОСОБА_3 та ОСОБА_5 (а.с11).

Відповідно до наданої інформації КП «Прилуцьке МБТІ», право власності на квартиру АДРЕСА_2 зареєстровано 07.02.2006 року за ОСОБА_5 відповідно до договору міни (а.с.31). В той же час, ОСОБА_3 та ОСОБА_2 набуту у власність за договором міни ? частину будинку за адресою м. Прилуки, вул..Земська, 27 у Прилуцькому МБТІ за життя не зареєстрували, що вбачається із відповіді КП «Прилуцьке МБТІ від 12.08.2016 року.

Копії свідоцтв про смерть (а.с.6,7) підтверджують ті обставини, що ОСОБА_2 померла 04 червня 2006 року, а ОСОБА_3 - 15 листопада 2015 року. На час смерті ОСОБА_2, її дочка - ОСОБА_3 постійно проживала зі спадкодавцем, а тому вважається такою, що прийняла спадщину.

ОСОБА_7, після смерті своєї сестри ОСОБА_3, як спадкоємець 2 черги за законом , у визначений законодавством час , звернувся до нотаріуса із заявою про вступ у спадщину, але незважаючи на наявність відповідного договору міни та відсутність проведеної реєстрації права власності за спадкодавцем , нотаріусом було винесено постанову про відмову у видачі свідоцтва про право на спадщину та рекомендовано звернутися до суду за захистом порушеного права власності.

Стаття 328 ЦК України визначає, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно,якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

В той же час, відповідно до ст. 392 ЦК України власник майна може предявити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

В судовому засіданні було достовірно встановлено, що саме ОСОБА_3 та ОСОБА_2 є власниками ? частини житлового будинку за адресою м.Прилуки, вул..Земська, буд.27. В той же час, оскільки власники житла померли, не скориставшись своїм правом зареєструвати отриману за правочином нерухомість, що підтверджується дослідженими доказами, а позивач, в порядку правонаступництва, що виникає із права успадкування, має право ставити питання про визнання за ним права власності на дану частину будинку, оскільки інших спадкоємців після смерті як ОСОБА_3, так і ОСОБА_2 , крім позивача немає.

Відповідно до ст.319 ЦК України власник володіє, користується та розпоряджається своїм майном на власний розсуд та має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону, а відтак може чинити стосовно своєї речі усе, що не заборонено законом або не суперечить соціальній природі власності.

Оскільки досліджені в судовому засіданні докази підтверджують ті обставини, що дійсно саме померлі ОСОБА_3 та ОСОБА_2 були власниками даного житла та ОСОБА_3 після смерті матері ОСОБА_2 вважається такою, що прийняла спадщину, оскільки протягом 6 місяців з дня її смерті не заявила про відмову від неї, суд вважає , що вимоги позивача є правомірними та такими, що підлягають до задоволення.

Керуючись ст.ст. 319, 328,392 ЦК, ст.ст. 213-218 ЦПК України,-

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на ? частину будинку з господарськими будівлями , що знаходяться за адресою: м.Прилуки, Чернігівської області, вулиця Земська, будинок 27, в порядку спадкування за законом після ОСОБА_3, яка померла 15 листопада 2015 року.

Рішення суду може бути оскаржено шляхом подання протягом 10 днів апеляційної скарги до Апеляційного суду Чернігівської області через Прилуцький міськрайонний суд.

Суддя: