КУЙБИШЕВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 319/233/16-ц
Провадження №2/319/159/2016
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 березня 2016 року смт Куйбишеве

Суддя Куйбишевського районного суду Запорізької області Солодовніков Р.С., розглянувши матеріали позовної заяви ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа: КП «Куйбишевське БТІ», про виділення в натурі частки з нерухомого майна, що є у спільній частковій власності та визнання права власності на ціле нежиле приміщення,

в с т а н о в и в:

ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом, в якому просить виділити зі спільної власності в натурі та визнати право власності на ? частину нежилого приміщення, розташованого за адресою: вул. Центральна,72 в смт. Куйбишеве Куйбишевського району Запорізької області в порядку ст.364 ЦК України.

Предявлена позовна заява ухвалою судді від 29.01.2016 року була залишена без руху, у звязку з порушенням позивачем вимог ст.119 ЦПК України, а саме:

Відповідно до п.9 ч.1 ст.80 ЦПК України у позовах про право власності на нерухоме майно, що належить фізичним особам на праві приватної власності, - ціна позову визначається дійсною вартістю нерухомого майна.

Відповідно до п.5 Пленуму Верховного Суду України №7 від 04.10.1991 року «Про практику застосування судами законодавств, що регулює право приватної власності громадян на жилий будинок» під дійсною вартістю будинку розуміється грошова сума, за яку він може бути проданий в даному населеному пункті чи місцевості на час розгляду справи.

Відповідно до п.9 ч.1 ст.80 ЦПК України , ціна позову визначається дійсною вартістю нерухомого майна, поняття якої є за своїм змістом і числовим значенням рівнозначне поняттю ринкової вартості.

Відповідно до Постанови КМУ «Про затвердження Національного стандарту N 1 "Загальні засади оцінки майна і майнових прав» № 1440 від 10.09.2003 року ринкова вартість - вартість, за яку можливе відчуження об'єкта оцінки на ринку подібного майна на дату оцінки за угодою, укладеною між покупцем та продавцем, після проведення відповідного маркетингу за умови, що кожна із сторін діяла із знанням справи, розсудливо і без примусу.

Згідно ст. 12 Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні»від 12 липня 2001 року звіт про оцінку майна є документом, що містить висновки про вартість майна та підтверджує виконані процедури з оцінки майна суб'єктом оціночної діяльності - суб'єктом господарювання відповідно до договору. Звіт підписується оцінювачами, які безпосередньо проводили оцінку майна, і скріплюється печаткою та підписом керівника суб'єкта оціночної діяльності.

Однак позивачем не підтверджена ціна позову щодо дійсної вартості майна, яке відшукується. Вартість майна за даними БТІ станом на 09.12.2010 рік в сумі 55570,00 гривень, на яку посилається позивач, не відповідає дійсної вартості майна на час розгляду справи.

Таким чином, позивач, відповідно до ч.2 ст.60 ЦПК України, повинен провести оцінку нерухомого майна, на яке він просить визнати за собою право власності, звернувшись до відповідного експерта (оцінщика), надавши суду звіт (висновок про ринкову оцінку вартості нерухомого майна).

Крім того, позивачем неправильно сплачений судовий збір.

Так, відповідно до ст. 4 ЗУ «Про судовий збір» ставка судового збору за подання до суду позовної заяви майнового характеру, яка подана фізичною особою встановлюються у розмірі 1 відсоток ціни позову, але не менше 0,4 розміру мінімальної заробітної плати та не більше 5 розмірів мінімальної заробітної плати.

Отже, при ціні позову в сумі 55570 гривень розмір судового збору повинен складати 555,70 гривень, однак позивачем сплачено лише 551,20 гривень.

Враховуючи викладене, позивачу слід визначити дійсну вартість оспорюваного майна, пред'явити суду підтверджуючі про це документи, зазначити ціну позову та сплатити відповідну суму судового збору.

Для усунення цих недоліків позивачу був встановлений пятиденний строк з дня отримання ухвали.

Ухвала про залишення позову без руху отримана позивачем - 05.03.2016 р., згідно поштового повідомлення, тобто останній день усунення недоліків, з урахуванням вихідних днів, є 10.03.2016 року.

Позивач в межах встановленого строку (5 днів з дня отримання ухвали) недоліки позову не усунула, відповідні уточнення до суду не подані, судові витрати за вимогами майнового характеру не сплачені.

Згідно змісту ч.2 ст.121 ЦПК України, якщо позивач відповідно до ухвали суду у встановлений строк не виконає вимоги, визначені статтями 119 і 120 ЦПК України, не сплатить суму судового збору, позовна заява вважається неподаною і повертається позивачеві.

У звязку з тим, що недоліки позову не були усунуті, а зазначена обставина є перешкодою у відкритті провадження у справі, а тому відповідно до ч.2 ст.121 ЦПК України, визнаю позов неподаним і повертаю його позивачу.

Керуючись ст.121 ЦПК України,

п о с т а н о в и в:

Позовну заяву визнати неподаною та повернути позивачу.

Розяснити позивачу, що повернення позовної заяви не позбавляє права повторного звернення до суду в порядку, встановленому законом, якщо перестануть існувати обставини, що стали підставою для повернення заяви.

Ухвала може бути оскаржена до апеляційного суду Запорізької області через суд першої інстанції шляхом подання в 5-денний строк з дня отримання копії ухвали апеляційної скарги.

Суддя Р.С.Солодовніков