Номер провадження: 22-ц/785/4551/16
Головуючий у першій інстанції Маркарова С.В.
Доповідач Кононенко Н. А.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31.05.2016 року м. Одеса

Колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Одеської області у складі:

Головуючого: Кононенко Н.А.

суддів: Журавльова О.Г., Сегеди С.М.

при секретарі: Ярахмедову Е.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Одесі цивільну справу за поданням Малиновського відділу державної виконавчої служби Одеського міського управління юстиції про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України боржника ОСОБА_2 по справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Акціонерний банк «Південний» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на ухвалу Малиновського районного суду м. Одеси від 22 грудня 2015 року, -

встановила:

19 листопада 2015 року Малиновський відділ державної виконавчої служби Одеського міського управління юстиції звернувся до суду із поданням про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України боржника ОСОБА_2.

Посилаючись на те, що на примусовому виконанні в Малиновському відділі державної виконавчої служби Одеського міського управління юстиції перебуває виконавче провадження по виконанню виконавчого листа № 1519/22250/2012, виданого 09.09.2013 року Малиновським районним судом м. Одеси про стягнення з ОСОБА_2 на користь ПАТ АБ «Південний» грошових коштів. Боржник від виконання рішення суду ухиляється.

Ухвалою Малиновського районного суду м. Одеси від 22 грудня 2015 року подання Малиновського відділу державної виконавчої служби Одеського міського управління юстиції про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України боржника ОСОБА_2 було задоволено.

Встановлено тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України - ОСОБА_2 (ІНФОРМАЦІЯ_1, зареєстрованого за адресою АДРЕСА_1) до погашення заборгованості за виконавчим листом № 1519/22250/2012, виданим 09.09.2013 року Малиновським районним судом м. Одеси.

Не погоджуючись з вказаною ухвалою, ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу у якій просить ухвалу суду скасувати, постановити нову ухвалу, якою відмовити у задоволенні подання Малиновського відділу державної виконавчої служби Одеського міського управління юстиції про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України боржника ОСОБА_2, посилаючись на порушення судом норм права.

Судова колегія, заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення сторін, що з'явилися, перевіривши матеріали справи й обговоривши доводи апеляційної скарги, вважає її такою, що підлягає задоволенню.

Відповідно до ст. 3771 ЦПК України питання про тимчасове обмеження боржника - фізичної особи або керівника боржника юридичної особи у праві виїзду за межі України при виконанні судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) вирішується судом за місцезнаходженням органу державної виконавчої служби за поданням державного виконавця, погодженого з начальником відділу державної виконавчої служби.

Як вбачається із матеріалів справи ( а.с. 188-190) 16 листопада 2015 року державний виконавець Малиновського відділу державної виконавчої служби одеського міського управління юстиції головного територіального управління юстиції в Одеській області за погодженням з начальником цього відділу державної виконавчої служби, звернувся з поданням про тимчасове обмеження ОСОБА_2 у праві виїзду за межі України, мотивуючи своє подання тим, що останній має неврегульовані договірні зобов'язання і умисно ухиляється від їх виконання.

Вважаючи посилання подання доведеними, районний суд подання задовольнив, проте погодитись з такими висновками суду першої інстанції немає підстав.

Згідно зі статтею 32 Закону України «Про виконавче провадження» заходами примусового виконання рішення є: - звернення стягнення на кошти та інше майно (майнові права) боржника, в тому числі якщо вони перебувають у інших осіб або належать боржникові від інших осіб;

-Звернення стягнення на заробітну плату (заробіток), доходи, пенсію, стипендію боржника;

-Вилучення у боржника і передача стягувачу певних предметів, зазначених у рішенні;

-Інші заходи, передбачені рішенням.

Тобто тимчасове обмеження боржника у праві виїзду за межі України за наявності неврегульованих боргових зобов'язань не віднесені законом до заходів примусового виконання рішень, а відповідно можуть бути розцінені як спонукання боржника через загрозу обмежень реалізації ним своїх конституційних прав до виконання судового рішення і є нічим іншим як втручанням в особисте життя відповідно до положень Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

За таких обставин суду першої інстанції слід було звернути увагу на те, чи було таке втручання виправданим, чи не порушувало воно основоположних прав і свобод людини, чи було воно здійснено відповідно до Закону, чи відповідало воно законним цілям та чи було необхідним у демократичному суспільстві.

Стаття 33 Конституції України гарантує кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, свободу пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишати територію України, за винятком обмежень, які встановлюються законом.

Це положення конкретизовано у національному законодавстві статтею 313 Цивільного кодексу України, яка встановлює, що фізична особа має право на свободу пересування. Фізична особа, яка досягла шістнадцяти років, має право на вільний самостійний виїзд за межі України. Фізична особа може бути обмежена у здійсненні права на пересування лише у випадках, встановлених законом; та статтею 6 Закону України «Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України», яка передбачає, що підставою для тимчасового обмеження у праві виїзду громадян України за кордон є дія неврегульованих зобов'язань, а також ухилення від виконання зобов'язань, покладених на громадянина судовим рішенням.

Пунктом 18 частини 3 статті 11 Закону України «Про виконавче провадження» встановлено, що у разі ухилення боржника від виконання зобов'язань, покладених на нього рішенням державний виконавець у процесі здійснення виконавчого провадження має право звертатися до суду за встановленням тимчасового обмеження у праві виїзду боржника - фізичної особи або керівника юридичної особи за межі України - до виконання зобов'язань за рішенням.

Із приведених положень закону вбачається, що у даному випадку, аби втручання держави у особисте життя ОСОБА_2 було виправданим, здійсненим згідно із законом, відповідало законній цілі, та було необхідним у демократичному суспільстві, державний виконавець, котрий звертався до суду з поданням про тимчасове обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України повинен був довести факт ухиляння фізичної особи боржника від виконання рішення суду про стягнення боргу, а також, що всі передбачені законом заходи примусового виконання рішення, які він повинен був здійснити у відповідності до Закону України «Про виконавче провадження», ним (державним виконавцем) було здійснено.

Доказів на підтвердження факту ухиляння боржника від виконання судового рішення заявником суду надано не було.

Навпаки, з матеріалів справи видно, що боржник працює на державній службі, регулярно отримує заробітну плату, про що своєчасно повідомив державну виконавчу службу, однак державний виконавець не вжив жодних передбачених законом заходів для реального виконання судового рішення.

За таких обставин, судова колегія вважає, що звернення державного виконавця до суду з поданням щодо тимчасового обмеження боржника у праві виїзду за межі України, тобто не направлених безпосередньо на виконання рішення суду про стягнення боргу, не являлись необхідними у демократичному суспільстві, а були фактично втручанням у здійснення ним конституційних прав.

Керуючись: п. 2 ч. 2 ст. 307; ст. 312; 315; 317; 319 ЦПК України, колегія суддів ,-

ухвалила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - задовольнити.

Ухвалу Малиновського районного суду м. Одеси від 22 грудня 2015 року - скасувати і постановити нову, якою у задоволенні подання Малиновського відділу державної виконавчої служби Одеського міського управління юстиції про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України ОСОБА_2 - відмовити.

Ухвала апеляційного суду набирає чинності негайно з моменту її проголошення і касаційному оскарженню не підлягає.

Судді апеляційного суду Одеської області:

Н.А. Кононенко

О.Г. Журавльов

С.М. Сегеда