Справа №463/5547/15-ц
Провадження №2/463/521/16
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(заочне)

04 лютого 2016 року Личаківський районний суд м. Львова

в складі: головуючого судді Головатого Р.Я.

з участю секретаря судових засідань ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства «ВіЕс Банк» до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про виселення та зняття з реєстрації, -

в с т а н о в и в:

позивач звернувся до суду із позовом до відповідачів про виселення та зняття з реєстрації з будинку, що знаходиться за адресою: м. Львів, вул. Львів-Винники, вул. Незалежності, 41 відповідача ОСОБА_3 Також просить закріпити за ПАТ «ВіЕс Банк» права управителя щодо: вільного доступу представників управителя та інших осіб, визначених управителем до майна, що передано в управління; укладення договорів оренди майна переданого в управління з третіми особами; розпорядження коштами, отриманими за результатами управління майном; укладання договорів відповідального зберігання майна, що передається в управління з третіми особами; представляти інтереси в усіх установах чи підприємствах незалежно від організаційної форми та підпорядкування з питань, повязаних з замовленням, посвідченням, отриманням необхідних документів (в тому числі у відповідній райдержадміністрації, в органах місцевого самоврядування, в банківських установах, житлово-комунальних органах, в органах державної пожежної охорони, в органах газопостачання, у відповідному структурному підрозділі енергозабезпечувальної установи, в органах звязку, водоканалу та інших підприємствах, установах та організаціях) з питань, що стосуються належного здійснення управління майном, передачу в оренду, забезпеченням нерухомого майна електроенергією, водо- та газопостачанням, телефонним звязком; здійснювати реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень (в тому числі, але не виключно права власності, інших речових прав, обтяжень речових прав тощо, щодо їх виникнення, припинення, переходу, зміни тощо), підписувати і подавати заяви про надання витягів з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, про державну реєстрацію припинення іпотеки та про державну реєстрацію припинення іпотеки та про державну реєстрацію припинення обтяження нерухомого майна; володіти, користуватися і розпоряджатися майном у встановлених чинним в Україні законодавством; інші права для здійснення належного управління майном.

Свої вимоги мотивує тим, що 07 червня 2013 року Личаківським районним судом м. Львова ухвалено рішення по цивільній справі №463/1065/13 за позовом ПАТ «ВіЕс Банк», правонаступник ПАТ «Фольксбанк», до ОСОБА_2 про звернення стягнення на предмет іпотеки, яким позовні вимоги позивача задоволено в повному обсязі.

Відповідно до зазначеного рішення суду, позивачу для задоволення своїх вимог, що виникли у звязку з невиконанням ОСОБА_2 умов кредитного договору №КР23469 від 06 червня 2007 року, надано право звернути стягнення на предмет іпотеки, а саме: будинок у м.Львові-Винники по вул..Незалежності, 41, який належить ОСОБА_2 на підставі свідоцтва про право власності на нерухоме майно, виданого Винниківською міською радою 17.04.2007 року та земельну ділянку загальною площею 0,1200 га, яка розташована у м.Львові-Винники по вул. Незалежності 41,43, яка належить ОСОБА_2 на підставі державного акту на право власності на земельну ділянку від 07.02.2007 року шляхом продажу майна ПАТ «Фольксбанк» (м. Львів вул. Грабовського, 11, рах.№0 в ЛТУ НБУ м.Львова МФО 325213, ) від свого імені будь-якій особі покупцю згідно договору купівлі-продажу за ціною, визначеною уповноваженим експертом-оцінювачем на день проведення продажу для чого забезпечити право ПАТ «Фольксбанк» щодо повноважень продавця необхідних для здійснення такого продажу, кошти одержані від реалізації, скерувати для задоволення вимог ПАТ «Фольксбанк» за кредитним договором №КР 23469 від 6.06.2007 року в розмірі 351498 (триста пятдесят одна тисяча чотириста девяносто вісім) дол. США 67 центів та 106734 (сто шість тисяч сімсот тридцять чотири) грн. 41 коп., а разом 2916263,28 (два мільйони девятсот шістнадцять тисяч двісті шістдесят три гривні 28 коп.).

Відповідно до довідки МКП «Винниківське» №963 від 24 вересня 2015 року з місця проживання про склад сімї та прописки в будинку, що знаходиться за адресою: м. Львів-Винники, вул. Незалежності, 41, прописаний ОСОБА_3

Враховуючи те, що рішенням Личаківського районного суду м.Львова звернено стягнення на предмет іпотеки, однак наявність мешканців житлового приміщення значно ускладнює продаж зазначеного майна, що призводить до порушення прав ПАТ «ВіЕс Банк» на задоволення своїх грошових вимог, просить позов задовольнити.

Як на підставу позову посилається на ст. 109 Житлового кодексу України, ст. 34 Закону України «Про іпотеку».

В судове засідання представник позивача не з'явився, подав клопотання про розгляд справи без його участі, проти заочного розгляду справи не заперечив.

Відповідачі в судове засідання повторно не з'явилися, про час та місце розгляду справи повідомлялися у встановленому законом порядку за зареєстрованим місцем проживання, причин неявки суду не повідомили. Тому суд вважає, що у відповідності до ст.224 ЦПК України, оскільки представник позивача не заперечує проти такого вирішення справи, слід розглянути справу у відсутності відповідача, ухваливши заочне рішення.

Відповідно до ч.2 ст.197 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши матеріали справи, а також оглянувши матеріали цивільної справи №2/463/1065/13, оцінивши в сукупності зібрані по справі докази, суд встановив наступне.

Відповідно до ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

При цьому, відповідно до ст.ст. 10, 60 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Судом встановлено, що ПАТ «ВіЕс Банк» є правонаступником усіх прав та обовязків ПАТ «Фольксбанку», що підтверджується копією статуту (а.с.15-17).

Як вбачається з матеріалів справи (а.с. 4-5), рішенням Личаківського районного суду м. Львова від 07.06.2013р. у цивільній справі №2/463/1065/13 задоволено позов ПАТ «Фольксбанк» до ОСОБА_2 про звернення стягнення на предмет іпотеки та вирішено звернути стягнення на предмет іпотеки, а саме: будинок у м.Львові-Винники по вул..Незалежності, 41, який належить ОСОБА_2 на підставі свідоцтва про право власності на нерухоме майно, виданого Винниківською міською радою 17.04.2007 року та земельну ділянку загальною площею 0,1200 га, яка розташована у м.Львові-Винники по вул. Незалежності 41,43, яка належить ОСОБА_2 на підставі державного акту на право власності на земельну ділянку від 07.02.2007 року шляхом продажу майна ПАТ «Фольксбанк» (м. Львів вул. Грабовського, 11, рах.№0 в ЛТУ НБУ м.Львова МФО 325213, ) від свого імені будь-якій особі покупцю згідно договору купівлі-продажу за ціною, визначеною уповноваженим експертом-оцінювачем на день проведення продажу для чого забезпечити право ПАТ «Фольксбанк» щодо повноважень продавця необхідних для здійснення такого продажу, кошти одержані від реалізації, скерувати для задоволення вимог ПАТ «Фольксбанк» за кредитним договором №КР 23469 від 6.06.2007 року в розмірі 351498 дол. США 67 центів та 106734 грн. 41 коп., а разом 2916263 грн. 28 коп.

У відповідності до ч. 3 ст. 61 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Відповідно до ст.39 Закону України «Про іпотеку» одночасно з рішенням про звернення стягнення на предмет іпотеки суд за заявою іпотекодержателя виносить рішення про виселення мешканців за наявності підстав, передбачених законом, якщо предметом іпотеки є житловий будинок або житлове приміщення.

Згідно зі ст.40 цього ж Закону та ч.3 ст.109 ЖК України звернення стягнення на передані в іпотеку житловий будинок чи житлове приміщення є підставою для виселення всіх мешканців. Після прийняття рішення про звернення стягнення на передані в іпотеку житловий будинок чи житлове приміщення шляхом позасудового врегулювання на підставі договору всі мешканці зобов'язані на письмову вимогу іпотекодержателя або нового власника добровільно звільнити житловий будинок чи житлове приміщення протягом одного місяця з дня отримання цієї вимоги. Якщо мешканці не звільняють житловий будинок або житлове приміщення у встановлений або інший погоджений сторонами строк добровільно, їх примусове виселення здійснюється на підставі рішення суду.

Разом з тим, відповідно до приписів ч.1, 2 ст.109 ЖК Української РСР виселення із займаного жилого приміщення допускається з підстав, установлених законом. Виселення проводиться добровільно або в судовому порядку. Громадянам, яких виселяють з жилих приміщень, одночасно надається інше постійне жиле приміщення, за винятком виселення громадян при зверненні стягнення на жилі приміщення, що були придбані ними за рахунок кредиту (позики) банку чи іншої особи, повернення кого забезпечене іпотекою відповідного жилого приміщення. Постійне жиле приміщення, що надається особі, яку виселяють, повинно бути зазначено в рішенні суду.

Відповідно до ч.1 ст.360-7 ЦПК України рішення Верховного Суду України, прийняте за наслідками розгляду заяви про перегляд судового рішення з мотивів неоднакового застосування судом (судами) касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права у подібних правовідносинах, є обов'язковим для всіх суб'єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить зазначену норму права, та для всіх судів України. Суди зобов'язані привести свою судову практику у відповідність із рішенням Верховного Суду України.

Як вбачається з постанови Верховного Суду України від 18.03.2015р. у справі №6-39цс15, а також постанови від 25.11.2015р. - № 6-1061цс15, прийнятих за наслідками розгляду заяв про перегляд судового рішення з мотивів неоднакового застосування судом (судами) касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права у подібних правовідносинах, за змістом статей 39, 40 Закону України «Про іпотеку» та статті 109 ЖК Української РСР особам, які виселяються із жилого будинку (жилого приміщення), яке є предметом іпотеки, у звязку зі зверненням стягнення на предмет іпотеки, надається інше постійне житло тільки у тому разі, коли іпотечне житло було придбане не за рахунок кредиту, забезпеченого іпотекою цього житла. Постійне жиле приміщення, що надається особі, яку виселяють, повинно бути зазначено в рішенні суду. Як виняток, допускається виселення громадян без надання іншого жилого приміщення при зверненні стягнення на предмет іпотеки, якщо іпотечне майно було придбано за рахунок кредиту, повернення якого забезпечене іпотекою відповідного жилого приміщення (частина 2 статті 109 ЖК Української РСР).

Як вбачається зі свідоцтва про право власності на нерухоме майно, а саме: будинок у м.Львові-Винники по вул..Незалежності, 41, (а.с.10), такий належить ОСОБА_2 з 17 квітня 2007 року, в той час як кредитний договір №КР23469 (а.ц.с. №2/463/1065/13 6-9) було укладено лише 06 червня 2007 року, а будинок у м.Львові-Винники по вул..Незалежності, 41, переданий в іпотеку на підставі договору від 14.06.2007р. (а.с.6-9).

Більше того, вищевказаний кредитний договір укладено між ВАТ «Електрон Банк», правонаступником якого є позивач, та ТзОВ «Терем і К», а не відповідачами. При цьому, кредит надано для поповнення вже існуючого парку вантажних автомобілів та спецтехніки, для збільшення обсягів послуг, що надаються, на купівлю обладнання для очистки питної води, а не на купівлі житлового приміщення.

Враховуючи вищенаведене, оскільки під час розгляду справи встановлено, що рішенням Личаківського районного суду м.Львова від 07.06.2013р. у цивільній справі №2/463/1065/13 звернено стягнення на житлове приміщення, яке не було придбане за рахунок кредиту, повернення якого забезпечене іпотекою цього жилого приміщення, суд приходить до висновку, що відсутні підстави для виселення без надання іншого житлового приміщення відповідача ОСОБА_3, який згідно з довідкою МКП «Винниківське» №963 від 24 вересня 2015 року з місця проживання про склад сімї та прописки зареєстрований у будинку, що знаходиться за адресою: м. Львів-Винники, вул. Незалежності, 41 (а.с.11).

Оскільки позивачем не представлено суду доказів надання ОСОБА_3 іншого постійного жилого приміщення, а тому, з урахуванням гарантованого ст.47 Конституції України права на житло, суд приходить до висновку, позовні вимоги в цій частині задоволенню не підлягають.

Як вбачається із позовної заяви, позивач з посиланням на ст.34 Закону України «Про іпотеку», просив закріпити за ним права управителя будинком за адресою: м. Львів-Винники, вул. Незалежності, 41.

Згідно зі ст. 34 Закону України «Про іпотеку» після прийняття рішення про звернення стягнення на предмет іпотеки і з метою отримання продукції, плодів та доходів, забезпечення належного господарського використання переданого в іпотеку нерухомого майна згідно з його цільовим призначення предмет іпотеки на підставі договору між іпотекодавцем і іпотекодержателем або рішення суду може бути переданий іпотекодержателю або іншій особі в управління на період до його реалізації у порядку, встановленому цим Законом. Управління майном здійснюється відповідно до законодавства та умов, визначених договором чи рішенням суду. Продукція, плоди і доходи, отримані в результаті управління предметом іпотеки, спрямовуються на задоволення забезпечених іпотекою вимог іпотекодержателя, якщо інше не встановлено договором або рішенням суду.

Статтею 39 Закону України «Про іпотеку» встановлено, що у разі задоволення судом позову про звернення стягнення на предмет іпотеки у рішенні суду зазначається заходи щодо забезпечення збереження предмету іпотеки або передачі його в управління на період до його реалізації, якщо такі необхідні.

Таким чином, передача майна в управління не є безумовною в разі звернення стягнення на предмет іпотеки. Підставою передачі іпотечного майна в управління законодавець визначив, як наявність мети отримання продукції, плодів та доходів, так і необхідність в забезпеченні належного господарського використання іпотечного майна відповідно до його цільового призначення та з зазначенням умов управління відповідно до вимог Закону.

Зважаючи на те, що позивач в позовній заяві не обґрунтував належними доказами вимогу щодо передачі йому предмета іпотеки в управління, не зазначив умов, на яких може бути передане йому вказане майно, а лише послався на положення ст. 34 Закону України «Про іпотеку», суд приходить до висновку, що вказана вимога задоволенню також не підлягає.

При цьому, оскільки в задоволенні позову відмовлено, то відповідно до ст.88 ЦПК України не підлягають стягненню і понесені позивачем судові витрати.

Керуючись ст.ст.10, 11, 60, 88, 212-214, 224-226 ЦПК України, -

в и р і ш и в:

в позові «ВіЕс Банк» до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про виселення та зняття з реєстрації - відмовити.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Позивач має право оскаржити заочне рішення протягом десяти днів з дня отримання його копії до апеляційного суду Львівської області через Личаківський районний суд м.Львова. Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя Р.Я.Головатий