Провадження № 2/127/4314/16
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17.08.2016 Вінницький міський суд Вінницької області

в складі: головуючого судді Сичука М.М.,

при секретарі Кондратюк І.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Вінниці цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства «Акціонерна компанія «Сатер» до ОСОБА_1, третя особа, яка не заявляє самостійні вимоги на предмет спору Національна акціонерна страхова компанія «Оранта» про стягнення матеріальної шкоди, заподіяної джерелом підвищеної небезпеки внаслідок ДТП,-

ВСТАНОВИВ:

В червні 2016 року позивач звернувся до суду з даною позовною заявою, в якій згідно збільшених позовних вимог просив стягнути з відповідача на користь Філії «Виробниче підприємство «Цукорремналадка» ПАТ «АК «Сатер» матеріальну шкоду в розмірі 68662,66 грн., з якої 44099,86 грн. сума збитку, що не відшкодована після виплати страхового відшкодування, 24000,00 грн. витрати, повязані із орендою транспортного засобу, 562,80 грн. витрати повязані із оцінкою розміру матеріального збитку та витрати, повязані зі сплатою судового збору та послуг фахівців у галузі права в розмірі 4000 грн.

В обґрунтування своїх позовних вимог вказав на те, що 01.03.2016 року між ТОВ «Віненергоналадка» та Філією ВП «Цукорремналадка ПАТ «АК Сатер» був укладений договір оренди легкового автомобіля марки «Форд» модель «Фієста», державний номер НОМЕР_1, кузов WF0DXXGAKDMFM47573 на термін один рік (по 01.03.2017 року) з оплатою в розмірі 6000,00 грн. на місяць.

21.03.2016 року наказом про відрядження № 6-ВД, виданого позивачем, визначено, що «для проведення налагоджувальних робіт відправити у відрядження ОСОБА_2 інженера ІІ категорії до ТОВ «Миронівське», с. Петрашівка Ямпільського району на 2 дні з 24 по 25 березня 2016 року.

24.03.2016 року о 13 год 00 хв. по вул. Комарова, 112 в м. Вінниці водій ОСОБА_1, в порушення вимог п.п. 12.1, 13.1, ПДР України, керуючи автомобілем «Форд» модель «Сієрра», державний номер НОМЕР_2, не вибрав безпечної швидкості руху, щоб мати змогу постійно контролювати його рух та безпечно керувати ним , не дотримався безпечного інтервалу, внаслідок чого виїхав на зустрічну смугу та допустив зіткнення з автомобілем «Форд» модель «Фієста», державний номер НОМЕР_1, під керуванням ОСОБА_2, який рухався назустріч, що призвело до пошкодження транспортних засобів.

05.04.2016 року постановою Вінницького міського суду Вінницької області ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП та призначено адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 340,00 грн. на користь держави.

Згідно звіту № 7 від 14.04.2016 року експертного товарознавчого дослідження з оцінки транспортного засобу, розмір матеріального збитку, завданого власнику автомобіля «Форд» модель «Фієста», д.н.з. НОМЕР_1 складає 96589,86 грн.

Власником транспортного засобу, яким керував відповідач, являється ОСОБА_3, що підтверджується свідоцтвом про реєстрацію ТЗ серії ВІС № 380190. Однак на момент вчинення ДТП, як посвідчення водія на право керування ТЗ відповідної категорії, так і вищезазначене свідоцтво знаходилося саме у ОСОБА_1

Між власником ТЗ, яким керував відповідач, та СК «Оранта» був укладений договір страхування цивільно правової відповідальності з метою реалізації права на відшкодування майнової шкоди, завданої внаслідок ДТП, потерпілій особі. Розмір страхової суми не перевищує 50000 грн., а тому СК «Оранта» було сплачено 49490 грн. без урахування франшизи 510 грн.

Також з вини відповідача Філією ВП «Цукорремналадка» ПАТ «АК Сатер» було зазнано матеріальних збитків, що становлять 24000,00 грн. оскільки ТЗ тривалий час перебуває на ремонті та не використовується в цілях, для яких його було орендовано згідно договору.

Представники позивача в судовому засіданні позов підтримали в повному обсязі з підстав, зазначених в позовній заяві.

Відповідач в судовому засіданні позов визнав частково в розмірі заподіяної матеріальної шкоди, вказав, що на даний й час не має змоги розрахуватись з позивачем. Не заперечив щодо стягнення витрат за проведену оцінку автомобіля та судовий збір, однак заперечив щодо стягнення орендної плати та витрат на правову допомогу в звязку з необґрунтованістю.

Представник третьої особи НАСК «Оранта» в ході судового розгляду при вирішенні спору поклався на думку суду, зазначивши, що свої зобовязання страхова компанія виконала в повному обсязі.

Вислухавши осіб, які беруть участь в справі, дослідивши матеріали справи та оцінивши наявні докази у їх сукупності, судом встановлені наступні фактичні обставини справи та відповідні їм правовідносини.

Судом встановлено, що згідно постанови Вінницького міського суду Вінницької області від 05.04.2016 року, 24.03.2016 року о 13 год 00 хв. по вул. Комарова, 112 в м. Вінниці водій ОСОБА_1, в порушення вимог п.п. 12.1, 13.1, ПДР України, керуючи автомобілем «Форд» модель «Сієрра», державний номер НОМЕР_2, не вибрав безпечної швидкості руху, щоб мати змогу постійно контролювати його рух та безпечно керувати ним , не дотримався безпечного інтервалу, внаслідок чого виїхав на зустрічну смугу та допустив зіткнення з автомобілем «Форд» модель «Фієста», державний номер НОМЕР_1, під керуванням ОСОБА_2, який рухався назустріч, що призвело до пошкодження транспортних засобів

Вказаною постановою Вінницький міський суд Вінницької області від 05.04.2016 року визнав винним ОСОБА_1 у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП і на нього накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в сумі 340,00 грн.

Згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серї ВІС 380190, автомобіль «Форд Фієста», державний номер НОМЕР_1 зареєстрований за організацією ТОВ «Віненеергоналадка»

Відповідно до висновку експертного товарознавчого дослідження з оцінки транспортного засобу від 14.04.2016 щодо визначення вартості матеріальної шкоди № 7 розмір матеріального збитку, завданий власнику автомобіля марки «Форд Фієста», д.н.з. НОМЕР_1 2015 року випуску, в результаті його пошкодження, з ПДВ складає 93589,86 грн.

Відповідно до ч. 1 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Згідно ч. ч. 1, 2 ст. 1187 ЦК України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов'язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб.

Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 1188 ЦК України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою.

Таким чином з відповідача на користь позивача підлягає стягненню матеріальна шкода, завдана в результаті дорожньо-транспортної пригоди, що сталася з вини відповідача, яка складає 44099,86 грн. (сума збитку, що не відшкодована після виплати страхового відшкодування).

Крім того, внаслідок вчиненого ДТП, позивач змушений був звертатися до НДЕКЦ МВС України для визначення матеріального збитку, в звязку із чим поніс витрати по оплаті відповідних експертних послуг в розмірі 562,80 грн., що також підлягають стягненню з відповідача. При цьому в ході судового розгляду учасникам було розяснено процесуальне право на призначення експертизи, однак особи даним правом не скористались, а відповідач погодився з проведеною оцінкою транспортного засобу.

Щодо позовних вимог про стягнення з відповідача витрат повязаних із орендую транспортного засобу у сумі 24000,00 грн. суд зазначає наступне.

Відповідно до договору №2 оренди легкового автомобіля від 01 березня 2016 року, укладеного між ТОВ «Віненергоналадка» та філією ВП «Цукорремналадка ПАТ «АК «Сатер» в оренду останньому, строком на один рік з орендною платою у розмірі 6 000 грн. на місяць передано автомобіль «Форд Фієста», д.н.з. НОМЕР_1 2015 року випуску. Цього ж числа згідно акту прийому-передачі даний автомобіль було передано позивачу.

21.03.2016 року наказом про відрядження № 6-ВД, виданого позивачем, визначено, що «для проведення налагоджувальних робіт відправити у відрядження ОСОБА_2 інженера ІІ категорії до ТОВ «Миронівське», с. Петрашівка Ямпільського району на 2 дні з 24 по 25 березня 2016 року.

Як вбачається з платіжного доручення, наданого позивачем, на рахунок ТОВ Віненергоналадка 1 червня 2016 року позивачем було переказано 12 000 гривень за оренду автомобіля. Цього дня ідентичним платіжним дорученням позивачем на рахунок ТОВ Віненергоналадка було переказано ще 12 000 грн., призначення платежу: за оренду автомобіля, що складає в сумі 24 000 грн.

При цьому як вбачається з пояснень представників позивача автомобіль на даний час не відремонтований.

Виходячи з наведеного вище, суд бере до уваги доводи позивача про те, що ним понесені матеріальні збитки в сумі 24 000 грн., а тому позов в цій частині підлягає задоволенню.

Що стосується витрат, повязаних зі сплатою послуг фахівців у галузі права, суд зазначає наступне.

Відповідно до ст. 79 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи.

Відповідно до п. 2, 4 ч. 3 ст. 79 ЦПК України до витрат, пов'язаних з розглядом судової справи, належать: витрати на правову допомогу; витрати, пов'язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів та проведенням судових експертиз.

Згідно приписів ст. 84 ЦПК України витрати, пов'язані з оплатою правової допомоги адвоката або іншого фахівця в галузі права, несуть сторони, крім випадків надання безоплатної правової допомоги. Граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу встановлюється законом.

Згідно ст. 1 Закону України «Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах» розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних справах, в яких така компенсація виплачується стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, іншою стороною, а в адміністративних справах - суб'єктом владних повноважень, не може перевищувати 40 відсотків встановленої законом мінімальної заробітної плати у місячному розмірі за годину участі особи, яка надавала правову допомогу, у судовому засіданні, під час вчинення окремих процесуальних дій поза судовим засіданням та під час ознайомлення з матеріалами справи в суді, що визначається у відповідному судовому рішенні.

Склад та розмір витрат, пов'язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов'язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордеру, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження).

Судом встановлено, що позивач уклав договір про надання правової допомоги з фахівцем в галузі права ОСОБА_4 Згідно умов зазначеного Договору Позивач сплатив за надані послуги 4000,00 грн., що підтверджується квитанціями до акту виконаних робіт.

При стягненні витрат на правову допомогу слід враховувати, що особа, яка таку допомогу надавала, має бути адвокатом (стаття 6 Закону України від 05 липня 2012 року N 5076-VI "Про адвокатуру та адвокатську діяльність") або іншим фахівцем у галузі права незалежно від того, чи така особа брала участь у справі на підставі довіреності, чи відповідного договору (статті 12, 42, 56 ЦПК).

Розмір витрат на оплату правової допомоги визначається за домовленістю між стороною та особою, яка надає правову допомогу. Разом із тим граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу встановлений Законом України від 20 грудня 2011 року N 4191-VI "Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах".

У п. 48 вищевказаної Постанови зазначено, що підстави, межі та порядок відшкодування судових витрат на правову допомогу, надану в суді як адвокатом, так і іншим фахівцем у галузі права, регламентовано у п. 2 ч.3 ст. 79, ст. ст. 84, 88, 89 ЦПК України.

Витрати на правову допомогу, граничний розмір якої визначено відповідним законом, про що зазначено в пункті 47 цієї постанови, стягуються не лише за участь у судовому засіданні при розгляді справи, а й у разі вчинення інших дій поза судовим засіданням, безпосередньо пов'язаних із наданням правової допомоги у конкретній справі (наприклад, складання позовної заяви, надання консультацій, переклад документів, копіювання документів).

Суд вважає, що з урахуванням суті спору та тривалості його розгляду, вимог розумності та справедливості, ступені участі представника у вирішенні спору, з відповідача підлягає стягненню з відповідача на користь позивача витрати на правову допомогу в сумі 2000 гривень.

Також в звязку з задоволенням з відповідача на користь позивача слід стягнути судовий збір та витрати, повязані із оцінкою розміру матеріального збитку відповідно до висновку експертного товарознавчого дослідження з оцінки транспортного засобу від 14.04.2016 щодо визначення вартості матеріальної шкоди № 7.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 23, 1166, 1187, 1188 ЦК України, ст.ст.10, 60, 88, 212, 213 - 215, ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов Публічного акціонерного товариства «Акціонерна компанія «Сатер» до ОСОБА_1, третя особа, яка не заявляє самостійні вимоги на предмет спору Національна акціонерна страхова компанія «Оранта» про стягнення матеріальної шкоди, заподіяної джерелом підвищеної небезпеки внаслідок ДТП, задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Філії «Виробниче підприємство «Цукорремналадка» Публічного акціонерного товариства «АК «Сатер» суму збитку, що не відшкодована після виплати страхового відшкодування, 44099 гривень 86 копійок, витрати, повязані з орендою транспортного засобу, 24000 гривень, витрати, повязані із оцінкою розміру матеріального збитку, в сумі 562 гривні 80 копійок, витрати на правову допомогу в сумі 2000 гривень та судовий збір у розмірі 1378 гривень.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом 10 днів з дня його проголошення через Вінницький міський суд Вінницької області до Апеляційного суду Вінницької області.

Суддя