Справа № 127/7678/16-ц Провадження № 22-ц/772/2735/2016Головуючий в суді першої інстанції ОСОБА_1
Категорія 50Доповідач Оніщук В. В.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 серпня 2016 рокум. Вінниця

Колегія суддів судової палати з цивільних справ апеляційного суду Вінницької області у складі:

головуючого: Оніщука В.В.

суддів: Медвецького С.К., Панасюка О.С.,

при секретарі: Маркевич Я.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 21.07.2016 року у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на дитину та дружину, -

в с т а н о в и л а :

В квітні 2016 року позивач звернулася в суд із зазначеним позовом, посилаючись на те, що вони з відповідачем перебувають в зареєстрованому шлюбі і від спільного життя мають сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, який на даний час проживає з нею та знаходиться на її утриманні, при цьому відповідач матеріальну допомогу на утримання дитини та на її утримання не надає, не цікавиться проблемами сімї та розвитком і вихованням спільного сина, а тому з урахуванням уточнених позовних вимог просила стягнути з відповідача аліменти на її користь на утримання дитини в твердій грошовій сумі в розмірі 1 100 грн., а також стягнути з відповідача на її користь на її утримання аліменти в твердій грошовій сумі до досягнення дитиною трирічного віку в розмірі 600 грн..

Рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 21.07.2016 року позов задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 аліменти на утримання сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, в твердій грошовій сумі в розмірі 1 000 грн., щомісячно, але не менше ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до досягнення дитиною повноліття, починаючи з 12.04.2016 року.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 аліменти на її утримання в розмірі 500 грн., щомісячно до досягнення сином ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, трирічного віку, починаючи стягнення з 12.04.2016 року до 31.12.2018 року.

Рішення в частині стягнення аліментів в межах суми платежу за один місяць допущено до негайного виконання.

Вирішено питання про судові витрати.

Не погодившись із вказаним рішенням суду, ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу, в якій просить рішення суду змінити в частині розміру стягнення аліментів на дитину, встановивши його в сумі 500 грн., а на дружину в сумі 200 грн., в решті рішення суду залишити без змін, посилаючись на неповноту з`ясування судом обставин, що мають значення для справи та неправильне застосування норм матеріального і процесуального права.

В судовому засіданні ОСОБА_2 та його представник апеляційну скаргу підтримали з посиланням на викладені в ній обставини.

ОСОБА_3 в судовому засіданні проти задоволення апеляційної скарги заперечувала, вказавши на її безпідставність та законність і обґрунтованість рішення суду.

Судова колегія, заслухавши суддю-доповідача, пояснення сторін, перевіривши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з таких підстав.

Відповідно до вимог ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим; законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом; обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно зясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були дослідженні в судовому засіданні.

Вимогами ст. 308 ЦПК України передбачено, що апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без зміни, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням вимог матеріального та процесуального права.

Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Задовольняючи частково позов, районний суд виходив з того, що батьки зобовязані утримувати своїх дітей до досягнення ними повноліття і що в даному випадку з відповідача необхідно стягнути аліменти в твердій грошовій сумі на утримання дитини та на утримання дружини і даний розмір аліментів не буде порушувати інтересів сторін, при цьому аліменти визначено в твердій грошовій сумі, оскільки відповідач офіційно не працює.

Розглядаючи спір, судова колегія вважає, що районний суд повно і всебічно дослідив і оцінив обставини по справі, надані сторонами докази, правильно визначив юридичну природу спірних правовідносин і закон, який їх регулює.

Судом встановлено і підтверджено матеріалами справи, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі і від спільного життя мають сина ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, який на даний час проживає з матірю та знаходиться на її утриманні, при цьому сама позивач не працює та знаходиться у відпустці по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку.

Із довідки управління соціального захисту населення (Лівобережне) №61 від 04.04.2016 року вбачається, що ОСОБА_3 перебуває на обліку в управлінні соціального захисту населення (Лівобережне) департаменту соціальної політики отримує допомогу при народженні дитини на сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 та інших видів допомоги не отримує.

Звернувшись в суд з позовом про стягнення аліментів, ОСОБА_3 зазначила, що відповідач матеріальної допомоги на утримання дитини не надає і участі у її вихованні не приймає, а також не надає матеріальної допомоги на її утримання, як непрацездатної дружини і тому просила визначити аліменти в твердій грошовій сумі з посиланням на те, що відповідач офіційно не працює.

Відповідно до вимог ст. 180 Сімейного Кодексу України батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Статтею 182 Сімейного Кодексу України передбачено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення.

Згідно ч. 1 ст. 184 Сімейного Кодексу України, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі.

Вимогами частин 2 та 4 ст. 84 Сімейного Кодексу України передбачено, що дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того, чи вона працює, та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу.

Матеріалами справи встановлено, що відповідач звільнився з роботи та не має постійного доходу, що не заперечувалось сторонами при розгляді справи в суді першої інстанції.

На підставі наведеного судова колегія вважає, що суд першої інстанції прийшов до правильного висновку, щодо стягнення з відповідача на користь позивача аліментів в твердій грошовій сумі в розмірі 1 000 грн. на дитину та 500 грн. на утримання дружини.

Викладені в апеляційній скарзі твердження про наявність підстав для зменшення розміру аліментів, є безпідставними, оскільки відповідач є працездатним, наявні у нього захворювання не позбавляють його можливості працевлаштуватися, доказів щодо наявності інших утриманців не надав, при цьому сам лише факт відсутності у відповідача роботи не є беззаперечною підставою для зменшення аліментів на утримання дитини та дружини, до того ж відповідач не позбавлений можливості працевлаштуватися самостійно чи звернутися з відповідним питанням у центр зайнятості.

Крім того, не заслуговують на увагу посилання відповідача на наявність батька пенсіонера, який є інвалідом другої групи та потребує постійного догляду і додаткових витрат на лікування, оскільки дані обставини не є підставою для визначення аліментів у меншому розмірі, при цьому слід врахувати, що батько відповідача отримує пенсію і на утриманні останнього не перебуває.

Таким чином, судова колегія вважає, що доводи апеляційної скарги не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального чи процесуального права, які призвели або могли призвести до неправильного вирішення справи, тобто ухвалене рішення відповідає матеріалам справи та вимогам закону і підстав для його скасування немає.

Керуючись ст. ст. 303, 304, 307, 308, 313-315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів,

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 21.07.2016 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення, однак може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий: /підпис/ ОСОБА_6

Судді: /підпис/ ОСОБА_7

/підпис/ ОСОБА_8

Згідно з оригіналом: