Справа № 308/1992/16-ц
УХВАЛА

про залишення позовної заяви без руху

29.02.2016 м. Ужгород

Суддя Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області Світлик О.М., ознайомившись з позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа без самостійних вимог районний відділ державної виконавчої служби Ужгородського міськрайонного управління юстиції про визнання майна спільною сумісною власністю колишнього подружжя та його поділ,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернулася в суд з позовною заявою до ОСОБА_2, третя особа без самостійних вимог районний відділ державної виконавчої служби Ужгородського міськрайонного управління юстиції про визнання майна спільною сумісною власністю колишнього подружжя та його поділ.

Нормами статті 119 ЦПК України регламентовано вимоги до форми і змісту позовної заяви.

Крім того, у пункті 7 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» від 12.06.2009 р. № 2 розяснено, що позовна заява подається до суду в письмовій формі і за змістом повинна відповідати вимогам ст. 119 ЦПК. У звязку з цим суди мають звертати особливу увагу, зокрема, на те, що у позовній заяві повинні не лише міститися позовні вимоги, а й бути викладені обставини, якими позивач обґрунтовує свої вимоги, і зазначені докази, що підтверджують кожну обставину.

Водночас, позовна заява подана з порушенням вимог п. 4 ч. 2, ч. 5 ст. 119 ЦПК України, а саме: у позовній заяві не зазначено ціну позову щодо вимог майнового характеру, а також до позовної заяви не додано документ, що підтверджує сплату судового збору у відповідному розмірі, виходячи із ціни позову.

Згідно з п. 4 ч. 2 ст. 119 ЦПК України позовна заява повинна містити ціну позову щодо вимог майнового характеру.

Всупереч вимог п. 4 ч. 2 ст. 119 ЦПК України, відсутнє зазначення ціни позову з врахуванням наявності майнових вимог про визнання спільною сумісною власністю та поділу спільного майна подружжя, відповідно до положень ст. 80 ЦПК України.

Відповідно до ч. 1 ст. 80 ЦПК України, ціна позову визначається: у позовах про визнання права власності на майно або його витребування вартістю майна; у позовах про право власності на нерухоме майно, що належить фізичним особам на праві приватної власності, дійсною вартістю нерухомого майна, а на нерухоме майно, що належить юридичним особам, не нижче його балансової вартості.

Відповідно до ч. 2 ст. 80 ЦПК України, якщо визначена позивачем ціна позову вочевидь не відповідає дійсній вартості спірного майна або на момент пред'явлення позову встановити точну його ціну неможливо, розмір судового збору попередньо визначає суд з наступним стягненням недоплаченого або з поверненням переплаченого судового збору відповідно до ціни позову, встановленої судом при вирішенні справи.

Оскільки позивачка просить визнати майно спільною сумісною власністю колишнього подружжя та здійснити його поділ, однак, не надає документу на підтвердження вартості майна, тобто не може визначити вартість даного майна, вважаю доцільним у відповідності до ч. 2 ст. 6 Закону України «Про судовий збір», а також на підставі ч. 2 ст. 80 ЦПК України попередньо визначити розмір судового збору, виходячи з ціни позову в загальному розмірі 162 500,00 грн., а саме, щодо визнання права власності:

- на автомобіль CHEVROLET NIVA 21230, чорного кольору, 2005 року випуску, легкового універсал-В, д.н.з. НОМЕР_1, № кузова X9L7290 - в розмірі 125000,00 тис. грн.

- на автомобіль ВАЗ 2121, зеленого кольору, 1987 року випуску, легкового універсал-В, д.н.з. НОМЕР_2, № кузова ХТА 212100НО547022 в розмірі 25000,00 грн.

- на причеп легковий-В, д.н.з. АО 0572 X, № шасі М0005964 в розмірі 12500,00 грн., з подальшою сплатою недоплаченої суми або з поверненням суми переплати судового збору відповідно до ціни позову, встановленої судом у процесі розгляду справи.

Відповідно до вимог ч. 5 ст. 119 ЦПК України до позовної заяви додається документ, що підтверджує сплату судового збору.

Водночас, за положеннями ч. ч. 1, 3 ст. 82 ЦПК України суд, враховуючи майновий стан сторони, може своєю ухвалою відстрочити або розстрочити сплату судового збору на визначений строк, але не більше як до ухвалення судового рішення у справі. З підстав, зазначених у частині першій цієї статті, суд може зменшити розмір належних до оплати судових витрат, пов'язаних з розглядом справи, або звільнити від їх оплати.

Згідно з ч. 1 ст. 8 Закону України «Про судовий збір» враховуючи майновий стан сторони, суд може своєю ухвалою відстрочити або розстрочити сплату судового збору на певний строк, але не довше ніж до ухвалення судового рішення у справі. У відповідності до ч. 2 ст. 8 Закону України «Про судовий збір», суд може своєю ухвалою звільнити від сплати судового збору, враховуючи майновий стан сторони, яка заявила таке клопотання.

З норми ст. 5 Закону України «Про судовий збір» вбачається перелік осіб та установ, які звільнені від сплати судового збору. Згідно зі ст. 5 Закону України «Про судовий збір» позивач не входить до категорії осіб, які звільняються від сплати судового збору.

Як вбачається зі змісту ст. 82 ЦПК України та ст. 8 Закону України «Про судовий збір», єдиною підставою для відстрочення сплати судового збору є майновий стан сторони, однак, позивачем при заявленні клопотання про відстрочення судового збору в повному розмірі не зазначено жодних обставин та доказів на підтвердження скрутного матеріального становища. Підставою для відстрочення сплати судового збору позивачем зазначено те, що їй не відома, до проведення експертизи, ціна позову та вартість половини спільного майна з відповідачем, однак, ст. 82 ЦПК України дана підстава не передбачена для відстрочення сплати судового збору, окрім того, ціна позову, як уже зазначено вище, може бути визначена на підставі ч. 2 ст. 80 ЦПК України.

Відповідно до ч. 1 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» судовий збір справляється у відповідному розмірі від мінімальної заробітної плати у місячному розмірі, встановленої законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі. Згідно з ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» ставка судового збору за подання до суду фізичною особою або фізичною особою-підприємцем позовної заяви майнового характеру встановлюється в розмірі 1 відсоток ціни позову, але не менше 0,4 розміру мінімальної заробітної плати та не більше 5 розмірів мінімальної заробітної плати. Частиною 1 ст. 8 Закону України «Про Державний бюджет України на 2016 рік» передбачено, що з 1 січня 2016 року встановлено мінімальну заробітну плату у місячному розмірі 1378,00 гривень.

Як вбачається з матеріалів позовної заяви, до позовної заяви позивачкою додано оригінал копії чека від 26.02.2016 року № 4176 про сплату судового збору в розмірі 551,20 грн.

Оскільки судом на підставі ч. 2 ст. 80 ЦПК України та у відповідності до ч. 2 ст. 6 Закону України «Про судовий збір» визначено ціну позову в розмірі 162500,00 грн., судовий збір повинен бути сплачений в розмірі 1625,00 грн. Враховуючи часткову сплату позивачем судового збору як встановлено з копії чека від 26.02.2016 року № 4176 на суму 551,20 грн., позивачу необхідно доплатити судовий збір, виходячи із встановленої судом на підставі ч. 3 ст. 80 ЦПК України ціни позову в розмірі 1073,80 грн.

Враховуючи наведене, вважаю, що до даної позовної заяви слід застосувати правила ч. 1 ст. 121 ЦПК України та залишити її без руху, надавши позивачеві строк для усунення зазначених недоліків позовної заяви.

Керуючись ч. 1 ст. 121 ЦПК України,

У Х В А Л И В:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа без самостійних вимог районний відділ державної виконавчої служби Ужгородського міськрайонного управління юстиції про визнання майна спільною сумісною власністю колишнього подружжя та його поділ залишити без руху.

Повідомити позивача про необхідність усунення недоліків позовної заяви, зазначених у мотивувальній частині ухвали, протягом пяти днів з дня отримання копії ухвали.

У випадку, якщо недоліки не будуть усунені в зазначений строк, позовна заява буде вважатися неподаною та повернута позивачеві.

Копію ухвали надіслати позивачеві.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Ужгородського

міськрайонного суду ОСОБА_3