АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 182/7356/15-ц 22-ц/774/1088/К/16
Справа 182/7356/15-ц Головуючий в І інстанції
Провадження 22-ц/774/1088/К/16 Рунчева О. В.
Категорія 48 (ІУ) Доповідач - Соколан Н.О.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 серпня 2016 року колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Дніпропетровської області в складі :

головуючого: судді Соколан Н.О.,

суддів: Бондар Я. М., Зубакової В. П.,

за участю: секретаря Євтодій К.С.

відповідача - ОСОБА_2,

представника відповідача - ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кривому Розі апеляційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 09 березня 2016 року у справі за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання батька, -

В С Т А Н О В И Л А :

У жовтні 2016 року ОСОБА_4 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання батька.

В обґрунтування позовних вимог посилався на те, що він проживає один, є інвалідом другої групи по загальному захворюванню, тяжко хворіє хронічними захворюваннями, у зв'язку з чим, йому доводиться купувати багато ліків, тому його матеріальне становище є вкрай нужденним. Відповідачка йому ніякої допомоги не надає і не бажає цього робити, хоча має таку можливість. За таких обставин просив суд стягнути з відповідачки аліменти на його утримання у розмірі 1/4 частини її заробітку (доходу) щомісячно, починаючи з дня подання позову і до його смерті.

Рішенням Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 09 березня 2016 року позовні вимоги ОСОБА_4 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання батька - задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_2. аліменти на утримання непрацездатного батька ОСОБА_4 в розмірі 1/6 частини з усіх видів її заробітку, щомісячно, починаючи з 02 жовтня 2015 року - довічно.

Стягнуто з ОСОБА_2 в дохід держави судовий збір у розмірі 551,20 грн.

В апеляційній скарзі відповідач ОСОБА_2 ставить питання про скасування рішення суду першої інстанції та ухвалення нового рішення про відмову в задоволенні позовних вимог. Вважає, що судом першої інстанції не взято до уваги дохід позивача, який вдвічі більший за прожитковий мінімум; суду не надано доказів про купівлю позивачем за власні кошти медикаментів, виписаних за рецептом. Крім того, судом не прийнято до уваги факт того, що позивач не приймав участі у вихованні відповідача. Висновок суду про сплату позивачем аліментів на утримання дочки належним чином не встановлено.

Перевіривши матеріали справи, законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених вимог, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Проте зазначеним вимогам закону рішення суду не відповідає. Суд належним чином не з'ясував характер і суть заявлених позивних вимог; не зазначив, чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися позовні вимоги; не надав належної правової оцінки зібраним у справі доказам.

Судом встановлено, що відповідно до свідоцтва про народження НОМЕР_1 ОСОБА_2 є дочкою позивача ОСОБА_4 (а.с.5, 38).

Як убачається із матеріалів справи, позивач ОСОБА_4 перебуває на обліку в Управлінні Пенсійного фонду України в м. Нікополі та Нікопольському районі та отримує пенсію по інвалідності внаслідок загального захворювання інвалідам ІІ групи за списком № 1 у розмірі 2 475,88 грн. (а.с.11, а.с. 67-68).

Згідно з довідкою МСЕК Серії 10 ААА № 584793 від 29 травня 2012 року ОСОБА_4 встановлена ІІ групу інвалідності загального захворювання та зазначено, що він не може бути пристосований до регулярних видів праці (а.с.6).

Як убачається з виписних епікризів стаціонарного хворого ОСОБА_4, та з рішень лікарсько - консультативної комісії за станом здоров'я ОСОБА_4 страждає на ішемічну хворобу серця, переніс шунтування коронарних артерій у 2012 році, у 2015 році переніс закритий чрезвертельний перелом правої стегнової кістки, перебуває на обліку у сімейного лікаря та потребує пролонгованого медикаментозного лікування На теперішній час позивач проживає один (а.с.7-8, а.с.21, а.с.51, а.с.53, 82, 118).

Відповідно до довідки про доходи від 09 листопада 2015 року за № 1828 відповідач ОСОБА_2 працює на Публічному акціонерному товаристві „Нікопольський завод феросплавів" на посаді машиніста крана металургійного виробництва, її загальний дохід за шість місяців (у період з травня 2015 року по жовтень 2015 року) складає 43 471,97 грн. (а.с. 30).

Крім того, ОСОБА_2 перебуває на обліку в Управлінні Пенсійного фонду України в м. Нікополі та Нікопольському районі та отримує пенсію за віком працівникам, зайнятим на підземних і відкритих гірничих роботах і в металургії у розмірі 2 394,54 грн. (а.с. 35).

З 22 квітня 2013 року по 29 квітня 2013 року відповідач знаходилася на стаціонарному лікуванні в гінекологічному відділенні Комунальної установи „Міська лікарня № 7" з діагнозом Лейоміома тіла матки. 23 квітня 2013 року відповідачці виконано оперативне втручання - гістероктомія (а.с. 29, а.с.104).

З матеріалами справи убачається, що відповідач ОСОБА_2 має повнолітню дочку - ОСОБА_5, яка навчається на шостому курсі денної форми навчання у Національному технічному університеті України «Київський політехнічний інститут», на утримання якої ОСОБА_2 на підставі, укладеного між нею та дочкою договору про сплату аліментів від 17 листопада 2015 року, сплачує аліменти на утримання дочки в розмірі 5 700 грн. щомісячно (а.с. 31-32, 32а, 37, а.с. 40, 106).

Задовольняючи частково позовні вимоги ОСОБА_4, суд першої інстанції виходив з обов'язку відповідача, як його дочки, надавати матеріальну допомогу своєму батькові, який її потребує.

Колегія суддів не може погодитись з такими висновками суду першої інстанції, з огляду на наступне.

Відповідно до ч. 1 статті 202 Сімейного кодексу України повнолітні дочка, син зобов'язані утримувати батьків, які є непрацездатними і потребують матеріальної допомоги.

Непрацездатними є особи, визнані установленим законом порядком інвалідами, що встановлюється медико-соціальними експертними комісіями МСЕК. Отримання непрацездатними батьками пенсій чи іншого доходу не можуть звільняти повнолітніх дочку, сина від обов'язків утримувати непрацездатних батьків. Критерієм призначення аліментів є те, що отримувані батьками пенсія, інший дохід не забезпечують їхніх потреб на харчування, лікування, на придбання одягу, ліків.

Обов'язок повнолітніх дітей по утриманню своїх батьків виникає на підставі складу юридичних фактів:1) походження дитини від матері, батька (кровне споріднення) або наявність між ними інших юридично значущих зв'язків (усиновлення, факт біопоходження); 2)непрацездатність матері, батька; 3) потреба батька, матері в матеріальній допомозі, Зобов'язання повнолітніх дітей по утриманню батьків не виникає у разі відсутності хоча б однієї з вказаних обставин.

При вирішенні питання про стягнення аліментів на батьків слід враховувати, що вказане право батьків, якому кореспондує обов'язок повнолітніх дітей виникає за наявності двох умов: непрацездатності батьків та наявності у них потреби у матеріальній допомозі і не залежить від майнового стану повнолітніх дочки, сина.

Як убачається із матеріалів справи, позивач ОСОБА_4 отримує пенсію по інвалідності внаслідок загального захворювання інвалідам ІІ групи за списком № 1 у розмірі 2 475,88 грн. (а.с.11, 67-68), тобто одна із умов, за наявності якої виникає право на отримання аліментів, доведена.

За таких обставин вирішального значення набуває доведення факту потреби в матеріальній допомозі.

На думку колегії суддів, позивачем не надано доказів на підтвердження того, що отримувана ним пенсія не забезпечує його потреб на харчування, лікування, на життя.

Між тим, стягуючи з ОСОБА_2 аліменти на утримання ОСОБА_4, суд вказані норми закону і обставини справи не врахував, а його висновок про те, що позивач не працює у зв'язку з пенсійним віком та встановленням його ІІ групи інвалідності, саме по собі ще не свідчить про його потребу в матеріальній допомозі зі сторони відповідача.

Оскільки друга умова для стягнення аліментів не доведена позивачем, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, а рішення суду на підставі п. 3, 4 ч. 1 ст. 309 скасуванню з ухваленням нового рішення про відмову у задоволенні позовних вимог ОСОБА_4 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання батька.

Керуючись ст. ст. 303,307, п. 3, 4 ч. 1 ст. 309, 313-315 ЦПК України, колегія суддів,

В И Р І Ш И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - задовольнити.

Рішення Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 09 березня 2016 року скасувати і ухвалити нове рішення.

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_4 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання батька - відмовити.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення, але може бути оскаржене у касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом 20 днів з дня набрання ним законної сили.

Головуючий: Н.О. Соколан

Судді: Я.М. Бондар

В.П. Зубакова