АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________
Провадження № 22-ц/790/3479/16 Головуючий 1 інстанції -
Справа № 638/160/15-ц ОСОБА_1
Категорія: договірні Доповідач - Швецова Л.А.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 вересня 2016 року м. Харків

Судова колегія судової палати з цивільних справ апеляційного суду Харківської області в складі:

Головуючого судді : Швецової Л.А.,

Суддів: Пшенічної Л.В., Бурлака І.В.,

За участі секретаря: Єрьоменко О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в приміщенні суду цивільну справу

за апеляційною скаргою ОСОБА_2

на рішення Дзержинського районного суду м. Харкова від 31 березня 2016 року

у справі за позовом ОСОБА_2 до Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк», третя особа Фонд Гарантування Вкладів Фізичних Осіб про захист прав споживача фінансових послуг, стягнення грошових коштів та відшкодування моральної шкоди, -

ВСТАНОВИЛА:

У січня 2015 року ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до АТ «Дельта Банк», в якому, у урахуванням уточнень позовним вимог, просив стягнути з відповідача на свою користь пеню за прострочене виконання послуги в розмірі 459414,61 грн., стягнути з відповідача пеню за неналежне виконання доручення щодо переказу грошей в розмірі 8603,27 грн., стягнути моральну шкоду в розмірі 25000 грн., стягнути судовий збір у розмірі 860,34 грн. та стягнути збитки за правову послуги в розмірі 1500 грн.

Свої позовні вимоги мотивував тим, що між ним та АТ «Дельта Банк» було укладено договір 007-20559-140813 на відкриття та обслуговування поточних рахунків, операцій за якими можна здійснювати з використанням електронних платіжних засобів. Але, всупереч договору поточного рахунку, відповідач перешкоджає йому в користуванні коштами, що йому належать. Банком було встановлено обмеження на видачу коштів 100 грн. день в касі банку, блокував знаття готівки в своїх банкоматах, банкоматах партнерів, розрахунки платіжною карткою магазинах та в Інтернеті.

Після чого ОСОБА_2 звернувся до банку з заявою, яка була зареєстрована за номером №2651374 про видачу належних йому коштів на імя голови ПАТ «Дельта Банк», не отримавши відповіді повторно звернувся з заявою, яка була зареєстрована за № 36 провідним економістом, в якій просив видати йому в касі відділення № 14 належну йому суму в розмірі 88 530, 70 грн.

Рішенням Дзержинського районного суду м. Харкова від 31 березня 2016 року в задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 відмовлено у повному обсязі.

Не погодившись із вказаним вище рішенням суду першої інстанції ОСОБА_2 звернувся з апеляційною скаргою, в якій, з посиланням на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить скасувати зазначене рішення, стягнути пеню з ПАТ «Дельта Банк» за прострочене виконання послуги в розмірі 172635,45 грн., стягнути пеню з ПАТ «Дельта Банк» за неналежне виконання доручення щодо переказу грошей в розмірі 5624,62 грн., стягнути з ПАТ «Дельта Банк» моральну шкоду в розмірі 25000 грн., стягнути з ПАТ «Дельта Банк» судовий збір в розмірі 1806, 37 грн.

Обґрунтовуючи свої апеляційні доводи, ОСОБА_2 зазначив, що суд першої інстанції неуважно ознайомився з матеріалами справи та не побачив порушень закону в діях ПАТ «Дельта Банк». В свою чергу, коли йому було багато разів в усній формі відмовлено в розпорядженні своїми коштами 04 грудня 2014 року він написав заяву про видачу належних йому коштів на імя голову ПАТ «Дельта Банк», яка була зареєстрована за номером № 2651374, але це безпосередньо не дало ніякий результат.

Крім того, апелянт вказує, що суд першої інстанції у своєму рішенні посилається на те, що в ПАТ «Дельта Банк» була введена тимчасова адміністрація з 03.03.2015 року, але його вимоги виникли до ПАТ «Дельта Банк» набагато раніше. Тобто суд першої інстанції помилково обґрунтував весь строк неповернення вкладу введенням тимчасової адміністрації, адже вона була введена тільки з 03 березня 2015 року. Відповідно до усього вищезазначеного, посилання судом першої інстанції на дію спеціального закону є хибні та невірні.

Вислухав доповідь судді, пояснення осіб, які беруть участь у справі, встановивши обставини справи, перевірив зібрані по справі докази, обговоривши доводи апеляційної скарги судова колегія вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно з ч.1 ст. 303 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Відповідно до ст. 308 ЦПК України, суд апеляційної інстанції відхиляє апеляційну скаргу, якщо визнає, що суд першої інстанції постановив рішення з додержанням вимог матеріального і процесуального права.

Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог суд першої інстанції виходив з того, що у звязку із прийняттям рішення про проведення в АТ «Дельта Банк» тимчасової адміністрації вимоги позивача, який є вкладником банку, не можуть бути задоволені поза межами процедури ліквідації банку.

Такі висновки суду першої інстанції колегія суддів вважає правильними.

Судом першої інстанції встановлено, що 14.08.2013 року між ОСОБА_2 та АТ «Дельта Банк» було укладено договір № 007-20559-140813 на відкриття та обслуговування поточних рахунків, операції за якими можна здійснювати з використанням електронних платіжних засобів.

За приписами ч. 1 ст. 1074 ЦК України обмеження прав клієнта щодо розпорядження грошовими коштами, що знаходяться на його рахунку, не допускається, крім випадків обмеження права розпорядження рахунком за рішенням суду або в інших випадках, встановлених законом, а також у разі зупинення фінансових операцій, які можуть бути повязані з легалізацією (відмиванням) доходів, одержаних злочинним шляхом, або фінансуванням тероризму чи фінансуванням розповсюдження зброї масового знищення, передбачених законом.

Тобто, випадки обмеження прав клієнта щодо розпоряджання грошовими коштами, що знаходяться на його рахунку, можуть бути передбачені в спеціальному законі.

Крім того, на підставі постанови Правління Національного банку України від 02.03.2015 року №150 «Про віднесення Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» до категорії неплатоспроможних», виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб 02.03.2015 року прийнято рішення № 51 « Про запровадження тимчасової адміністрації у Публічному акціонерному товаристві «Дельта Банк»», згідно з яким з 03.03.2015 року в Банку запроваджено тимчасову адміністрацію та призначено уповноважену особу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на тимчасову адміністрацію в Публічному акціонерному товаристві «Дельта Банк».

Тимчасову адміністрацію в Банку запроваджено строком на шість місяців з 03.03.2015 року по 02.09.2015 року.

Отже, починаючи з 03.03.2015 року Банк здійснює свою діяльність на підставі Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», який є спеціальним в умовах роботи неплатоспроможних банків. Тобто для правовідносин, що виникають під час здійснення тимчасової адміністрації у Банку, пріоритетним є норми Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб».

Згідно з п.16 ст. 2 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» тимчасова адміністрація процедура виведення банку з ринку, що запроваджується Фондом стосовно неплатоспроможного банку в порядку, встановленому цим Законом.

Таким чином, суд першої інстанції обґрунтовано прийшов до висновку про відмову у задоволенні позовних вимог.

Процедура щодо неплатоспроможних банків з ринку врегульована Законом України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», який є спеціальним законом , що регулює данні правовідносини.

Згідно з пунктом 16 статті 2 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» тимчасова адміністрація - процедура виведення банку з ринку, що запроваджується Фондом стосовно неплатоспроможного банку в порядку, встановленому Законом.

Відповідно до пункту 6 статті 2 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» ліквідація банку - це процедура припинення банку як юридичної особи відповідно до законодавства.

Таким чином, у справах, пов'язаних з виконанням боржником, у якому введена тимчасова адміністрація та/або запроваджена процедура ліквідації, своїх зобов'язань перед його кредиторами, норми Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» є спеціальними, і цей Закон є пріоритетним відносно інших законодавчих актів України у цих правовідносинах .

Статтею 36 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» врегульовано наслідки запровадження тимчасової адміністрації.

Відповідно до частини 1 статті 26 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» Фонд гарантує кожному вкладнику банку відшкодування коштів за його вкладом. Фонд відшкодовує кошти в розмірі вкладу, включаючи відсотки, нараховані на день початку процедури виведення Фондом банку з ринку, але не більше суми граничного розміру відшкодування коштів за вкладами, встановленого на дату прийняття такого рішення, незалежно від кількості вкладів в одному банку.

За змістом частин 5, 6 статті 36 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» під час тимчасової адміністрації не здійснюється задоволення вимог вкладників та інших кредиторів банку; нарахування неустойки (штрафів, пені) інших фінансових санкцій за невиконання чи неналежне виконання зобов'язань перед кредиторами; примусове стягнення коштів та майна банку, звернення стягнення на майно банку, накладання арешту на кошти банку.

Обмеження, встановлені пунктом 1 частини п'ятої цієї статті, не поширюються на зобов'язання банку щодо виплати коштів за вкладами вкладників за договорами, строк яких закінчився, та за договорами банківського рахунку вкладників. Зазначені виплати здійснюються в межах суми відшкодування, що гарантується Фондом, в національній валюті України.

Відповідно до частини 2 статті 46 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» з дня призначення уповноваженої особи Фонду банківська діяльність завершується закінченням технологічного циклу конкретних операцій у разі, якщо це сприятиме збереженню чи збільшенню ліквідаційної маси.

03.03.2015 року в ПАТ «Дельта Банк» запроваджено тимчасову адміністрацію та призначено уповноважену особу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на тимчасову адміністрацію і з цього часу банк не має права здійснювати ведення рахунків фізичних та юридичних осіб, тобто фактично позбавлений права виконувати будь-які операції по рахунках власних клієнтів, у тому числі здійснювати будь-які перерахування з рахунку, відкритого на ім'я позивача.

Судова колегія приходить до висновку, що суд першої інстанції прийшов до правильного висновку стосовно відмови в задоволені позовних вимог ОСОБА_2, оскільки з матеріалів справи вбачається, що після закінчення строку дії депозитного договору ПАТ «Дельта Банк» та ОСОБА_3 уклали договір від 14.08.2013 року на відкриття поточного рахунку з використанням платіжної картки та обслуговування дебетної платіжної картки.

20.06.2015 року відповідачем були виплачені суми заборгованості у розмірі 536,50 та 87135,14 грн.

Посилання в апеляційній скарзі на вимоги 1058 ЦК України, судова колегія вважає безпідставними, оскільки між сторонами був укладений договір на відкриття поточного рахунку, а не договір банківського вкладу (депозиту), відповідно до умов якого, банк зобовязаний видати вклад на першу вимогу вкладника.

Що стосується обмеження видачі коштів, то стаття 1074 ЦК України передбачає, що обмеження прав клієнта щодо розпорядження грошовими коштами, що знаходяться на його рахунку, не допускається, крім випадків обмеження права розпорядження рахунком за рішенням суду або в інших випадках, встановлених законом, а також у разі зупинення фінансових операцій, які можуть бути повязані з легалізацією (відмиванням) доходів, одержаних злочинним шляхом, або фінансуванням тероризму, передбачених законом.

В преамбулі постанов Правління НБУ від 29.08.2014 року № 540 та № 758 від 01 грудня 2014 року «Про врегулювання ситуації га грошово-кредитному та валютному ринках України» зазначені причини обмеження у видачі валюти щоденною сумою 15000 грн. на одну особу: суспільне політичне напруження, невизначеність щодо подальшого розвитку ситуації, а також економічні проблеми, повязані з проведенням антитерористичної операції на території України, врегулювання ситуації на грошово-кредитному та валютному ринках України та недопущення використання фінансової системи України для відмивання грошу і фінансування тероризму. При цьому запровадженні для позивача вказаними постановами обмеження у праві користування своїми коштами тривали з 02 вересня 2014 року по 03 грудня 2014 року і ніяких механізмів для ідентифікації вкладників в якості осіб, які беруть учать у відмиванні грошей чи фінансування тероризму, вказані нормативні акти не містять.

Рішення суду першої інстанції є законним і обґрунтованим, постановлено з дотриманням вимог матеріального і процесуального права, підстав для його скасування не вбачається.

Керуючись ст.ст. 303, 304, 307, 308, 313, 314, 316, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - відхилити.

Рішення Дзержинського районного суду м. Харкова від 31 березня 2016 року - залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає чинності негайно, але може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів із дня її проголошення.

Головуючий:

Судді: