Справа № 486/609/16-ц
Провадження № 2/486/436/2016
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 вересня 2016 року Южноукраїнський міський суд Миколаївської області

у складі: головуючої-судді - ОСОБА_1

секретаря - Зубко Н.Ю.

за участі: позивачів - ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4,

розглянув у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Южноукраїнську Миколаївської області цивільну справу за позовом ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 до ОСОБА_5 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням.

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 звернулися до суду з позовом до ОСОБА_5 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням.

Свої вимоги позивачі обґрунтовують тим, що вони зареєстровані та проживають у ІНФОРМАЦІЯ_1 з 1985 року по теперішній час. В зазначеній квартирі також зареєстрована ОСОБА_5, яка більше 10 років виїхала у м. Москва Російської Федерації та не проживає у квартирі. На даний час вони бажають приватизувати квартиру, для цього потрібна згода відповідачки, оскільки вони не мають про неї ніяких відомостей тому позбавлені права на приватизацію їх квартири. В звязку з цим просять суд визнати ОСОБА_5 такою особою, що втратила право користування їх квартирою.

В судовому засіданні позивачі позовні вимоги підтримали та просили суд задовольнити їх позов.

Відповідно до ч. 9 ст. 74 ЦПК України відповідач, зареєстроване місце проживання (перебування), місцезнаходження чи місце роботи якого невідоме, викликається в суд через оголошення у пресі. З опублікуванням оголошення про виклик відповідач вважається повідомленим про час і місце розгляду справи. Згідно із ч. 10 цієї самої статті друкований орган, у якому розміщується оголошення про виклик відповідача протягом наступного року, визначається не пізніше 1 грудня поточного року в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Відповідачка до суду на розгляд справи не з'явилася, причину неявки суду не повідомила, про час і місце розгляду справи була повідомлена через оголошення у газеті «Рідне Прибужжя» (а.с.46). Таким чином суд дотримався вимог ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

З матеріалів справи вбачається, що згідно довідки про склад сімї від 27.0.52016 року в квартирі №157 будинку №20 по пр.. Незалежності у м. Южноукраїнську Миколаївської області зареєстровані ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_5, ОСОБА_4 (а.с..8)

Згідно акту про не проживання №135 від 05.09.2016 року ОСОБА_5 у квартирі №157 в будинку №20 відсутня та зі слів сусідів не проживає (а.с. 69).

Допитані судом свідки ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9 підтвердили факт не проживання відповідачки ОСОБА_5 у квартирі позивачів з 2004 року та підтвердили факт того, що вони були свідками при оформленні актів про не проживання КП "ЖЕО" в 2013 році та у 2016 році.

В судовому засіданні допитувалася директор КП "ЖЕО" ОСОБА_10, яка підтвердила, факт того, що акти про не проживання складалися працівниками КП "ЖЕО" за письмовою заявою одного із позивачів та підтвердила факт того, що такі акти затверджувалися.

У судовому засіданні встановлено, що відповідачка ОСОБА_5 в квартирі АДРЕСА_1 з 2004 року не проживає.

Вислухавши позивачів, свідків, дослідивши та оцінивши зібрані у справі докази, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню на підставі наступного.

Згідно до правил ст. ст. 71, 72 ЖК України наймач або члени його сім'ї можуть бути визнані судом такими, що втратили право користування жилим приміщенням, якщо вони в ньому не проживають без поважних причин понад шість місяців.

Відповідно до абз. 1 п. 10 постанови Пленуму Верховного Суду України від 12 квітня 1985 року №2 «Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами Житлового кодексу України» у справах про визнання наймача або члена його сім'ї таким, що втратив право користування житловим приміщенням (ст. 71 ЖК України), необхідно з'ясовувати причини відсутності відповідача понад встановлені строки. В разі їх поважності (внаслідок неправомірної поведінки інших членів сім'ї тощо) суд може продовжити пропущений строк.

Таким чином під час вирішення питання про втрату членом сім'ї наймача права на користування житловим приміщенням встановлено, що з 2004 року відповідачка у квартирі не проживає та її особистих речей у квартирі не має та будь-яких дій направлених на проживання у квартирі не вживала.

Згідно із ст. 72 ЖК України визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку.

Оскільки ОСОБА_5 більше десяти років не проживає у ІНФОРМАЦІЯ_1, що підтверджується актами про не проживання, показами свідків, тому вона втратила право користування зазначеним житловим приміщенням.

Керуючись ст. 10,11, 60, 212, 213, 214, 215, 218 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позовну заяву ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням - задовольнити.

Визнати ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_2, уродженку ІНФОРМАЦІЯ_3 такою, що втратила право користування житловим приміщенням - квартирою №157 в будинку №20 по пр. Незалежності у м. Южноукраїнську Миколаївської області.

Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Миколаївської області через Южноукраїнський міський суд Миколаївської області шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя Южноукраїнського

міського суду ОСОБА_1