Справа № 522/562/16-ц
Провадження № 2/522/2307/16
09 серпня 2016 року Приморський районний суд міста ОСОБА_1 в складі:
головуючого судді Свяченої Ю.Б.,
при секретарі Шеян І.В.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті ОСОБА_1 цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про визнання особи такою, що втратила право користування житлом, -
ОСОБА_2 звернулась до суду з позовною заявою до ОСОБА_3, та просить визнати відповідача таким, що втратив право користування квартирою №26 по проспекту Шевченка, 21-Б в м. Одесі.
Позивачка обґрунтовує вимоги тим, що її чоловік ОСОБА_4 на підставі ордеру №1821 від 14 грудня 1962 року, виданого на підставі рішення виконавчого комітету Жовтневої районної ради від 13 грудня 1962 року, отримав трикімнатну квартиру АДРЕСА_1. У вказаній квартирі на даний час мешкають та зареєстровані ОСОБА_2, ОСОБА_5, ОСОБА_6 У зазначеній квартирі також зареєстрований син позивачки ОСОБА_3, котрий там не мешкає з 2007 року.
Також позивачка вказує, що у звязку з наявністю прописки відповідача в квартирі їй доводиться сплачувати більшу суму за комунальні послуги, що вводить її в скрутне матеріальне становище. Тому, позивачка просить визнати відповідача таким, що втратив право користування вищевказаною квартирою.
Представник ОСОБА_2 у судовому засіданні підтримав позовні вимоги у повному обсязі та просив їх задовольнити, подав заяву про розгляд справи в заочному порядку.
Відповідач ОСОБА_3 у судове засідання не з`явився, був сповіщений про розгляд справи належним чином згідно вимог ст. 74 ЦПК України за місцем його реєстрації. Про причини неявки до суду не повідомляв.
У відповідності до п. 99 Правил надання послуг поштового зв'язку, затвердженою Постановою Кабінету Міністрів України від 5 березня 2009 р. № 270, рекомендовані поштові відправлення, у тому числі рекомендовані листи з позначкою «Судова повістка», рекомендовані повідомлення про вручення поштових відправлень, поштових переказів, повідомлення про надходження електронних поштових переказів, які не були вручені під час доставки, повторні повідомлення про надходження реєстрованих поштових відправлень, поштових переказів, адресовані фізичним особам, під час доставки за зазначеною адресою або під час вручення в об'єкті поштового зв'язку вручаються адресату, а у разі його відсутності - повнолітньому члену сім'ї за умови пред'явлення документа, що посвідчує особу, а також документа, що посвідчує родинні зв'язки з адресатом (свідоцтво про народження, свідоцтво про шлюб тощо), чи рішення органу опіки і піклування про призначення їх опікунами чи піклувальниками. У разі відсутності адресата або повнолітніх членів його сім'ї до абонентської поштової скриньки адресата вкладається повідомлення про надходження зазначеного реєстрованого поштового відправлення, поштового переказу, рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення, поштового переказу.
До суду повернулось поштове повідомлення форми Ф-20 за закінченням строку зберігання, що свідчить про те, що відповідач до операторів поштового зв'язку не звертався. Вищевикладене свідчить про недобросовісне виконання процесуальних обов'язків відповідачем, тому суд вважає, що останній про розгляд справи був сповіщений належним чином.
Згідно ч. 4 ст. 169 ЦПК України, якщо суд не має відомостей про причини неявки відповідача, повідомленого належним чином, або причину неявки буде визнано неповажною, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів.
На підставі викладеного, з урахуванням дотримання судом вимог ст. 74 ЦПК України про сповіщення, суд визнає неявку відповідача у судове засідання неповажною, та вважає за можливе розглядати справу за його відсутності в заочному порядку.
Дослідивши матеріали справи у їх сукупності, прийнявши докази, що є наявними у матеріалах справи, вислухавши думку представника позивачки та пояснення свідків, повно і всебічно з'ясувавши обставини, суд приходить до висновку про обґрунтованість позовних вимог ОСОБА_2, виходячи з наступного.
Судом встановлено, що на підставі ордеру №1821 від 14 грудня 1962 року, виданого на підставі рішення виконавчого комітету Жовтневої районної ради від 13 грудня 1962 року, ОСОБА_4, зі складом сім'ї в кількості чотирьох осіб (він, дружина ОСОБА_2, мати ОСОБА_7, син ОСОБА_3 та дочка ОСОБА_5А.) була надана трикімнатна квартира АДРЕСА_1.
У даній квартирі позивачка ОСОБА_2 є основним квартиронаймачем, зареєстрована та постійно мешкає, що вбачається з відповідної довідки-виписки з домової книги про склад сімї та реєстрацію №1450 від 24 грудня 2015 року.
Також судом встановлено, що у спірній квартирі зареєстровані ОСОБА_5, ОСОБА_6В, а також син позивачки ОСОБА_3, котрий не мешкає у вказаній квартирі з 2007 року.
Ці обставини підтверджуються також поясненнями допитаних у судовому засіданні у якості свідків ОСОБА_8, ОСОБА_1 та ОСОБА_5
Зокрема, свідок ОСОБА_1 у судовому засіданні пояснила, що вона мешкає в тому ж будинку що і позивачка, в сусідньому підїзді. Зазначила, що з відповідачем вона навчалась в одній школі, та останніх 8-9 років за місцем прописки його не бачила.
ОСОБА_8 у судовому засіданні пояснила, що вона мешкає на одній парадній з позивачкою, ходять одна до одної в гості, та останні вісім років ОСОБА_3 за місцем прописки вона не бачила. Речей відповідача в квартирі також немає.
Свідок ОСОБА_5, яка є рідною сестрою відповідача, зазначила, що брат до 2007 року мешкав разом з матірю позивачкою по справі, проте з тих пір ніяких відносин з сімєю не підтримує, та його місцезнаходження на даний час невідоме.
В суду немає підстав ставити під сумнів істинність фактів, повідомлених свідками, їх пояснення відповідають та не суперечать обставинам, свідчення про які містяться в інших зібраних по справі доказах.
Згідно ст. 71 ЖК УРСР при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім'ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців.
Відповідно до ст. 72 ЖК УРСР визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку.
За п. 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 2 від 12 квітня 1985 року «Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами Житлового кодексу України» у справах про визнання наймача або члена його сім'ї таким, що втратив право користування жилим приміщенням (ст.71 ЖК), необхідно з'ясовувати причини відсутності відповідача понад встановлені строки. В разі їх поважності (перебування у відрядженні, у осіб, які потребують догляду, внаслідок неправомірної поведінки інших членів сім'ї тощо) суд може продовжити пропущений строк.
Таким чином, у судовому засіданні доведено, що відповідач не проживає за вказаною адресою з 2007 року, не приймає участі в оплаті за житлово-комунальні послуги та в утриманні вищевказаної квартири, однак, зареєстрований у квартирі позивачки, у звязку з чим їй доводиться сплачувати більшу суму за комунальні послуги, що вводить її в скрутне матеріальне становище.
Відповідно до ч. 1 ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» судове рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, є підставою для зняття особи з реєстрації місця проживання.
Згідно ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільну справу в межах заявлених вимог і на підставі представлених сторонами доказів.
Відповідно до ч. 3 ст. 10, ч. 1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона має довести ті обставини, на які вона постилається як на підставу своїх вимог або заперечень.
У відповідності до ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, а згідно ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.
Частиною першою статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод передбачено право на справедливий суд, зокрема кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обовязків цивільного характеру.
Враховуючи наведене, дослідивши матеріали справи, суд вважає позовні вимоги ОСОБА_2 обґрунтованими та такими, що знайшли своє підтвердження у судовому засіданні.
Керуючись п. 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 2 від 12 квітня 1985 року «Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами Житлового кодексу України», ч. 1 ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», ст. ст. 71, 72 ЖК УРСР, ст. ст. 15, 16 ЦК України, ст. ст. 3, 4, 10, 11, 57, 60, 208-209, 212-215, 218, 224-226 ЦПК України, суд,-
Позовні вимоги ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про визнання особи такою, що втратила право користування житлом, - задовольнити.
Визнати ОСОБА_3 таким, що втратив право користування квартирою №26 по проспекту Шевченка, 21-Б в м. Одесі.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом десяти днів з дня отримання його копії.
У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене шляхом подачі апеляційної скарги до Апеляційного суду Одеської області через Приморський районний суд м. Одеси. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.
Суддя Ю.Б. Свячена