Дата документу Справа №
Апеляційний суд Запорізької області
ЄУН 335/9582/15Головуючий у 1-й інстанції Апаллонова Ю.В.
№22-ц/778/488/16Суддя-доповідач Гончар М.С.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 березня 2016 року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Запорізької області у складі

головуючого судді Гончар М.С.

суддів Стрелець Л.Г., Каракуші К.В.

при секретарі Путій Д.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 25 листопада 2015 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, третя особа орган опіки та піклування районної адміністрації Запорізької міської ради по Орджонікідзевському району про позбавлення батьківських прав

ВСТАНОВИЛА:

У вересні 2015 року ОСОБА_2 звернулась до суду із вищезазначеним позовом, в якому просила на підставі ст. 164 СК України позбавити ОСОБА_3 батьківських прав відносно сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1

В обґрунтування свого позову позивач зазначала, що вона є бабусею ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 Батько дитини, її син, ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2, помер ІНФОРМАЦІЯ_3. ОСОБА_3, 1979 р.н., є матір'ю дитини. Неповнолітня дитина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, зареєстрований за місцем реєстрації відповідачки за адресою: АДРЕСА_1, про зазначено в акті обстеження умов проживання від 15.06.2015 року Служби управління у справах дітей відділу по Орджонікідзевському району Запорізької міської ради. Однак, ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, не проживає за місцем своєї вищезазначеної реєстрації, а проживає за адресою реєстрації позивача: АДРЕСА_2 без реєстрації. Мати з дитиною з червня 2013 року не спілкується, жодної допомоги, як моральної, так і матеріальної, ОСОБА_4 не надає, здоров'ям дитини не цікавиться, вживає алкогольні напої. Вихованням ОСОБА_4 займається позивач.

Рішенням Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 25 листопада 2015 року позов позивача у цій справі залишено без задоволення.

Попереджено ОСОБА_3 про необхідність змінити ставлення до виховання дитини - сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1

Покладено на орган опіки та піклування районної адміністрації Запорізької міської ради по Орджонікідзевському району контроль за виконанням ОСОБА_3 батьківських обов'язків щодо дитини ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1

Стягнуто з ОСОБА_2 судовий збір на користь держави у розмірі 243,60 грн.

Відповідач ОСОБА_3 із зазначеним рішенням суду першої інстанції погодилась, останнє в апеляційному порядку не оскаржувала.

Не погоджуючись із зазначеним рішенням суду першої інстанції, посилаючись на неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права судом першої інстанції при його ухваленні, позивач ОСОБА_2 у своїй апеляційній скарзі просила рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове рішення по суті позовних вимог.

Ухвалою апеляційного суду Запорізької області апеляційне провадження за вищезазначеною апеляційною скаргою відповідача було відкрито (а.с. 61), справу призначено до апеляційного розгляду (а.с. 63).

Розгляд цієї справи, призначений апеляційним судом на 11 лютого 2016 року, був відкладений (а.с.76) в порядку задоволення клопотання відповідача ОСОБА_3 (а.с.74).

У судове засідання 10 березня 2016 року належним чином повідомлені про час та місце розгляду цієї справи апеляційним судом (а.с.74) прокурор та відповідач ОСОБА_3 повторно не з'явились, про причини своєї неявки апеляційний суд не сповістили, клопотань про відкладення розгляду цієї справи апеляційному суду не подавали.

При вищевикладених обставинах, колегія суддів визнала неповажною причини неявки у дане судове засідання прокурора і відповідача ОСОБА_3 та ухвалила розглядати дану справу у даному судовому засіданні за відсутністю останніх за присутністю позивача ОСОБА_2 та представника третьої особи - органу опіки та піклування районної адміністрації Запорізької міської ради по Орджонікідзевському району за довіреністю (а.с. 75) Панченка І.О.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення осіб, які беруть участь у справі, у тому числі:

- позивача ОСОБА_2 та неповнолітню дитину ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, якій повних 15 років, які зазначали, що відповідач умисно ухиляється від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини; втрачений зв'язок між матір'ю та дитиною; просили позбавити останню батьківських прав,оскільки це відповідає інтересам дитини; так як мати не бажає змінювати своє ставлення до виховання дитини, відновлювати зв'язок із дитиною, належні докази протилежного у матеріалах цієї справи відсутні; ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, якому повних 15 років, мав право в силу вимог закону сам звертатись до суду з позовом до матері про позбавлення батьківських прав, проте, було вирішено на «сімейній раді», що це зробить бабуся;

- представника органу опіки та піклування, який підтримав апеляційну скаргу позивача у цій справі, просив її задовольнити, вважав, що суд першої інстанції не надав належної оцінки всім наявним у цій справі доказам, не врахував, що зв'язок між матір'ю та дитиною втрачений, мати не займається вихованням дитини на протязі більше, ніж два роки, не забажала відновити спілкування з дитиною, не скористалась рекомендацією органу опіки та піклування, не звернулась до центру соціальних служб для налагодження стосунків із сином, не оформила для сина допомогу від держави після смерті батька, не з'явилась на засідання комісії органу опіки та піклування з питання вирішення питання про доцільність (недоцільність) позбавлення її батьківських прав відносно цієї дитини, не надала органу опіки та піклування будь-яких доказів на спростування фактичних обставин, встановлених органом опіки та піклування,

перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, колегія суддів апеляційного суду дійшла висновку про те, що апеляційна скарга позивача ОСОБА_2 підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно із п. 2 ч. 1 ст. 307 ЦПК за наслідками розгляду апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції апеляційний суд має право його скасувати і ухвалити нове рішення по суті.

Відповідно до ст. 309 ч. 1 ЦПК України підставами для скасування рішення суду першої інстанції і ухвалення нового рішення є: неповне з'ясування обставин, що мають значення для вирішення справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд вважав встановленими; невідповідність висновків суду обставинам справи; порушення або неправильне застосування норм матеріального або процесуального права.

Відмовляючи у задоволенні позову ОСОБА_2 у цій справі про позбавлення батьківських прав ОСОБА_3 відносно неповнолітньої дитини ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, суд першої інстанції керувався ст. ст. 3 - 4, 10 - 11, 57-60, 61, 88, 209, 212-215, 218 ЦПК України та виходив із необґрунтованості та недоказаності позовних вимог позивача у цій справі.

Проте з такими висновками суду першої інстанції погодитись не можна з огляду на наступне.

Встановлено, що батьками неповнолітньої дитини ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, згідно із свідоцтвом про народження (копія а.с.7) є відповідач ОСОБА_3 (мати) та ОСОБА_5 (батько), який помер ІНФОРМАЦІЯ_3 (свідоцтво про смерть, копія а.с.17).

Неповнолітня дитина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, зареєстрований за місцем реєстрації відповідачки ОСОБА_3 (матері) за адресою: АДРЕСА_1 (а.с.11).

Однак, фактично неповнолітня дитина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, мешкає за адресою позивача - бабусі по батьку дитини - ОСОБА_2 (довідка квартального комітету № 56 Заводського району м. Запоріжжя а.с.10) з червня 2013 року.

Відповідач ОСОБА_3 (мати) мешкає окремо від дитини ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, за адресою: АДРЕСА_1 (а.с.11).

Обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню в силу вимог ст. 61 ч. 1 ЦПК України.

Також встановлено, що відповідач ОСОБА_3 (мати дитини) ухиляється від виконання своїх батьківських обов'язків по вихованню дитини ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, що є підставою для позбавлення судом батьківських прав в силу вимог ст. 164 ч. 1 п. 2 СК України, а також остання ухиляється від обов'язків по утриманню дитини.

Так, ОСОБА_3 не виконує своїх обов'язків, як мати дитини ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, передбачених ст. 150 СК України, зокрема: не піклується про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток; не забезпечує здобуття дитиною освіти, не готує її до самостійного життя; не піклується про дитину тощо із суб'єктивних підстав. Оскільки, об'єктивних перешкод для цього судом не встановлено.

Належні, допустимі докази протилежного у матеріалах цієї справи відсутні та відповідачем суду першої інстанції чи апеляційному суду у цій справі надані не були.

Хоча в силу вимог ст. 10 ч. 3 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Підстави для звільнення відповідача ОСОБА_3 від доказування, передбачені ст. 61 ЦПК України, у цій справі відсутні.

Відповідач ОСОБА_3 не надала суду першої інстанції належних, допустимих доказів в обґрунтування своїх заперечень на позов позивача у цій справі.

Апеляційний суд досліджує докази, які судом першої інстанції були досліджені з порушенням встановленого порядку або в дослідженні яких було неправомірно відмовлено, а також нові докази, неподання яких до суду першої інстанції було зумовлено поважними причинами (ст. 303 ч. 2 ЦПК України).

Докази, передбачені ст. 303 ч. 2 ЦПК України, у цій справі відсутні.

В силу вимог ст. 212 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

Згідно із ст. 58 ч. 1 ЦПК України належними доказами є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Відповідно до ст. 59 ч. 2 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування (допустимість доказів).

Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях (ст. 60 ч. 4 ЦПК України).

Так, встановлено, що відповідно до листа ЗБЛ № 62 ОСОБА_4 навчається у 8-Б класі Запорізького багатопрофільного ліцею № 62 ЗМР. За період навчання в ліцеї виховує дитину, відвідує батьківські збори бабуся ОСОБА_2 Мати - ОСОБА_3 за період навчання дитини в ліцеї не з'являлася, батьківські збори не відвідувала, участі у вихованні дитини не приймала (а.с.12).

Згідно із листом КЗ «Центр первинної медико-соціальної допомоги №4» від 10.06.2015 року №159/01-16 ОСОБА_3 з лікарем або адміністрацією закладу не спілкується, дитина приходить на прийом в супроводі бабусі ОСОБА_2

В силу вимог ст. 19 СК України при розгляді судом спорів щодо позбавлення батьківських прав обов'язковою є участь органу опіки та піклування (ч.4); орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв'язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи.

Згідно із висновком органу опіки та піклування районної адміністрації Запорізької міської ради по Орджонікідзевському району від 26.10.2015 року №01-10/2630 (а.с.36) орган опіки та піклування вважав за доцільне позбавити ОСОБА_3, батьківських прав відносно сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1

В силу вимог ст. 171 СК України дитина має право на те, щоб бути вислуханою батьками, іншими членами сім'ї, посадовими особами з питань, що стосуються її особисто, а також питань сім'ї (ч.1); д итина, яка може висловити свою думку, має бути вислухана при вирішенні спору про позбавлення батьківських прав (ч.2); с уд має право постановити рішення всупереч думці дитини, якщо цього вимагають її інтереси (ч.3).

Неповнолітня дитина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, якому вже виповнилось повних 15 років, у суді першої інстанції наполягав на позбавленні його матері - відповідача ОСОБА_3 батьківських прав відносно нього, як сина.

Неповнолітня дитина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, як дитина, яка досягла 15 років, мав право в силу вимог ст. 165 СК України сам звертатись до суду з позовом до матері про позбавлення батьківських прав, проте, було вирішено на «сімейній раді», що це зробить бабуся.

Проте, суд першої інстанції ухвалив рішення у цій справі всупереч висновку органу опіки та піклування, думці та інтересам неповнолітньої дитини ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, якій вже повних 15 років, та всупереч наявним у справі доказам, ґрунтуючись лише на припущеннях, що відповідач ОСОБА_3 (мати дитини) бажає спілкуватись із сином, займатись його вихованням.

Оскільки, у порушення вимог ст. 10 ч. 4 ЦПК України суд першої інстанції не сприяв повному та всебічному з'ясуванню обставин цієї справи.

Зокрема, суд першої інстанції не надав належної оцінки умисним діям відповідача ОСОБА_3 (мати дитини), яка на думку психолога (а.с.14) втратила духовний зв'язок із дитиною та авторитет у останньої від залежних у тому числі саме від неї (матері) причин, та яка не вважала за доцільне через зайнятість на роботі з'явитись на засідання комісії з питань захисту прав дитини районної адміністрації Запорізької міської ради по Орджонікідзевському району, коли вирішувалось питання про доцільність (недоцільність) позбавлення її батьківських прав відносно цієї дитини (а.с.36), та не побажала на рекомендацію органу опіки та піклування скористатись послугами Запорізького міського центру соціальних служб для сім'ї, дітей та молоді для налагоджування стосунків із сином ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, тому соціальних супровід сім'ї (особи) у даному випадку не здійснювався.

Крім того, після смерті батька дитини - ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_3 і до ухвалення рішення судом першої інстанції у цій справі (25 листопада 2015 року) відповідач ОСОБА_3 не оформила документів для отримання відповідної допомоги від держави для свого сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, на яку останній потребує, враховуючи, що ОСОБА_3 такої допомоги не надає, фактично утримує дитину позивач у цій справі.

І хоча відповідно до п.п. 15, 16, 17 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 березня 2007 року №3 "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав" позбавлення батьківських прав є крайнім заходом впливу на осіб, але у цій справі він може бути застосований судом, оскільки встановлено, що ОСОБА_3, як мати дитини, не виконує своїх батьківських обов'язків по вихованню дитини ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, саме через свідоме нехтування нею своїми обов'язками.

Рішення суду про позбавлення батьківських прав матері відносно 15-літньої неповнолітньої дитини, враховуючи вищевикладені встановлені судом фактичні обставини у цій справі, буде мати позитивний результат у долі дитини та не порушує вимог Конвенції про права дитини, Декларації прав дитини, Закону України «Про охорону дитинства», Сімейного кодексу України.

В силу вимог ст. 303 ч.1 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

При вищевикладених обставинах, доводи ОСОБА_2, як особи, яка подала апеляційну скаргу ґрунтуються на законі та доказах, наявних у матеріалах цієї справи, рішення суду першої інстанції не відповідає вимогам ст.ст. 213-214 ЦПК України щодо його законності та обґрунтованості.

Тому, рішення Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 25 листопада 2015 року у цій справі слід скасувати, ухвалити нове рішення, яким позов ОСОБА_2 у цій справі задовольнити; позбавити ОСОБА_3 батьківських прав відносно сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1

Крім того, у разі задоволення апеляційної скарги позивача в силу вимог ст. ст. 88 ч. ч. 1, 5 ЦПК України з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 слід стягнути понесені судові витрати у вигляді судового збору у розмірі 1023,12 грн. (розрахунок: судовий збір за подачу позивачем позову до суду першої інстанції 487,20 грн. (оригінал квитанції від 21.08.2015 року на суму 243,60 грн. а.с.5 а + 243,60 грн. оригінал квитанції від 27.11.2015 року на суму 243,60 грн. а.с.46) + судовий збір за подачу апеляційної скарги 110 % від 487,20 грн. = 535,92 грн. (оригінал квитанції від 03.12.2015 року на суму 536,00 грн.), пов'язані із розглядом цієї справи судами першої та апеляційної інстанцій.

Разом із тим, колегія суддів вважає за доцільне роз'яснити ОСОБА_3 її право у подальшому за бажанням та за умови зміни обставин, які стали підставою для позбавлення її батьківських прав відносно дитини у цій справі, на звернення до суду окремо від цієї справи з позовом про поновлення батьківських прав у порядку ст. 169 СК України.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 309, 316 - 317 ЦПК України, колегія суддів, -

ВИРІШИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити.

Рішення Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 25 листопада 2015 року у цій справі скасувати.

Ухвалити нове рішення.

Позов ОСОБА_2 у цій справі задовольнити.

Позбавити ОСОБА_3 батьківських прав відносно сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_1) судові витрати у вигляді судового збору 1023,12 грн. (одна тисяча двадцять три гривні дванадцять копійок), пов'язані із розглядом цієї справи судами першої та апеляційної інстанцій.

Судове рішення набирає законної сили з моменту проголошення, проте може бути оскаржено безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий суддяСуддяСуддя
Гончар М.С. Стрелець Л.Г.Каракуша К.В.