Номер провадження: 22-ц/785/6102/16
Головуючий у першій інстанції Шенцева О. П.
Доповідач Заїкін А. П.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25.08.2016 року м. Одеса

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Одеської області в складі:

- головуючого судді - Заїкіна А.П.,

- суддів: - Гончаренко В.М., Калараш А.А.,

за участю секретаря - Сідлецької Ю.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5, ОСОБА_6, третя особа - Товариство з обмеженою відповідальністю «Гравіс-Кіно»», про захист честі, гідності та ділової репутації, за апеляційною скаргою ОСОБА_4 на рішення Приморського районного суду м. Одеси від 30 червня 2016 року,

встановила:

У липні 2015 р. ОСОБА_4 звернувся до суду з вищезазначеним позовом, в якому просив: 1) зобов'язати ОСОБА_5 та товариство з обмеженою відповідальністю «Гравіс - Кіно» телеканал 2+2 за їхній рахунок спростувати поширену ними недостовірну інформацію, а саме про те, що ОСОБА_4 нібито отримав від ОСОБА_8 10 000 тисяч доларів, шляхом спростування всієї поширеної інформації ОСОБА_5 у передачі «ІНФОРМАЦІЯ_1» ІНФОРМАЦІЯ_2 р. про ОСОБА_4 в такій же програмі чи передачі, що й відомості, які не відповідають дійсності, наступного змісту:

«Інформація відносно ОСОБА_4, а саме, про те що, «ОСОБА_4 нібито отримав від ОСОБА_8 10 000 тисяч доларів», поширеної мною ОСОБА_5 у передачі «ІНФОРМАЦІЯ_1» ІНФОРМАЦІЯ_2 р. не відповідає дійсності та є недостовірною інформацією», не пізніше п'яти днів з дня набрання судовим рішенням законної сили; 2) зобов'язати ОСОБА_6 та товариство з обмеженою відповідальністю «Гравіс - Кіно» телеканал 2+2 за їхній рахунок спростувати поширену ними недостовірну інформацію, а саме про те, що ОСОБА_4 лобіював призначення ОСОБА_7 на посаду віце-президента федерації футболу Одеської області та нібито за призначення обіцяв платити 1 000 доларів США в місяць, а також те, що позивач отримував щомісячно 1 000 доларів США, шляхом спростування всієї поширеної інформації ОСОБА_6 у передачі «ІНФОРМАЦІЯ_1» ІНФОРМАЦІЯ_2 р. про ОСОБА_4 в такій же програмі чи передачі, що й відомості, які не відповідають дійсності, наступного змісту: «Інформація відносно ОСОБА_4, а саме, про те що, «ОСОБА_4 лобіював призначення ОСОБА_7 на посаду віце-президента федерації футболу Одеської області та нібито за призначення обіцяв платити 1 000 доларів США в місяць, а також те, що позивач отримував щомісячно 1 000 доларів США», поширеної мною ОСОБА_6 у передачі «ІНФОРМАЦІЯ_1» ІНФОРМАЦІЯ_2 р. про ОСОБА_4 не відповідає дійсності та є недостовірною інформацією», не пізніше п'яти днів з дня набрання судовим рішенням законної сили.

Позивач у позові зазначав, що ІНФОРМАЦІЯ_2 р. на телеканалі 2+2 у передачі «ІНФОРМАЦІЯ_1» відповідачами була поширена вищевказана негативна інформація стосовно нього, яка не відповідає дійсності.

У судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав та просив їх задовольнити.

Відповідачі у судове засідання не з'явилися. Про час і місце розгляду справи сповіщені належним чином. Причини неявки не повідомили. Заяв та клопотань не надали.

Представник третьої особи у судовому засіданні позов не визнав, просив відмовити у його задоволенні.

Рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 30.06.2016 р. у задоволенні позову ОСОБА_4 відмовлено в повному обсязі.

ОСОБА_4 в апеляційній скарзі просить рішення суду першої інстанції скасувати. Ухвалити нове рішення про задоволення його позову в повному обсязі. Посилається на те, що рішення ухвалено при неповному з'ясуванні обставин, що мають значення для справи, з порушенням норм матеріального та процесуального права.

Представник апелянта у судовому засіданні підтримав викладені в апеляційній скарзі доводи та вимоги.

Відповідачі та третя особа у судове засідання не з'явилися. Про час і місце розгляду справи сповіщені належним чином. Причини неявки не повідомили. Письмових заперечень на апеляційну скаргу, заяв та клопотань не надали.

Відповідно до ч. 2 ст. 305 ЦПК України, неявка сторін, або інших осіб, які беруть участь у справі, належним чином повідомлених про час і місце розгляду справи, не перешкоджає розглядові справи.

Відповідно до ст. 303 ЦПК України колегія суддів перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Заслухавши суддю-доповідача, вислухавши пояснення осіб, яки прийняли участь у судовому засіданні, обговоривши доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права при ухваленні рішення, колегія суддів зазначає наступне.

Ухвалюючи рішення про відмову в задоволенні позову ОСОБА_4, суд першої інстанції виходив з того, що поширена інформація є критикою діяльності позивача, позовні вимоги є недоведеними (а. с. 59 - 61).

Колегія суддів, вважає, що суд першої інстанції, на підставі наданих сторонами і досліджених судом доказів, дійшов правильного висновку про відмову в задоволенні позову. Висновки суду відповідають обставинам справи, нормам матеріального (ст. 10 Конвенції про захист прав та основоположних свобод людини, ст. ст. 32, 34 Конституції України, ст. ст. 16, 275, 277, 297 ЦК України, ст. 30 Закону України «Про інформацію») та процесуального (ст. ст. 11, 60, 179, 213 ЦПК України) права. Вказані в апеляційній скарзі доводи не спростовують висновків суду.

Встановлено, що ОСОБА_4 є президентом федерації футболу Одеської області. Інформація, яку позивач вважає недостовірною і яку просить спростувати, була розповсюджена відповідачами ІНФОРМАЦІЯ_2 р. на каналі 2+2 у передачі «ІНФОРМАЦІЯ_1».

Відповідно до ст. ст. 11, 60 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданими відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі.

Статтею 10 Конвенції про захист прав та основоположних свобод людини передбачено, що кожен має право на свободу виявлення поглядів. Це право включає свободу дотримуватися своїх поглядів, одержувати і передавати інформацію та ідеї без втручання органів державної влади і незалежно від кордонів.

Здійснення цих свобод, оскільки воно пов'язане з обов'язками і відповідальністю, може підлягати таким формальностям, умовам або санкціям, що встановлені законом і є необхідними в демократичному суспільстві в інтересах національної безпеки, територіальної цілісності або громадської безпеки, для запобігання заворушенням чи злочинам, для охорони здоров'я чи моралі, для захисту репутації або для підтримання авторитету і безсторонності суду.

За правилами, передбаченими ст. ст. 275, 277, 297 ЦК України фізична особа має право на захист свого особистого немайнового права від протиправних посягань інших осіб. Захист особистого немайнового права здійснюється способами, встановленими главою 3 цього Кодексу.

Фізична особа, при порушенні її особистих немайнових прав внаслідок поширення про неї недостовірної інформації, має право на відповідь, а також на спростування цієї інформації.

Фізична особа має право звернутися до суду з позовом про захист її гідності та честі.

Способи захисту цивільних прав та інтересів передбачені ст. 16 ЦК України, яка крім переліку конкретних способів захисту, містить посилання на те, що суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений законом.

Згідно ч. 2 ст. 30 Закону України «Про інформацію» оціночними судженнями є висловлювання, які містять критику, оцінку дій, а також висловлювання, які не можуть бути витлумачені як такі, що містять фактичні дані, зокрема з огляду на характер використання мовно-стилістичних засобів (вживання гіпербол, алегорій, сатири). Оціночні судження не підлягають спростуванню та доведенню їх правдивості.

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про те, що розповсюджена відповідачами інформація під час телевізійного ефіру є оціночною, а тому не підлягає спростуванню.

Відповідно до роз'яснень, які містяться у п. 19 постанови Пленуму Верховного Суду України № 1 від 27.02.2009 р. «Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи», вирішуючи питання про визнання поширеної інформації недостовірної, суди повинні визначати характер такої інформації та з'ясовувати, чи не є вона фактичним твердженням, чи оціночним судженням.

Якщо особа вважає, що оціночні судження або думки, поширені в засобі масової інформації, принижують її гідність, честь чи ділову репутацію, а також інші особисті немайнові права, вона вправі скористатися наданим їй правом на відповідь, а також на власне тлумачення справи (ст. 73 Закону про пресу, ст. 65 Закону України «Про телебачення і радіомовлення») у тому ж засобі масової інформації з метою обґрунтування безпідставності поширених суджень, надавши їм іншу оцінку.

Апелянт не надав суду доказів, які б спростовували вищевказані висновки суду першої інстанції.

Доводи апелянта щодо не дослідження компакт-диску, наявності підстав для задоволення позову колегія суддів не приймає до уваги, виходячи з такого.

З переглянутого колегією суддів запису телепередачі вбачається, що вона стосувалася критики щодо: 1) формування складу контрольно-дисциплінарного комітету федерації футболу України та перегляду останнім рішень, прийнятими арбітрами під час футбольних ігор; 2) формування складу федерації футболу Одеської області, обрання його президента.

ОСОБА_4 є президентом федерації футболу Одеської області, а тому його діяльність на цій посаді підлягає більш ретельному громадському контролю і може зазнати гострої та сильної критики у засобах масової інформації з приводу виконання своїх функцій.

Крім того, колегія суддів звертає увагу на те, що позов заявлено не коректно. Самі по собі посилання в позові про те, що відповідач ОСОБА_5 поширив інформацію про отримання позивачем від ОСОБА_8 10 000 тисяч доларів, а відповідач ОСОБА_6 поширив інформацію про лобіювання позивачем призначення ОСОБА_7 на посаду віце-президента федерації футболу Одеської області і про отримання позивачем щомісячно 1 000 доларів не можуть бути підставою для задоволення позову, оскільки позивач не довів, що така інформація завдала шкоди його немайновим правам.

Позивач у позові просить зобов'язати ОСОБА_5, ОСОБА_6 та ТОВ «Гравіс - Кіно» за їхній власний рахунок спростувати поширену ними недостовірну інформацію, шляхом спростування всієї поширеної інформації в такій же програмі чи передачі. Разом з тим, товариство з обмеженою відповідальністю «Гравіс - Кіно» заявлено у позові, як третя особа, в той час як воно повинно бути відповідачем (п. 9 постанови Пленуму Верховного Суду України № 1 від 27.02.2009 р. «Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи»). Апеляційний суд, виходячи з положень ст. 303 ЦПК України, позбавлений можливості усунути вказані недоліки.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 307, ст. 308 ЦПК України за наслідками розгляду апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції апеляційний суд має право постановити ухвалу про відхилення апеляційної скарги і залишення рішення без змін. Апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

За вищевикладених обставин колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції є законним та обґрунтованим. Судом повно та всебічно досліджені наявні в матеріалах справи докази, їм надана правильна оцінка, порушень норм матеріального та процесуального права не допущено. Підстави для скасування, зміни рішення суду першої інстанції в межах доводів ОСОБА_4, а також для прийняття доводів апеляційної скарги останнього у суду апеляційної інстанції відсутні.

Керуючись ст. ст. 303, 307, 308, 313, 315, 317, 319 ЦПК України колегія суддів,

ухвалила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_4 - відхилити.

Рішення Приморського районного суду м. Одеси від 30 червня 2016 року - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, однак може бути оскаржена до касаційного суду протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили.

Головуючий суддя: А. П. Заїкін

Судді: В. М. Гончаренко

А. А. Калараш