Справа № 715/201/16-ц
Провадження № 2/715/170/16
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 березня 2016 року Глибоцький районний суд Чернівецької області

в складі: головуючого-судді Цуренка В.А.

секретар судового засідання Оршевська С.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт. Глибока справу за позовною заявою публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач ПАТ «Укрсоцбанк» звернувся в суд з вказаним позовом, посилаючись на те, що 18 вересня 2007 року між ними і відповідачем ОСОБА_1 було укладено кредитний договір № 6. Згідно умов даного договору останній було надано кредит в розмірі 95 000 грн., із сплатою 14,5% річних до 13 вересня 2014 року. Кредит надавався для оплати придбаного автомобіля марки «Hyunday Tucson», 2007 року випуску, зеленого кольору, згідно договору купівлі продажу №ЛУ-00039 від 01.09.2007 року укладеним ВАТ «Луцький автомобільний завод». Додатковою угодою №1 від 31.07.2008 року про внесення змін до Кредитного договору №6 від 18 вересня 2007 року було внесено зміни до умов кредитування, зокрема з 20.10.2008 року збільшено відсоткову ставку за користування кредитними коштами до 21,00% відсотку річних. Відповідачка зобовязалася повернути кредитні кошти та сплатити відсотки згідно графіку погашення кредиту, проте свої зобовязання належним чином не виконала. Загальна сума заборгованості становить 210 206,74 грн., тому просять суд стягнути з відповідача на їх користь заборгованість в розмірі 210 206,74 грн. та судові витрати.

В судове засідання представник позивача ПАТ «Укрсоцбанк» не зявився, однак надав суду заяву, в якій позовні вимоги підтримує повністю, просить позов задовольнити і справу розглянути у відсутності їх представника. Проти заочного розгляду справи не заперечує.

Вiдповiдачка ОСОБА_1 в судове засідання не зявилась, проте надала суду заяву в якій вказала, що позовні вимоги не визнає, в своїх запереченнях посилалася на пропуск позивачем строку позовної давності, просила суд у задоволенні позовних вимог відмовити.

Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позовні вимоги не підлягають задоволенню.

Так, із кредитного договору № 6 від 18 вересня 2007 року, вбачається, що відповідач ОСОБА_1 отримала кредитні кошти в розмірі 95000,00 грн., із сплатою 14,5% річних до 13 вересня 2014 року. Кредит надавався для оплати придбаного автомобіля марки «Hyunday Tucson» 2007 року випуску, зеленого кольору, згідно договору купівлі продажу №ЛУ-00039 від 01.09.2007 року укладеним ВАТ «Луцький автомобільний завод».

Додатковою угодою №1 від 31.07.2008 року про внесення змін до Кредитного договору №6 від 18 вересня 2007 року було внесено зміни до умов кредитування, зокрема з 20.10.2008 року збільшено відсоткову ставку за користування кредитними коштами до 21,00% відсотку річних.

За змістом ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. Якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Відповідно до ч.2 ст. 1050 ЦК України якщо договором встановлений обовязок позичальника повернути позику частинами, то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.

У разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: зміна умов зобов'язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди (стаття 611 ЦК України).

Порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання) (стаття 610 ЦК України).

Одним із видів порушення зобов'язання є прострочення - невиконання зобов'язання в обумовлений сторонами строк.

При цьому в законодавстві визначаються різні поняття: як «строк дії договору», так і «строк (термін) виконання зобов'язання» (статті 530, 631 ЦК України).

Якщо в зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню в цей строк (термін).

Зобов'язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події (частина перша статті 530 ЦК України).

Наслідки прострочення позичальником повернення позики визначено у статті 1050 ЦК України. Якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу (частина друга статті 1050 ЦК України).

Як зазначалось вище, сторони встановили як строк дії договору, так і строки виконання зобов'язань зі щомісячним погашенням платежів, останній з яких у визначеній сумі підлягав виконанню - до 13 вересня 2014 року.

Графіком платежів, який є складовою частиною договору, погашення кредитної заборгованості та строки сплати чергових платежів визначено місяцями.

Отже, поряд з установленням строку дії договору сторони встановили й строки виконання боржником окремих зобов'язань (внесення щомісячних платежів), що входять до змісту зобов'язання, яке виникло на основі договору.

Строк виконання кожного щомісячного зобов'язання згідно з частиною третьою статті 254 ЦК України спливає у відповідне число останнього місяця строку.

Позивач, використовуючи право, надане йому частиною першою статті 651, частиною другою статті 1054 ЦК України та частиною другою статті 1050 ЦК України, а також пунктами 3.2 кредитного договору, направив боржнику ОСОБА_1 письмові вимоги від 23 квітня 2010 року та 25 травня 2010 року виконати в 30 денний термін з дня отримання цієї вимоги основне зобов'язання - сплатити на рахунок позивача борг, який складається як із простроченої, так і з непростроченої заборгованості за кредитом, відсотками, комісією, а також із суми пені за простроченими зобов'язаннями за кредитним договором.

Відповідачка ОСОБА_1 у своїй заяві зазначає, що вона вказані вимоги отримала в травні 2010 року.

Таким чином, позивач скористався своїм правом, передбаченим частиною другою статті 1050 ЦК України, і змінив строк виконання зобов'язань за кредитними договорами, визначивши днем остаточного їх погашення 30-й день з дня отримання письмової вимоги, оскільки відповідачка не зазначає конкретну дату отримання вимог, а тільки вказує, що отримала їх у травні 2010 року, суд вважає останнім днем 30 червня 2010 року.

З вимогами про стягнення заборгованості за кредитними договорами позивач, як вбачається із поштового штампу на конверті, звернувся до суду 27 січня 2016 року.

Відповідно до статті 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови в позові (частина четверта статті 267 ЦК України).

Для обчислення позовної давності застосовуються загальні положення про обчислення строків, що містяться у статтях 252 - 255 ЦК України.

Враховуючи наведене, суд дійшов висновку, що у задоволенні позову слід відмовити в звязку з спливом строку позовної давності, про що заявлено відповідачем.

Вказана правова позиція відображена в Постанові Верховного Суду України від 02 грудня 2015 року № 6-1349цс15.

На пiдставi викладеного, керуючись ст.ст. 203, 252-256, 267, 526, 527, 530, 536, 551, 553-555, 610-612, 625, 1050, 1054 ЦК України, ст.ст. 3-11, 15, 57-60, 88, 209, 212-215 ЦПК України, суд,-

В И Р I Ш И В:

У задоволенні позовних вимог публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до апеляційного суду Чернівецької області через Глибоцький районний суд протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

СУДДЯ: