Справа №592/8377/13-ц Головуючий у суді у 1 інстанції - Князєв В. Б.
Номер провадження 22-ц/788/263/16 Суддя-доповідач - Бойко В. Б.
УХВАЛА

17 березня 2016 року м.Суми

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Сумської області в складі:

головуючого-судді - Бойка В. Б.,

суддів - Семеній Л. І. , Шевченка В. А.

за участю секретаря судового засідання -

Кияненко Н.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні апеляційного суду Сумської області апеляційну скаргу представника ОСОБА_4 - ОСОБА_5 на ухвалу Ковпаківського районного суду м. Суми від 22 грудня 2015 року

в справі за заявою ОСОБА_4 про перегляд за нововиявленими обставинами рішення Ковпаківського районного суду м. Суми від 16 жовтня 2013 року в справі за позовом ОСОБА_6 до ОСОБА_4 про розірвання шлюбу,

В С Т А Н О В И Л А :

В вересні 2015 року відповідач ОСОБА_4 звернувся до Ковпаківського районного суду м. Суми з заявою, в якій просив переглянути за нововиявленими обставинами рішення Ковпаківського районного суду м. Суми від 16 жовтня 2013 року по цивільній справі за позовом ОСОБА_6 до ОСОБА_4 про розірвання шлюбу.

Ухвалою Ковпаківського районного суду м. Суми від 22 грудня 2015 року заяву представника про перегляд за нововиявленими обставинами рішення суду залишено без задоволення.

В апеляційній скарзі представник відповідача ОСОБА_4 - ОСОБА_5, посилаючись на незаконність та необґрунтованість оскаржуваної ухвали, порушення норм матеріального та процесуального права, неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи, просить ухвалу суду скасувати, постановивши нову про скасування рішення суду від 16 жовтня 2013 року. На думку апелянта, суд першої інстанції не врахував те, що ОСОБА_4 не знав дійсної причини розірвання шлюбу з боку позивача та був введений в оману. Зазначає, що дані обставини є істотними, та вплинула б на зміст ухваленого судом рішення, зокрема відповідач би не надав згоду на розірвання шлюбу та подавав би клопотання про примирення сторін.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення відповідача та його представників, які підтримали доводи апеляційної скарги, заперечення позивачки проти її задоволення, дослідивши матеріали справи та перевіривши законність й обґрунтованість ухвали суду першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, виходячи з наступного.

Згідно п. 1) ч. 1 ст. 312 ЦПК України, розглянувши скаргу на ухвалу суду першої інстанції, апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає ухвалу без змін, якщо судом першої інстанції постановлено ухвалу з додержанням вимог закону.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, рішенням Ковпаківського районного суду м. Суми від 16 жовтня 2013 року позовні вимоги ОСОБА_6 задоволено, розірвано шлюб між нею та ОСОБА_4, зареєстрований 16 липня 1993 року Відділом ЗАГС Сумського міськвиконкому, актовий запис №1088 ( а.с. 23 ).

Відмовляючи в задоволенні заяви, суд першої інстанції виходив з того, що обставини на які посилається ОСОБА_4, не є істотними для справи та не можуть бути підставою для скасування вказаного рішення суду.

Колегія суддів погоджуєтьсь з таким висновком суду, виходячи з наступного.

У відповідності до ст. 361 ЦПК України, рішення або ухвала суду, якими закінчено розгляд справи, що набрали законної сили, а також судовий наказ можуть бути переглянуті у зв'язку з нововиявленими обставинами.

Підставами для перегляду рішення, ухвали суду чи судового наказу у зв'язку з нововиявленими обставинами є :

істотні для справи обставини, що не були і не могли бути відомі особі, яка звертається із заявою, на час розгляду справи;

встановлені вироком суду, що набрав законної сили, завідомо неправдиві показання свідка, завідомо неправильний висновок експерта, завідомо неправильний переклад, фальшивість документів або речових доказів, що потягли за собою ухвалення незаконного або необґрунтованого рішення;

встановлені вироком суду, що набрав законної сили, вини судді у вчиненні злочину, внаслідок якого було ухвалено незаконне або необґрунтоване рішення;

скасування судового рішення, яке стало підставою для ухвалення рішення чи постановлення ухвали, що підлягають перегляду;

встановлена Конституційним Судом України неконституційність закону, іншого правового акта чи їх окремого положення, застосованого судом при вирішенні справи, якщо рішення суду ще не виконане.

Посилання апелянта про необізнаність ОСОБА_4 з дійсними причинами ініціювання ОСОБА_6 розірвання шлюбу колегія суддів визнає непереконливими, виходячи з наступного.

Як роз'яснено в п. 3 постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ « Про застосування цивільного процесуального законодавства при розгляді судови рішень у зв'язку з нововиявленими обставинами » №4 від 30 березня 2012 року, нововиявлені обставини - це юридичні факти, які мають істотне значення для розгляду справи та існували на час розгляду справи, але не були і не могли бути відомі заявнику, а також обставини, які виникли після набрання судовим рішенням законної сили та віднесені законом до нововиявлених обставин ( частина друга статті 361 ЦПК).

Необхідними умовами нововиявлених обставин, визначених пунктами 1, 2 частини другої статті 361 ЦПК, є те, що вони існували на час розгляду справи; ці обставини не могли бути відомі заявникові на час розгляду справи; вони входять до предмета доказування у справі та можуть вплинути на висновки суду про права та обов'язки осіб, які беруть участь у справі.

Окрім того, в п. 7 вказаної постанови роз'яснено, обставини, які відповідно до пункту 1 частини другої статті 361 ЦПК є підставою для перегляду судового рішення, це юридичні факти, які існували на час розгляду справи, але не були і не могли бути відомі заявнику, повинні бути істотними, тобто такими, що могли вплинути на висновки суду при ухваленні судового рішення і були встановлені після набрання ним законної сили.

Питання про те, які обставини можна вважати істотними, є оціночним, і вирішується судом у кожному конкретному випадку з урахуванням того, чи ці обставини могли спростувати факти, покладені в основу судового рішення, та вплинути на висновки суду під час його ухвалення таким чином, що якби вказана обставина була відома особам, які беруть участь у справі, то зміст судового рішення був би іншим.

Відхиляючи апеляційну скаргу представника відповідача - ОСОБА_5, колегія суддів виходить з того, що відповідачем не доведено фіктивності розірвання шлюбу у 2013 року та продовження перебування сторін в шлюбних відносинах після ухвалення оскаржуваного рішення.

Вказані обставини апелянт не довів у встановленому законом порядку, а доказування не може ґрунтуватися на припущеннях ( ч. 4 ст. 60 ЦПК України ).

Із висновку ОВС ( а.с. 76 ) вбачається, що відповідач повідомляв співробітників міліції про те, що після розлучення у 2013 року сторони спільного господарства не ведуть.

Із показань допитаних судом першої інстанції свідків ОСОБА_7 ( матері позивачки ) та ОСОБА_8 ( повнолітнього сина сторін ) вбачається, що відповідач був згоден у 2013 році на розірвання шлюбу, про що їм повідомляв.

Ці показання відповідачем не спростовані.

Пояснення ж самого ОСОБА_4 не є доказами у розумінні ст. 57 ЦПК України.

З огляду на викладене, вказані в заяві ОСОБА_4 обставини, відповідно до ст. 361 ЦПК України, суд обґрунтовано не визнав такими нововиявленими обставинами, які давали б підстави для перегляду рішення.

Слід зазначити також, що доводи апелянта про корисливі мотиви ОСОБА_6 при розірванні шлюбу з відповідачем також не знайшло свого підтвердження в ході судового засідання. Сам по собі факт розірвання шлюбу не є підставою для визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням та виселення. Тим більше, що таких судових процесів позивачка не ініціювала.

Окрім того, позивачка тривалий час підтримує стосунки з іншим чоловіком, а 15.01.2016 року уклала новий шлюб ( про що стороні відповідача відомо ), тому примирення між сторонами неможливе.

З урахуванням викладеного, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції щодо відсутності підстав для скасування рішення Ковпаківського районного суду м. Суми від 16 жовтня 2013 року в зв'язку з нововиявленими обставинами, вважає, що оскаржувана ухвала суду постановлена з дотриманням норм матеріального та процесуального права, тому підстав для задоволення апеляційної скарги не вбачається.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 313-315 ЦПК України, колегія суддів -

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_4 - ОСОБА_5 відхилити.

Ухвалу Ковпаківського районного суду м. Суми від 22 грудня 2015 року в даній справі залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий -

Судді -