УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 жовтня 2016 року м. Київ

Суддя Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ Завгородня І.М., розглянувши матеріали за касаційною скаргою представника ОСОБА_2 - ОСОБА_3 на рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 18 липня 2016 року та ухвалу апеляційного суду м. Києва від 13 вересня 2016 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_4, товариства з обмеженою відповідальністю компанія «Фортуна» про визнання недійсним договору про надання фінансової допомоги на зворотній основі,

в с т а н о в и в:

У березні 2016 року позивач звернулася до суду з даним позовом, зазначивши в його обгрунтування, що 26 березня 2005 року між нею та ОСОБА_4 укладено шлюб.

У лютому 2016 року їх стало відомо про те, що 26 травня 2015 року між ОСОБА_4 та товариством з обмеженою відповідальністю компанія «Фортуна» (далі - ТОВ Компанія «Фортуна»; Товариство) укладено договір № 1/265-Ф про надання фінансової допомоги на зворотній основі, відповідно до умов якого відповідач отримав від Товариства зворотню фінансову допомогу у розмірі 65 058 900 гривень строком до 30 листопада 2015 року.

Оскільки згоди на укладення спірного договору вона не надавала, а отримана фінансова допомога не була використана в інтересах сім'ї, що порушує її права на спільне майно, просила суд визнати недійсним договір про надання фінансової допомоги на зворотній основі.

Рішенням Дніпровського районного суду м. Києва від 18 липня 2016 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду м. Києва від 13 вересня 2016 року, в задоволенні позову ОСОБА_2 до ОСОБА_4, ТОВ Компанія «Фортуна» про визнання недійсним договору про надання фінансової допомоги на зворотній основі - відмовлено.

У касаційній скарзі представник ОСОБА_2 - ОСОБА_3 просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалу апеляційного суду і ухвалити нове рішення про задоволення позову, мотивуючи свою вимогу порушенням судами норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права.

Відповідно до п. 6 розд. XII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 02 червня 2016 року № 1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів» Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ діє в межах повноважень, визначених процесуальним законом, до початку роботи Верховного Суду та до набрання чинності відповідним процесуальним законодавством, що регулює порядок розгляду справ Верховним Судом.

У зв'язку з цим справа підлягає розгляду в порядку, передбаченому Цивільним процесуальним кодексом України від 18 березня 2004 року.

У відкритті касаційного провадження у справі слід відмовити з таких підстав.

Відповідно до п. 5 ч. 4 ст. 328 ЦПК України суддя-доповідач відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційна скарга є необґрунтованою і викладені у ній доводи не викликають необхідності перевірки матеріалів справи.

Ухвалюючи рішення, суд першої інстанції, з яким погодився й апеляційний суд, виходив з того, що за змістом ч. 1 ст. 203, ч. 1 ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені ч. ч. 1-3, 5, 6 ст. 203 цього Кодексу, зокрема, коли зміст правочину суперечить ЦК України, іншим актам цивільного законодавства.

Відповідно до ст. 65 СК України дружина, чоловік розпоряджаються майном, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, за взаємною згодою.

При укладенні договорів одним із подружжя вважається, що він діє за згодою другого з подружжя. Дружина, чоловік має право на звернення до суду з позовом про визнання договору недійсним як такого, що укладений другим із подружжя без її, його згоди, якщо цей договір виходить за межі дрібного побутового.

Для укладення одним із подружжя договорів, які потребують нотаріального посвідчення і (або) державної реєстрації, а також договорів стосовно цінного майна, згода другого з подружжя має бути подана письмово.

Згода на укладення договору, який потребує нотаріального посвідчення і (або) державної реєстрації, має бути нотаріально засвідчена.

Така згода за своєю правовою природою є одностороннім правочином. Згідно ч. 1 ст. 219 ЦК України у разі недодержання вимоги закону про нотаріальне посвідчення одностороннього правочину такий правочин є нікчемним. Разом з тим, відсутність такої згоди сама по собі не може бути підставою для визнання договору, укладеного одним із подружжя без згоди другого з подружжя, недійсним.

Договір, укладений одним із подружжя в інтересах сім'ї, створює обов'язки для другого з подружжя, якщо майно, одержане за договором, використане в інтересах сім'ї.

Положення ст. 65 СК України щодо порядку розпорядження майном, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, регулюють відносини, які стосуються розпорядження майном, що є у спільній сумісній власності подружжя, і не стосуються права одного із подружжя на отримання у власність грошових коштів.

За договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості у строк та в порядку, що встановлені договором (ст. ст. 1046, 1049 ЦК України).

Встановивши, що договір про надання фінансової допомоги на зворотній основі не є договором про розпорядження спільною сумісною власністю подружжя, а є отриманням грошових коштів у позику із покладенням на відповідача обов'язку нести відповідальність за невиконання чи неналежне виконання його умов та, врахувавши, що грошові кошти, отримані за спірним договором не були використані в інтересах сім'ї, суд першої інстанції, з яким погодився й апеляційний суд, дійшов обгрунтованого висновку про відсутність правових підстав для визнання оспорюваного правочину недійсним за відсутності згоди позивача на його укладення.

Із матеріалів касаційної скарги, змісту оскаржуваних судових рішень вбачається, що скарга є необґрунтованою і наведені в ній доводи не дають підстав для висновків щодо незаконності та неправильності зазначених судових рішень.

Обставини, на які посилається заявник, не викликають необхідності перевірки матеріалів справи.

Керуючись ст. 325, п. 5 ч. 4 ст. 328 ЦПК України,

у х в а л и в:

Відмовити у відкритті касаційного провадження у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_4, товариства з обмеженою відповідальністю компанія «Фортуна» про визнання недійсним договору про надання фінансової допомоги на зворотній основі, за касаційною скаргою представника ОСОБА_2 - ОСОБА_3 на рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 18 липня 2016 року та ухвалу апеляційного суду м. Києва від 13 вересня 2016 року.

Копію ухвали разом із доданими до касаційної скарги матеріалами направити особі, яка її подала.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Вищого спеціалізованого суду України

з розгляду цивільних і кримінальних справ І.М. Завгородня