Справа № 357/8607/16-ц
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 вересня 2016 року Білоцерківський міськрайонний суд Київської області у складі:

головуючого судді Подрєзова Г. О. ,

при секретарі Александрова А. С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Біла Церква

позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 міської ради Білоцерківського району Київської області про визнання права власності на нерухоме майно за набувальною давністю;

В С Т А Н О В И В :

Позивач ОСОБА_1 надала до суду позовну заяву до ОСОБА_2 міської ради Білоцерківського району про визнання права власності на нерухоме майно за набувальною давністю, посилаючїй на праві власності належить 1/ 5 частина домоволодіння №99 по вул.. Червоноармійській в м. Узин, яку вона отримала по спадщині після смерті свого чоловіка ОСОБА_3 4/ 5 частини домоволодіння належали ОСОБА_4, яка померла 21.02.1985року. Ця частина спадкового майна не прийнята у спадщину до цього часу. Посилаючись на зазначені обставини, а також на те, що фактично вона користується всім жилим будинком, сплачує комунальні послуги та проводить ремонт, просила суд позов задовольнити.

В судовому засіданні позивачка ОСОБА_1 позовні вимоги підтримала в повному обсязі.

Представник відповідача ОСОБА_2 міської ради Білоцерківського району за довіреністю в судовому засіданні проти задоволення позову не заперечував, а в судрве засідання 27.09.2016р. не з»явився, надав письмову заяву про розгляд справи у його відсутності.

Заслухавши позивача , представника відповідача та розглянувши і вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають до задоволення.

В судовому засіданні встановлено, що позивачка ОСОБА_1 є власником 1/ 5 частини житлового будинку з відповідною частиною господарських будівель та споруд в м. Узин, по вул.. Червоноармійській,99, згідно з свідоцтвом про право на спадщину за законом від 06.02.2008року, виданим державним нотаріусом ОСОБА_2 міської державної нотаріальної контори та зареєстрованим в реєстрі № 393.

Земельна ділянка площею 0,1 га кадастровий номер :02:019:0112 для будівництва і обслуговування житлового будинку господарських будівель та споруд по вул.. Червоноармійській, 99 в м. Узин також належить ОСОБА_1 на підставі свідоцтва про право власності від 04.09.2014року, виданого реєстраційною службою Білоцерківського міськрайонного управління юстиції в Київській області .

В судовому засіданні встановлено, що позивачка здійснює користування житловим будинком одна, оскільки після смерті ОСОБА_4, померлої 21.02.1985року, спадщину ніхто не прийняв. Ці обставини підтверджуються довідкою за місцем проживання позивачки, виданою ОСОБА_2 міською радою від 02.08.2016року, а також квитанціями про сплату комунальних послуг, листом ОСОБА_2 міської державної нотаріальної контори від 12.09.2016року № 1444/02-14 та доданим до нього витягом зі спадкового реєстру ; 45038150.

Стаття 41 Конституції України зазначає, що право приватної власності

набувається в порядку, визначеному законом.

Відповідно до частини третьої статті 10 ЦПК кожна сторона повинна довести ті обставини,

на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків,

встановлених цим Кодексом.

Відповідно до статті 328 ЦК України - право власності набувається на підставах,

що не заборонені законом, зокрема із право чинів. Право власності вважається набутим

правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права

власності не встановлена судом.

Відповідно до ч.1 ст. 182 ЦК України право власності та інші речові права на

нерухомі речі, обтяження цих прав, їх виникнення, перехід і припинення підлягають

державній реєстрації.

Відповідно до вимог ч.1 ст.344 ЦК України особа, яка добровільно заволоділа чужим

майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти

років або рухомим майном протягом п»яти років, набуває право власності на це майно

(набувальна давність), якщо інше не встановлено цим Кодексом.

Право власності на нерухоме майно, що підлягає державній реєстрації, виникає за

набувальною давністю з моменту державної реєстрації.

Тобто, зі змісту ст. 344 ЦК, вбачається, що обставинами, які мають значення для справи, і, які повинен довести саме позивач (ч. 1 ст. 60 ЦПК України), є:

законний обєкт володіння, добросовісність володіння, відкритість володіння, давність володіння та його безперервність (тобто строк володіння).

Право власності за давністю володіння, перш за все, може виникнути на придатне для володіння майно.

Нерухоме майно може стати предметом набуття за давністю, оскільки вважається, що таке майно існує. Якщо будівля чи споруда не є обєктом нерухомості, прийнятому в експлуатацію, право на яке зареєстровано в установленому порядку, то набути право власності за давністю володіння на таке майно неможливо.

На це ж звернуто увагу в постанові Пленуму від 07 лютого 2014 року № 5 ВССУ « Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав». Так в п. 10 зазначено - з огляду на положення статті 376 ЦК право власності за набувальною давністю на обєкт самочинного будівництва не може бути визнано судом, оскільки цією нормою передбачено особливий порядок набуття права власності на нерухоме майно, що збудоване або будується на земельній ділянці, не відведеній для даної мети, або без належного дозволу чи належно затвердженого проекту, або з істотним порушенням будівельних норм і правил.

Згідно з абз. 3 ч. 1 ст. 344 ЦК, право власності на нерухоме майно, що підлягає державній реєстрації, виникає за набувальною давністю з моменту державної реєстрації. З 3 серпня 2004 р. набрав чинності Закон України від 1 липня 2004 р. «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обмежень», який сформулював систему і порядок державної реєстрації прав на нерухомість, чим виконані вимоги ст. 182 ЦК.

Відповідно до частин 2,3 ст.3 Закону України «Про державну реєстрацію речових

прав на нерухоме майно та їх обтяжень», який набрав чинності з 03.08.2004року

речові права на нерухоме майно та їх обтяження, що підлягають державній

реєстрації відповідно до цього Закону, виникають з моменту такої реєстрації.

Речові права на нерухоме майно та їх обтяження, що виникли до 1 січня 2013 року,

визнаються дійсними за наявності однієї з таких умов:

1) реєстрація таких прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло на

момент їх виникнення;

2) на момент виникнення таких прав діяло законодавство, що не передбачало їх обовяз

кової реєстрації.

В даному випадку, позивачкою було надано до суду належні докази щодо добросовісного користування нерухомим майном, протягом часу з 01.01.2001року.

Відповідно до Прикінцевих і перехідних положень ЦК України норми ст.. 344 ЦК України поширюються на правовідносини, що виникли з 01.01.2001року.

З врахуванням встановлених судом обставин, досліджених доказів, суд вважає, що позовні вимоги підлягають до задоволення .

Керуючись ст.41 Конституції України, ст..ст. 10,15,60,212-215,218 ЦПК України, ст..ст. 182, 328,344 ЦК України, суд-

В И Р І Ш И В :

Позов задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 право власності за набувальною давністю на 4/ 5 частини житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами , що знаходиться за адресою вул.. ОСОБА_5 (бувша Червоноармійська) №99 в м. Узин Білоцерківського району Київської області.

Рішення може бути оскаржено до Апеляційного суду Київської області через Білоцерківський міськрайонний суд протягом 10 днів з дня його проголошення.

Суддя ОСОБА_6