Справа № 219/1884/16-ц
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12.03.2016 року Артемівський міськрайонний суд Донецької області у складі:

головуючого судді Воробйової І.В.

при секретарі Бібік Н.М.

за участю

представника заявника ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Бахмут цивільну справу за заявою ОСОБА_2 про встановлення факту смерті, -

В С Т А Н О В И В:

Заявник ОСОБА_2 звернулась до суду з заявою про встановлення факту смерті ОСОБА_3 В обґрунтування своєї заяви зазначила, що вона постійно проживає в м. Донецьк. 22.05.2014 року між нею та ОСОБА_3 було укладено договір довічного утримання, відповідно до якого ОСОБА_3 передав їй у власність належну йому на праві приватної власності квартиру АДРЕСА_1, а вона зобовязувалась здійснювати довічний догляд та матеріальне його забезпечення, а у разі його смерті поховати. ОСОБА_3, помер 28.02.2015 року у віці 72 роки внаслідок гнійної пневмонії. Померлого вона поховала 03.03.2015 року на ділянці №70 ряд №4 місто №(1,5*3,0) на цвинтарі Щегловка в м.Донецьк по вул.Воронихина. Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Київського району управління юстиції у місті Донецьк від 03.03.2015 року за номером серія 1-НО №830715, було видано свідоцтво про смерть ОСОБА_3 Згідно наказу Міністерства юстиції України від 29.10.2014 року № 1801/15 « Про припинення доступу до деяких реєстрів інформаційної системи Мінюста України», який набарв чинності 04.11.2014 року, у м.Донецьк був припинений доступ до Державного реєстру актів цивільного стану, і тому вищевказане свідоцтво про смерть ОСОБА_3 не є дійсним і не створює правових наслідків. Внаслідок цього вона звернулась до відділу ДРАЦС по м. Артемівську реєстраційної служби Артемівського МРУЮ у Донецькій області з заявою про державну реєстрацію смерті ОСОБА_3, однак в реєстрації смерті ОСОБА_3 було відмовлено з посиланням на наказ Міністерства юстиції України від 29.10.2014 року №1801/5; №147/7 від 25.11.2014 року та інші нормативні акти. Тому вона змушена була звернутися до суду з зазначеною заявою. Встановлення факту смерті заявнику необхідно для отримання свідоцтва про смерть, яке, у свою чергу, є підставою для виникнення певних цивільних прав та обовязків, зокрема права на отримання спадщини після смерті ОСОБА_3

У судовому засіданні представник заявника ОСОБА_1 наполягав за заявлених вимогах та просив їх задовольнити, дав пояснення, аналогічні викладеним в заяві, додатково суду пояснив, що встановлення данного факту має для заявника юридичне значення, тому що дозволяє реалізувати її право на оформлення спадщини.

Представник заінтересованої особи, Відділу Державної реєстрації актів цивільного стану по м. Артемівську Артемівського МРУЮ у Донецькій області, в судове засідання не з,явився, про дату час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином. Від нього на адресу суду надійшло клопотання про розгляд зазначеної справи за відсутності представника, просив прийняти рішення по справі згідно діючого законодавства.

Вислухавши пояснення представника заявника, дослідивши матеріали справи, суд дістається висновку, що заявлені вимоги про встановлення факту смерті підлягають задоволенню за наступними підставами.

Так, у ході судового розгляду встановлено, що встановлення факту, якого вимагає заявник, породжує правові наслідки. Встановити такий факт іншим шляхом неможливо.

Так, у судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, зареєстрована за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2.

Відповідно до копії паспорта серії ВА 596547 виданого 20.02.1997 р. Київським РВ ДМУ УМВС України в Донецькій області, ОСОБА_3 народився 9 квітня 1942 року в с.Ревякіно Колпнянського району Орловської області. Місце реєстрації: АДРЕСА_2.

З копії договору довічного утримання, який було укладено 22 травня 2014 року та посвідчено приватним нотаріусом Донецького міського нотаріального округу ОСОБА_4, вбачається, що вказаний договір було укладено між ОСОБА_2 та ОСОБА_3, після смерті якого у власність ОСОБА_2 переходить квартира АДРЕСА_3.

Відповідно до листа ВДРАЦС по м.Артемівську Артемівського МРУЮ в Донецькій області № 486/3.2-06-131 від 23.02.2016р., ОСОБА_2 було відмовлено в прийнятті заяви від 23.02.2016р. щодо реєстрації смерті громадянина ОСОБА_3, померлого 28.02.2015 р.

Факт смерті ОСОБА_3 28 лютого 2015 року підтверджується довідкою про причину смерті ОСОБА_3, яку було видано відділом судово-медичної експертизи м. Донецька 02.03.2015 року; свідоцтвом про поховання.

Таким чином, наявність таких доказів, на думку суду, є достатньою підставою для встановлення факту смерті особи на тимчасово неконтрольованій території України, оскільки отримання будь-яких інших доказів через не роботу відділень УДППЗ «Укрпошта» на вказаній території та інших державних органів робить неможливим отримання офіційної інформації про смерть особи.

Відповідно до ст. 2 Закону України «Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб» Україна в особі своїх державних органів, зокрема і судів, вживає всіх можливих заходів, у тому числі щодо захисту та дотримання прав і свобод внутрішньо переміщених осіб.

Згідно з п.11 ч.1 ст. 9 вищевказаного закону внутрішньо переміщена особа має право на проведення державної реєстрації актів цивільного стану, внесення змін до актових записів цивільного стану, їх поновлення та анулювання за місцем перебування.

Відповідно до п.8 ч.1 ст.256 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті.

Відповідно до ст.257-1 ЦПК України заява про встановлення факту смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, може бути подана родичами померлого або їхніми представниками до суду за межами такої території України. Справи про встановлення факту народження або смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, розглядаються невідкладно з моменту надходження відповідної заяви до суду. Ухвалене судом рішення у справах про встановлення факту народження або смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, підлягає негайному виконанню. Рішення у справах про встановлення факту народження або смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, може бути оскаржено в загальному порядку, встановленому цим Кодексом. Оскарження рішення не зупиняє його виконання. Копія судового рішення видається особам, які брали участь у справі, негайно після проголошення такого рішення або невідкладно надсилається судом до органу державної реєстрації актів цивільного стану за місцем ухвалення рішення для державної реєстрації народження або смерті особи.

Оскільки м.Донецьк Донецької області відноситься до районів проведення антитерористичної операції, тому суд вважає поважною причину неможливості реєстрації органом державної реєстрації цивільного стану факту смерті ОСОБА_3 за місцем проживання та вважає за необхідне встановити зазначений факт з метою забезпечення реалізації прав заявника.

Керуючись ст. ст.3, 5,6,8,10,15,26ч.2,57,107,208,213,215,256-259, 257-1 ЦПК України, ст..13 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» суд,-

ВИРІШИВ:

Встановити факт, що ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_3, уродженець ІНФОРМАЦІЯ_4, громадянина України, який був зареєстрований та проживав у Донецьку АДРЕСА_4, помер 28 лютого 2015 року в м.Донецьку.

Рішення, відповідно до ст..257-1 ч.4 ЦПК України, підлягає негайному виконанню. Оскарження рішення не зупиняє його виконання.

Копію судового рішення видати особам, які брали участь у справі, негайно після проголошення.

На рішення може бути подана протягом 10 днів з дня його проголошення апеляційна скарга до апеляційного суду Донецької області через Артемівський міськрайонний суд Донецької області. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя І.В.Воробйова