Справа № 459/1679/16 Головуючий у 1 інстанції: Рудаков Д.І.
Провадження № 22-ц/783/4892/16 Доповідач в 2-й інстанції: ОСОБА_1 Т. А.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 серпня 2016 року колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду Львівської області у складі:

головуючого судді Гірник Т.А.

суддів Бакуса В.Я., Левика Я.А.

секретар Симець В.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на ухвалу Червоноградського міського суду Львівської області від 3 червня 2016 року у справі за поданням старшого державного виконавця Червоноградського міського відділу Державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Львівській області про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України ОСОБА_2, -

В С Т А Н О В И Л А:

Оскаржуваною ухвалою задоволено подання старшого державного виконавця Червоноградського міського відділу Державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Львівській області про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1, яка проживає за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2 без вилучення паспортного документа шляхом заборони перетинати державний кордон України до моменту фактичного виконання зобов»язань за: постановою №50539142 виданою 29.03.2016 року Червоноградським міським ВДВС ГТУЮ у Львівській області про стягнення з ОСОБА_2 на користь держави 98,20 грн. витрат на проведення виконавчих дій, 541,46 дол. США виконавчого збору; постановою №50539379 виданою 29.03.2016 року Червоноградським міським ВДВС ГТУЮ у Львівській області про стягнення з ОСОБА_2 на користь держави 98,20 грн. витрат на проведення виконавчих дій, 55, 68 грн. виконавчого збору.

Ухвалу оскаржила ОСОБА_2 Вважає її незаконною та необґрунтованою.

Просить ухвалу скасувати та постановити нову, якою у задоволенні подання старшого державного виконавця Червоноградського міського відділу Державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Львівській області у праві виїзду за межі України відмовити.

Скаргу мотивує тим, що оскільки поняття «ухилення» на законодавчому рівні не врегульоване, то на її думку особа, яка має невиконане зобовязання, не може вважатися винною в ухиленні, поки не буде доведено протилежного.

Відповідно до положення ч.2 ст. 10 ЦПК України наявність умислу та обставин, які є предметом посилання субєкта подання про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України як на підставу його вимог, підлягають доведенню.

Зазначає, що лише через скрутне матеріальне становище не в змозі була виплатити заборгованість по виконавчим документам, про які вказано у поданні і жодного факту ухилення від виконання рішення суду з її боку не було.

Звертає увагу, що про ухилення боржника від виконання покладених на нього рішенням обовязків у виконавчому провадженні може свідчити невиконання ним своїх обовязків, передбачених ч.6 ст. 12 ЗУ «Про виконавче провадження».

За відсутності доказів про вжиття державним виконавцем будь-яких заходів щодо встановлення майна боржника, на яке може бути звернуто стягнення, а також відомості про обізнаність боржника з наявністю відкритого виконавчого провадження та строками його добровільного виконання, не може бути доведено факт злісного ухилення від виконання рішення суду.

Учасники процесу в судове засідання не з»явились. Належно повідомлені про розгляд справи, про що до справи долучено розписки про отримання судових повісток. Про причини неявки не повідомили.

Колегія суддів вважає за можливе продовжувати розгляд справи у їх відсутності, що відповідає вимогам ч.2 ст. 305 ЦПК України.

У відповідності до вимог ч.2 ст. 197 ЦПК України фіксування судового засідання технічними засобами не здійснюється.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що скарга підлягає задоволенню з огляду на наступне.

Задовольняючи подання старшого державного виконавця про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України ОСОБА_2, суд першої інстанції виходив з доведеності про обізнаність ОСОБА_2 про наявність виконавчого провадження, невиконання протягом тривалого часу виконавчого документу, що на думку суду, свідчить про ухилення боржника від виконання своїх зобовязань, а тому дійшов висновку про наявність підстави для тимчасового обмеження її у праві виїзду за межі України до сплати такої.

Проте з таким висновком колегія суддів не погоджується з огляду на наступне.

Відповідно до ст. 33 Конституції України, кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишати територію України за винятком обмежень, які встановлюються законом.

Згідно положень п. 2 ч. 1 ст.6 ЗУ «Про порядок виїзду з України і вїзду в Україну», громадянин України може бути обмежений управі виїзду за кордон, якщо відносно нього діють не врегульовані аліментні, договірні чи інші невиконані зобов'язання до виконання зобов'язань або розв'язання спору у передбачених законом випадках.

Відповідно до ст. 377-1 ЦПК України питання про тимчасове обмеження боржника - фізичної особи або керівника боржника - юридичної особи у праві виїзду за межі України при виконанні судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) вирішується судом за місцезнаходженням органу державної виконавчої служби за поданням державного виконавця, погодженим з начальником відділу державної виконавчої служби. Суд негайно розглядає подання, зазначене в частині першій цієї статті, без виклику чи повідомлення сторін та інших заінтересованих осіб за участю державного виконавця.

За змістом п. 18 ч. 3 ст. 11 ЗУ «Про виконавче провадження» державний виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право у разі ухилення боржника від виконання зобов'язань, покладених на нього рішенням, звертатися до суду за встановленням тимчасового обмеження у праві виїзду боржника-фізичної особи або керівника боржника-юридичної особи за межі України - до виконання зобов'язань за рішенням.

З аналізу вказаних норм вбачається, що питання про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України вирішується при виконанні судових рішень, ухвалених у порядку, передбаченому ст. 11 ЗУ «Про виконавче провадження» та ст. 377-1 ЦПК України,зокрема в разі доведення факту ухилення боржника від виконання зобов'язання.

Як вбачається з матеріалів справи державний виконавець надав суду подання, копію постанови про відкриття провадження та копії виконавчих документів без надання будь-яких доказів ухилення його від виконання зобов'язань. Окрім того, із долучених до подання документів, убачається про відсутність у них доказів про виклик боржника до Червоноградського ДВС ГТУЮ у Львівській області.

Державний виконавець повинен був довести факт свідомого ухилення ОСОБА_2 від виконання судового рішення, тобто наявність реальної можливості виконати зобов»язання. Однак, подання державного виконавця, а також документи додані до нього не містять будь-яких обґрунтованих доказів саме умисного ухилення божника від виконання покладених на нього рішенням суду зобов»язань.

Зазначені матеріали свідчать про факт наявності зобов»язань у боржника, однак не про факт ухилення останньої від виконання рішення суду. Подання обгрунтовується невиконням боржником обов»язків по сплаті виконавчого збору та суми витрат , пов»язаних із вчиненням виконавчих дій.

Крім того, державним виконавцем не надано суду доказів того чи дійсно особа, відносно якої встановлюються обмеження, свідомо не виконувала належні до виконання зобов'язання в повному обсязі або частково, чи їй взагалі відомо про такі зобов'язання.

Колегія суддів звертає увагу на те, що в ході проведення виконавчих дій, державним виконавцем встановлено, що за ОСОБА_2 зареєстрована 1/6 частина квартири АДРЕСА_1. Постановою державного виконавця про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження від 13.05.2016 року накладено арешт на все належне майно боржника в межах суми стягнення. Наведене свідчить, що державним виконавцем вчиняються усі дії, передбачені ЗУ «Про виконавче провадження» щодо виконання зведеного виконавчого провадження ЄДРВП №51094848, і останній не позбавлений можливості звернути стягнення на виявлене майно боржника.

Колегія суддів вважає, що звернення з поданням в порядку ст. 377-1 ЦПК України є передчасним, а мотиви подання державного виконавця не були достатніми для прийняття судом рішення про його задоволення.

За таких обставин, оскаржувана ухвала підлягає скасуванню з постановленням нової ухвали про відмову у задоволенні подання, що не позбавляє державного виконавця за наявності достатніх правових підстав у процесі виконання судового рішення права повторного звернення з таким поданням.

Керуючись ст.ст.303, 304,п.2 ч.2 ст. 307, 315, 317,319 ЦПК України, колегія суддів

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задоволити.

Ухвалу Червоноградського міського суду Львівської області від 3 червня 2016 року скасувати.

Постановити нову ухвалу, якою у задоволенні подання старшого державного виконавця Червоноградського міського відділу Державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Львівській області про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України ОСОБА_2 відмовити.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та в касаційному порядку оскарженню не підлягає.

Головуючий

Судді