Справа № 490/1108/16-ц
н/п 2/490/1308/2016
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 березня 2016 року м. Миколаїв

Центральний районний суд м. Миколаєва у складі:

головуючого - судді Подзігун Г. В.

при секретарі - Кошевій О. С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Миколаєві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Миколаївської міської ради, третя особа - Третя Миколаївська державна нотаріальна контора Миколаївської області, про визнання права власності в порядку спадкування, -

ВСТАНОВИВ:

Позивачка звернулася до суду із позовом до відповідача, в якому просила визнати за нею право власності на житловий будинок АДРЕСА_1 з господарськими та побутовими спорудами, що знаходиться на земельній ділянці загальною площею 500 кв. м в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_2.

В обґрунтування своїх вимог позивачка посилалася на те, що після смерті ОСОБА_2, який був чоловіком заявниці, відкрилася спадщина у вигляді вищезазначеного нерухомого майна. Позивачка звернулася до нотаріуса із відповідною заявою про прийняття спадщини, однак у видачі свідоцтва про право на спадщину їй було відмовлено у зв'язку із ненаданням оригіналів правовстановлюючих документів, що підтверджують право власності спадкодавця на спадкове майно.

У судове засідання позивачка не з'явилася, надала до суду заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримала та просила про їх задоволення.

Представники відповідача та третьої особи у судове засідання не з'явилися, надали до суду заяву, в якій просили розглядати справу за їх відсутності та винести рішення на підставі наявних у матеріалах справи доказах.

Ухвалою суду справу розглянуто за відсутності сторін на підставі наявних у матеріалах справи доказів, оскільки у справі достатньо даних про права та взаємини сторін.

Вивчивши доводи позову, дослідивши матеріали та обставини справи, судом встановлено наступні факти та відповідні ним правовідносини.

Як вбачається із матеріалів справи, рішенням виконкому Миколаївської міської ради депутатів трудящих № 57 від 06.07.1970 року ОСОБА_2 було відведено земельну ділянку площею 500 кв. м по АДРЕСА_1 у м. Миколаєві під індивідуальне будівництво житлового будинку (а. с. 9).

На виконання вказаного рішення, 05 березня 1970 року було укладено договір про надання у безстрокове користування земельної ділянки для будівництва індивідуального житлового будинку на праві приватної власності з кількістю кімнат від 1 до 5 включно (а. с. 7-8).

У подальшому, ОСОБА_2 було здійснено будівництво житлового будинку, у зв'язку з чим рішенням виконкому Центральної районної ради депутатів трудящих м. Миколаєва було затверджено акт прийняття у експлуатацію індивідуального домоволодіння по АДРЕСА_1 у м. Миколаєві (а. с. 10-11).

Крім того, ОСОБА_2 було виготовлено технічний паспорт на житловий будинок (домоволодіння) по АДРЕСА_1 у м. Миколаєві (а. с. 12).

ІНФОРМАЦІЯ_1 року ОСОБА_2 помер, про що Міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби ММУЮ 04.08.2015 року було складено відповідний актовий запис № 3254 (а. с. 5). Заповіту на випадок своєї смерті померлий не залишив.

Після смерті ОСОБА_2 відкрилася спадщина у вигляді вищезазначеного житлового будинку з господарськими та побутовими спорудами, у зв'язку з чим позивачка як дружина померлого і спадкоємець першої черги звернулася до нотаріуса із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом.

В той же час, постановою державного нотаріуса Третьої Миколаївської державної нотаріальної контори Миколаївської області С. П. Фоменко від 20.12.2015 року їй було відмовлено у вчиненні нотаріальної дії. В обґрунтування відмови нотаріус посилався на те, що ОСОБА_1 не було надано оригінали правовстановлюючих документів, які підтверджують право власності спадкодавця на належне йому майно.

Відповідно до ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Припиняється право власності, зокрема, у разі смерті власника (п. 11 ч. 1 ст. 346 ЦК України).

Згідно зі ст. 392 ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку (п. 3.1 листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16.05.2013 року).

Відповідно до абз. 2, 3 п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.

При цьому, судом встановлено, що нотаріусом було відмовлено позивачці у вчиненні нотаріальної дії, що свідчить про порушення її прав, у зв'язку з чим таке право підлягає захисту у судовому порядку.

Із матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_2, що помер ІНФОРМАЦІЯ_1 року, не залишив заповіту на випадок своєї смерті, а тому згідно зі ст. ст. 1258, 1261 ЦК України у спірних правовідносинах реалізується право на спадкування за законом. При цьому, у першу чергу право на спадкування за законом має, зокрема, той з подружжя, який пережив померлого. Кожна попередня черга спадкоємців усуває від права спадкування спадкоємців наступної черги.

Згідно з ч. 1 ст. 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини.

Як вбачається із матеріалів справи, позивачка є єдиною спадкоємицею першої черги після смерті ОСОБА_2, у зв'язку з чим вона у встановлений строк звернулася із відповідною заявою до нотаріуса, однак ним було винесено постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії - видачі свідоцтва про право на спадщину - через ненадання позивачкою правовстановлюючих документів на вищезазначений будинок.

Враховуючи усе вищевикладене, суд, оцінивши за внутрішнім переконанням належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, приходить до висновку про доведеність факту належності померлому житлового будинку АДРЕСА_1 з господарськими та побутовими будівлями та спорудами.

Таким чином, вимоги позову є обґрунтованими та підлягають задоволенню у повному обсязі.

Відповідно до ст. 88 ЦПК України судовий збір сплачено позивачкою при подачі позову до суду.

Керуючись ст. ст. 14, 60, 209, 212-215 ЦПК України , суд -

ВИРІШИВ:

Позов - задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на нерухоме майно - житловий будинок АДРЕСА_1, житловою площею 35,63 кв. м з господарськими та побутовими будівлями та спорудами як за спадкоємцем за законом першої черги в порядку спадкування після смерті ОСОБА_2, який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 року.

Рішення може бути оскаржене через суд першої інстанції до апеляційного суду Миколаївської області шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення.

СУДДЯ Г. В. ПОДЗІГУН