Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 листопада 2016 року м. Рівне

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду Рівненської області в складі: головуючого судді - Боймиструка С.В., суддів: Ковальчук Н.М., Гордійчук С.О.,

секретар судового засідання - Шептицька С.С.,

з участю ОСОБА_1, ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_3, яка подана її представником ОСОБА_1 на рішення Володимирецького районного суду від 09 червня 2016 року в справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про поділ спільного майна подружжя,

В С Т А Н О В И Л А:

Рішенням Володимирецького районного суду від 09 червня 2016 року позов ОСОБА_3 задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 ? вартості автомобіля «Toyota Corolla 1.33L» реєстраційний номер НОМЕР_2 в сумі 135409 грн. В решті позовних вимог відмовлено за безпідставністю. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 витрати на проведення експертизи 1500 грн. та судовий збір в сумі 1780 грн.

У поданій на вказане рішення апеляційній скарзі ОСОБА_3 яка подана її представником ОСОБА_1 покликалася на його незаконність та необґрунтованість через порушення судом норм матеріального та процесуального права.

Вказувала, що при визнанні спільним майна подружжя та його поділі судом першої інстанції надано переваги доказам відповідача над доказами позивача. Однак при винесенні оскаржуваного рішення не враховано, що надані пояснення не мають юридичної сили оскільки жодними доказами не підтверджені, натомість згідно інформаційного листа територіального сервісного центру №5644 регіонального сервісного центру МВС в Рівненській області від 23 січня 2016 року №27/17-5644-1, вказано, що за громадянином ОСОБА_2 станом на 23.01.2016 року зареєстровані такі транспортні засоби: Легковий автомобіль «Toyota Corolla Sedan», 2012 року випуску, державний номер НОМЕР_2, колір сірий з 04.10.2012 року та легковий автомобіль ЗАЗ 110307, 2005 року випуску, державний номер НОМЕР_3, колір зелений з 01.09.2005 року. Дана інформація спростована не була і доказів відчуження легкового автомобіля ЗАЗ 110307, 2005 року випуску не було надано суду.

Звертала увагу на те, що при ухваленні рішення в справі в порушення норм процесуального та матеріального права взагалі не вирішено питання щодо визнання об'єктами права спільної сумісної власності подружжя та визнання права приватної власності по ? частці в спільному майні подружжя легкових автомобілів «Toyota Corolla Sedan», 2012 року випуску та ЗАЗ 110307, 2005 року випуску, хоча ця вимога була заявлена при поданні цивільного позову.

Зазначала, що при винесенні оскаржуваного рішення не враховано, що ОСОБА_2 одноособово користується легковими автомобілями, а на її прохання використовувати зазначене майно хоча б інколи і в крайній необхідності, вона постійно отримує негативну відповідь, що мовляв це його власність і колишня дружина ніякого відношення до даного майна не має.

__________________________________________________________________________________________________

Справа № 556/1833/15-ц Головуючий в суді І інст. - Поровський В.А.

Провадження № 22-ц/787/1314/2016р. Суддя-доповідач - Боймиструк С.В.

Доводила, що судом першої інстанції зроблено помилковий висновок про неможливість поділу як спільного майна подружжя, легкового автомобіля марки ЗАЗ 110307 «Славута», 2005 року випуску, державний номер НОМЕР_3, тільки з тих підстав, що вказаний транспортний засіб не був наданий для огляду та проведення незалежної оцінки експертом.

Вказувала, що при розгляді справи їй стало відомо зі слів відповідача, що автомобіль марки ЗАЗ року випуску, який є спільною сумісною власністю ним відчужено на користь іншої особи в кінці 2015 року, тобто після розлучення, однак звертала увагу суду на те, що вона не надавала свого дозволу на вчинення такого правочину і в даному випадку слід врахувати ринкову (дійсну) вартість спірного автомобіля.

З цих підстав просить рішення Володимирецького районного суду від 09 червня 2016 року скасувати. Прийняти нове рішення, яким:

1) визнати об'єктами права спільної сумісної власності подружжя ОСОБА_3 та ОСОБА_2 слідуюче майно:

- легковий автомобіль «Toyota Corolla Sedan», 2012 року випуску, державний номер НОМЕР_2, колір сірий, який знаходиться за адресою: АДРЕСА_1;

- легковий ЗАЗ 110307, 2005 року випуску, державний номер НОМЕР_3 який знаходиться за адресою: АДРЕСА_1;

2) визнати за ОСОБА_3 та ОСОБА_2 право приватної власності по ? частці наступного майна:

- легковий автомобіль «Toyota Corolla Sedan», 2012 року випуску, державний номер НОМЕР_2, колір сірий, який знаходиться за адресою: АДРЕСА_1;

- легковий автомобіль ЗАЗ 110307, 2005 року випуску, державний номер НОМЕР_3 який знаходиться за адресою: АДРЕСА_1;

3) присудити ОСОБА_3 ? частки у вигляді грошової компенсації замість її частки в праві спільної сумісної власності подружжя на легковий автомобіль «Toyota Corolla Sedan», 2012 року випуску, державний номер НОМЕР_2, колір сірий в розмірі 135409 грн.;

4) присудити ОСОБА_3 ? частки у вигляді грошової компенсації замість її частки в праві спільної сумісної власності подружжя на легковий автомобіль ЗАЗ 110307, 2005 року випуску, державний номер НОМЕР_3 колір зелений в розмірі 21421 грн.;

5) стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 судові витрати на загальну суму 5638 грн., з якої: 1780 грн. - судовий збір за подання позовної скарги, 1500 грн. - витрати на проведення експертизи, 400 грн. - витрати на оплату інформаційної довідки експерта, 1958 грн. - судовий збір за подання апеляційної скарги.

Представник ОСОБА_3 ОСОБА_1 в судовому засіданні доводи апеляційної скарги підтримала та просила її задовольнити. При цьому подала документи, що підтверджують позивачкою зміну прізвища з ОСОБА_3 на ОСОБА_3.

ОСОБА_2 просив апеляційну скаргу відхилити, а рішення місцевого суду залишити без змін.

За результатами апеляційного розгляду колегія суддів прийшла до висновку, що апеляційна скарга підлягає до часткового задоволення з таких підстав.

Як вбачається з матеріалів справи та вірно встановлено судом першої інстанції, позивач та відповідач перебували в зареєстрованому шлюбі з 09.08.2004 року (свідоцтво про одруження НОМЕР_4 видане 09.08.2004 року) по 15.09.2015 року (свідоцтво про розірвання шлюбу НОМЕР_5 видане 15.09.2015 року).

За час перебування у шлюбі на ім'я відповідача було придбано автомобіль «Toyota Corolla Sedan», 2012 року випуску, державний номер НОМЕР_2, колір сірий згідно договору купівлі-продажу від 29.08.2012 року.

В матеріалах справи також наявні докази про реєстрацію за відповідачем 01.09.2005 року автомобіля марки ЗАЗ 110307 «Славута», 2005 року випуску, державний номер НОМЕР_3 колір зелений, однак час вирішення спору цей автомобіль відповідачем відчужений, для огляду не надавався, а тому експертом його вартість не визначалась.

При ухваленні вказаного рішення судом першої інстанції взято до уваги, що вартість автомобіля «Toyota Corolla Sedan», 2012 року випуску, державний номер НОМЕР_2 згідно звіту про проведення оцінки оцінювачем ОСОБА_6 (свідоцтво НОМЕР_6 від 13.12.2008 року) становить 270818 грн. та стягнуто половину його вартості на користь позивачки.

Оцінка вартості автомобіля «Славута» зроблена ФОП ОСОБА_7 судом першої інстанції не прийнята, оскільки не надано доказів того, що він може проводити незалежну оцінку вартості автомобіля.

Такі висновки місцевого суду не в повній мірі відповідають обставинам справи та вимогам закону.

Як вбачається з апеляційної скарги фактично оскаржується відмова в поділі автомобіля ЗАЗ та стягнення грошової компенсації половини його вартості на користь позивачки. За автомобіль «Toyota Corolla Sedan» компенсація на користь позивачки місцевим судом стягнута правильно, тому в цій частині підстав для скасування оскарженого рішення колегія суддів не вбачає.

Згідно роз'яснень даних в п.п. 22, 23, 24 постанови Пленуму Верхового Суду України від 21 грудня 2007 року № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», поділ спільного майна подружжя здійснюється за правилами, встановленими статтями 69-72 СК України та ст. 372 ЦК України. Вартість майна, що підлягає поділу, визначається за погодженням між подружжям, а при недосягненні згоди - виходячи з дійсної його вартості на час розгляду справи.

Вирішуючи спори між подружжям про майно, необхідно встановлювати обсяг спільно нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, з'ясовувати джерело і час його придбання.

01.09.2005 року на ім'я ОСОБА_2 було придбано автомобіль марки ЗАЗ 110307 «Славута», 2005 року випуску, державний номер НОМЕР_3 колір зелений.

ОСОБА_2 в суді заперечив, що це авто є спільною сумісною власністю подружжя, а є його приватною власністю та придбане за гроші надані йому батьком.

Позовних вимог до ОСОБА_3 про визнання автомобіля приватною власністю ні ОСОБА_2, ні його батько не заявляли.

Кому і за скільки продав це авто ОСОБА_2 місцевим судом не встановлювалось, а колегії суддів повідомити він відмовився, тому вирішуючи спір в цій частині слід виходити з наявних в справі доказів, щодо ринкової вартості аналогічних проданому автомобілів.

Посилання місцевого суду, що висновок зроблений ФОП ОСОБА_7 про вартість автомобіль марки ЗАЗ 110307 не є належним та допустимим доказом не заслуговує на увагу. Ним фактично виведена середньоарифметична вартість подібних автомобілів на ринку викладених в відкритих джерелах інформації. Тобто, колегія суддів вважає, що вказана ним вартість авто є реальною та вірно визначена в розмірі 42842 грн., а частка позивачки становить 21421 грн.

Згідно зі ст. 60 Сімейного кодексу України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарств догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Відповідно до ч. 1 ст. 70 Сімейного кодексу України у разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором.

Згідно частин 1, 4 статті 71 Сімейного Кодексу України майно, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі і в разі присудження одному з подружжя грошової компенсації замість його частки у праві спільної сумісної власності на майно, зокрема на житловий будинок, квартиру, земельну ділянку, допускається лише за його згодою, крім випадків, передбачених Цивільним Кодексом України.

Відповідно ст. 364 ЦК України співвласник має право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності. Якщо виділ у натурі частки із спільного майна не допускається згідно із законом або є неможливим (частина друга статті 183 цього Кодексу), співвласник, який бажає виділу, має право на одержання від інших співвласників грошової або іншої матеріальної компенсації вартості його частки. Компенсація співвласникові може бути надана лише за його згодою.

Наведене вище вказує на те, що позовні вимоги ОСОБА_3 про визнання об'єктами права спільної сумісної власності подружжя придбаних під час шлюбу двох автомобілів та її права приватної власності по ? частки в кожному з них є зайвими, оскільки її права та розмір частки на ці авто презюмуються законом, а вимоги зводяться до грошової компенсації.

Згідно п. 30 постанови Пленуму Верховного Суду України від 21 грудня 2007 року № 11 "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя" судам роз'яснено, що у випадку коли при розгляді вимоги про поділ спільного сумісного майна подружжя буде встановлено, що один із них здійснив його відчуження чи використав його на свій розсуд проти волі іншого з подружжя і не в інтересах сім'ї чи не на її потреби або приховав його, таке майно або його вартість враховується при поділі.

Таким чином, судом встановлено, що відповідач здійснив відчуження автомобіля ЗАЗ 110307 «Славута», 2005 року випуску, державний номер НОМЕР_3 на свій розсуд проти волі іншого з подружжя і не в інтересах сім'ї та не на її потреби, а тому при поділі такого майна враховується його вартість та її половину в розмірі 21421 грн. слід стягнути на користь позивачки ОСОБА_3

Відповідно до ч.1,5 ст.88 ЦПК України, сплачений при поданні апеляційної скарги ОСОБА_3 судовий збір в розмірі 1958 грн. слід стягнути на її користь з ОСОБА_2.

Керуючись ст.ст. п.2 ч.1 ст.307, 309, 313-314,316, 317, 324, 325 ЦПК України, колегія суддів,

В И Р І Ш И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 задовольнити.

Рішення Володимирецького районного суду від 09 червня 2016 року скасувати в частині відмови в поділу автомобілямарки ЗАЗ 110307 «Славута», 2005 року випуску.

ПозовОСОБА_3 задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 грошову компенсацію вартості ? частки в праві спільної сумісної власності на автомобіль ЗАЗ 110307, 2005 року випуску 21421 грн. та судовий збір 1958 грн..

В решті рішення залишити без змін.

Рішення апеляційного суду набирає законної сили з моменту його проголошення і може бути оскаржене до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання ним чинності.

Головуючий:

Судді: