Справа № 364/881/16-ц
Провадження № 2/364/350/16
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29.08.2016 року, Володарський районний суд Київської області в складі:

головуючого судді Ткаченко О. В.,

за участю секретаря Бондаренко Л. С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в смт. Володарка, справу за позовом

ОСОБА_1

до Комунального закладу охорони здоров'я "Володарський ЦПМСД",

про стягнення заборгованості по витратах на службове відрядження, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 02.08.2016 року звернулась до суду з названим позовом, якому вказала, що вона працює лікарем-терапевтом та перебувала у службових відрядженнях у м. Києві. Пілся повернення з відряджень позивачем було передано до бухгалтерії звіт про використання коштів, а також фінансові документи, які підтверджують витрачені кошти за час відряджень. Позивач просить суд стягнути на її користь з Комунального закладу охорони здоровя «Володарський ЦПМСД» заборгованість по витратах на відрядження в сумі 4235,48 гривень.

В судовому засіданні позивач підтримала позовні вимоги. Просила суд задовольнити позов у повному обсязі.

Представник відповідача в судовому засіданні позовні вимоги визнала, проти задоволення позову не заперечувала.

Відповідно до ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

Виходячи з розяснень Пленуму Верхового Суду України у п. 24 постанови від 12 червня 2009 року № 2 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб (не відповідача), суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову без з'ясування і дослідження інших обставин справи. Окрім того у п. 11 постанови Пленуму Верховного Суду України № 14 від 18 грудня 2009 року "Про судове рішення у цивільній справі" за змістом ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову, яке не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд у мотивувальній частині рішення може вказати лише про визнання позову та прийняття його судом.

Заслухавши пояснення позивача, представника відповідача, дослідивши матеріали справи, суд вважає позовні вимоги є обґрунтованими та такими, що підлягають до задоволення з наступних підстав.

При розгляді справи судом встановлено, щоКазимирів ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, працює лікарем-терапевтом. Згідно витягу з наказу № 46 ОСОБА_1 була відряджена на курси підвищення кваліфікації в період з 01.09.2015 року по 30.10.2015 року (а.с.6,7); витягу з наказу № 13 ОСОБА_1 була відряджена на курси підвищення кваліфікації в період з 10.03.2015 року по 13.05.2015 року (а.с.9,10); витягу з наказу № 12 ОСОБА_1 була відряджена на курси підвищення кваліфікації в період з 16.09.2013 року по 15.10.2013 року (а.с.12,13). Згідно довідки-розрахунку № 510 від 12.07.2016 року, витрат на відрядження працівника ОСОБА_1, виданої Комунальним закладом охорони здоровя «Володарський центр первинної медико-санітарної допомоги» Володарської районної ради Київської області, витрати на відрядження становлять 4235,48 гривень (а.с.15).

Відповідно до ст. 121 КЗпПУ, працівники мають право на відшкодування витрат та одержання інших компенсацій у зв'язку з службовими відрядженнями. Працівникам, які направляються у відрядження, виплачуються: добові за час перебування у відрядженні, вартість проїзду до місця призначення і назад та витрати по найму жилого приміщення в порядку і розмірах, встановлюваних законодавством. За відрядженими працівниками зберігаються протягом усього часу відрядження місце роботи (посада). Працівникам, які направлені у службове відрядження, оплата праці за виконану роботу здійснюється відповідно до умов, визначених трудовим або колективним договором, і розмір такої оплати праці не може бути нижчим середнього заробітку.

Ст. 221 КЗпПУ передбачено, що трудові спори розглядаються: комісіями по трудових спорах; районними, районними у місті, міськими чи міськрайонними судами. Такий порядок розгляду трудових спорів, що виникають між працівником і власником або уповноваженим ним органом, застосовується незалежно від форми трудового договору.

Згідно вимог ст. 233 КЗпПУ, працівник може звернутися з заявою про вирішення трудового спору безпосередньо до районного, районного у місті, міського чи міськрайонного суду в тримісячний строк з дня, коли він дізнався або повинен був дізнатися про порушення свого права.

Позивач звернулась до бухгалтерії з вимогою виплатити кошти витрачені на відрядження, однак 08.07.2016 року, на що їй було надано відповідь, що кошти їй не виплачені у звязку з недостатнім фінансуванням медичних закладів (а.с.16).

Відповідно до п. 7 Постанови Кабінету міністрів України № 98 від 02.02.2011 року «Про суми та склад витрат на відрядження державних службовців, а також інщих осіб, що напрвляються у відрядження підприємствами, установами та організаціями, які повністю або частково утримуються (фінансуються) за рахунок бюджетних коштів», державним службовцям, а також іншим особам, які направляються у відрядження підприємствами, установами та організаціями, що повністю або частково утримуються (фінансуються) за рахунок коштів бюджетів, за наявності підтвердних документів відшкодовуються витрати на проїзд (у тому числі на перевезення багажу, бронювання транспортних квитків) до місця відрядження і назад, а також за місцем відрядження (у тому числі на орендованому транспорті); на оплату вартості проживання у готелях (мотелях), інших житлових приміщеннях; на побутові послуги, що включені до рахунків на оплату вартості проживання у місцях проживання (прання, чищення, лагодження та прасування одягу, взуття чи білизни), але не більш як 10 відсотків сум добових витрат для держави, до якої відряджається працівник, визначених у додатку 1 до цієї постанови, за всі дні проживання; на бронювання місць у готелях (мотелях) у розмірах не більш як 50 відсотків вартості місця за добу; на користування постільними речами в поїздах.

Тож враховуючи вищевикладене, надані позивачем письомві докази та пояснення сторін в судовому засіданні, суд прийшов до переконання, що позовні вимоги підлягають до задоволення.

Керуючись ст.ст. 121, 221, 233 КЗпПУ, ст. 140 ПК України, Постановою Кабінету міністрів України № 98 від 02.02.2011 року «Про суми та склад витрат на відрядження державних службовців, а також інщих осіб, що напрвляються у відрядження підприємствами, установами та організаціями, які повністю або частково утримуються (фінансуються) за рахунок бюджетних коштів», ст.ст. 3, 5, 8, 10, 13, 60, 208, 209, 212-215 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до Комунального закладу охорони здоров'я "Володарський ЦПМСД", про стягнення заборгованості по витратах на службове відрядження задоволити повністю.

Стянути з Комунального закладу охорони здоров'я "Володарський ЦПМСД" на користь ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2, заборгованість по витратах на відрядження в розмірі 4235 (чотири тисячі двісті тридцять пять) гривень 48 копійок.

Стянути з Комунального закладу охорони здоров'я "Володарський ЦПМСД" на користь держави судовий збір в сумі 551 (пятсот пятдесят одну) гривню 20 копійок.

З повним рішенням сторони можуть ознайомитись 31 серпня 2016 року.

На рішення може бути подана апеляційна скарга до Апеляційного суду Київської області через Володарський районний суд Київської області протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя О. В. Ткаченко