Ухвала

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 січня 2016 рокум. Київ

Суддя Вищого спеціалізованого суду України

з розгляду цивільних і кримінальних справ

ЖуравельВ.І.,

розглянувши касаційну скаргу представника ОСОБА_2 в інтересах ОСОБА_3 на рішення Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 13 жовтня 2015 року та ухвалу апеляційного суду Запорізької області від 9 грудня 2015 року в справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4, публічного акціонерного товариства «Банк Форвард» про визнання договорів недійсними,

в с т а н о в и в:

У серпні 2015 року ОСОБА_3 звернувся до суду із указаним вище позовом, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що 24 січня 2014 року ОСОБА_4 уклала договір з ПАТ «Банк Русский Стандарт», правонаступником якого є ПАТ «Банк Форвард», про надання та використання платіжної картки з кредитним лімітом в сумі 7 тис. грн зі ставкою ліміту 42 % річних та щомісячною комісією у розмірі 12 грн 5 коп.

24 січня 2014 року банк відкрив ОСОБА_4 поточний рахунок № 6270 та випустив платіжну картку № 576940, а також надав кредит, заборгованість по якому станом на 26 листопада 2014 року складала 7 627 грн 54 коп.

Оскільки ОСОБА_4 є його дружиною, проте згоди на укладення вказаних вище договорів він не надавав, вважав, що такі угоди порушують його права та інтереси.

Враховуючи викладені обставини, позивач просив визнати недійсними вищезазначені договори про надання та використання платіжної картки № 111896092 і про надання кредиту, укладені 24 січня 2014 року між ОСОБА_4 та ПАТ «БанкРусский Стандарт», перейменований у ПАТ «Банк Форвард».

Рішенням Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 13 жовтня 2015 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Запорізької області від 9 грудня 2015 року, позов ОСОБА_3 залишено без задоволення.

У касаційній скарзі представник ОСОБА_2 в інтересах ОСОБА_3 просить скасувати оскаржувані рішення та ухвалити нове рішення про задоволення позову, посилаючись на неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права.

У відкритті касаційного провадження по вищевказаній справі слід відмовити, виходячи з наступного.

Зі змісту касаційної скарги та оскаржуваних рішень вбачається, що скарга є необґрунтованою і наведені в ній доводи не дають підстав для висновків щодо незаконності та неправильності рішень судів попередніх інстанцій.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції, із висновком якого погодився й апеляційний суд, вірно застосувавши положення ст. ст. 203, 215, 1054 ЦК України, ст. 65 СК України, врахувавши роз'яснення постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30 березня 2012 року № 5 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді спорів, що виникають із кредитних правовідносин» (далі - постанова), із дотриманням норм процесуального права, обґрунтовано виходив із відсутності підстав для визнання оспорюваних правочинів недійсними.

Відповідно до п. 25 згаданої постанови положення ст. 65 СК України щодо порядку розпорядження майном, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, регулюють відносини, які стосуються розпорядження майном, що є у спільній сумісній власності подружжя, і не стосуються права одного із подружжя на отримання кредиту, оскільки кредитний договір є правочином щодо отримання у власність грошових коштів.

Правильним є висновок судів про те, що згоди позивача на укладення його дружиною указаних договорів не потрібно, оскільки ці правочини не є договорами розпорядження майном подружжя.

За таких обставин, встановивши факти та зумовлені ними правовідносини, суди попередніх інстанцій правильно застосували норми процесуального права та ухвалили правильні по суті рішення, підстав для скасування яких не вбачається.

Доводи скарги зводяться до оцінки доказів, проте в силу ст. 335 ЦПК України суд касаційної інстанції не вправі встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Керуючись п. 5 ч. 4 ст. 328 ЦПК України,

у х в а л и в:

Відмовити представнику ОСОБА_2 в інтересах ОСОБА_3 у відкритті касаційного провадження в справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4, публічного акціонерного товариства «Банк Форвард» про визнання договорів недійсними.

Копію ухвали разом з доданими до касаційної скарги матеріалами направити заявнику.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Вищого спеціалізованого

суду України з розгляду цивільних

і кримінальних справ В.І. Журавель