Справа № 755/3312/16-ц
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"18" березня 2016 р. Дніпровський районний суд м. Києва у складі:

головуючого судді Виниченко Л.М.,

за участі секретаря Локоткова І.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві цивільну справу за заявою ОСОБА_1, заінтересовані особи Головне територіальне управління юстиції в м. Києві в особі Відділу державної реєстрації актів цивільного стану Дніпровського районного управління юстиції в м. Києві, ОСОБА_2 про встановлення факту народження дитини,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду із заявою у якій просить встановити факт народження його дитини ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_3 року у м. Сімферополі, Автономної Республіки Крим.

Вимоги мотивує тим, що ІНФОРМАЦІЯ_3 року його дружина ОСОБА_2 народила сина ОСОБА_3, що підтверджується медичним свідоцтвом про народження від 02.10.2015 року. Проте до реєстру актів про народження реєстраційної служби факт народження дитини не було внесено, оскільки починаючи з 01 березня 2014 року реєстри було заблоковано. Їхній син народжений у шлюбі з його дружиною ОСОБА_2

З метою отримання свідоцтва він звернувся до Відділу державної реєстрації актів цивільного стану Дніпровського РУЮ в м. Києві із свідоцтвом про народження дитини у АР Крим. Однак на таке звернення отримав відмову в реєстрації дитини. Провести реєстрацію народження його дитини у Криму немає можливості, оскільки українське законодавство на території півострову не діє.

Заявник вказує, що без належної реєстрації акту цивільного стану народження сина ОСОБА_3 він позбавлений реалізовувати свої батьківські права. Місто Сімферополь Автономної Республіки Крим де народився його син ОСОБА_3, як і уся Автономна Республіка Крим, є тимчасово окупованою територією, тому отримані там документи є недійсними і не створюють правових наслідків.

Встановлення вказаного факту народження дитини необхідно для державної реєстрації народження дитини.

В судовому засіданні представник заявника ОСОБА_6 підтримала подану заяву та викладені у ній обставини.

Представник заінтересованої особи Головного територіального управління юстиції ум. Києві в особі Відділу державної реєстрації актів цивільного стану Дніпровського районного управління юстиції в м. Києві в судове засідання не з'явився, про дату, час та місце розгляду справи заінтересована особа була повідомлена належним чином, про причини неявки представника суд повідомлено не було.

Заінтересована особа ОСОБА_2 суду подала заяву з проханням розглянути справу без її участі, у заяві вказала, що приїхати на територію України не має можливості через відсутність документів на дитину, яку залишити не має змоги, просить задовольнити заявлені вимоги для отримання свідоцтва про народження сина українського зразка, оскільки провести реєстрацію народження дитини у Криму не має можливості, так як українське законодавство на території півострову не діє.

Суд, вислухавши пояснення представника заявника, дослідивши матеріали справи, приходить до наступного висновку.

Згідно наданих паспортів та свідоцтва про шлюб, заявник ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, та заінтересована особа у справі ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_2, є громадянами України, зареєстрували шлюб 28 листопада 2011 року у Відділі державної реєстрації актів цивільного стану Армянського міського управління юстиції Автономної Республіки Крим, актовий запис за № 160 (а.с. 11).

ІНФОРМАЦІЯ_3 року ОСОБА_2 народила дитину - хлопчика у закладі охорони здоров'я в м. Сімферополі, вул. Київська, 69. На підтвердження цього факту надано копію медичного свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 від 02.10.2015 року (а.с. 17, 18).

Відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 234 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення.

Згідно ч. 2 ст. 256 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо за законом не визначеного іншого порядку їх встановлення.

У відповідності до п. 7 ч. 1 ст. 256 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту народження особи у певний час в разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту народження.

Як роз'яснено у пункті 1 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» від 31.03.1995 року № 5, в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов'язується з наступним вирішенням спору про право.

Відповідно до ч. ч. 1, 4 ст. 13 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» державна реєстрація народження дитини проводиться з одночасним визначенням її походження та присвоєнням їй прізвища, власного імені та по батькові. Походження дитини визначається відповідно до Сімейного кодексу України. Підставою для проведення державної реєстрації народження дитини є визначені центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері охорони здоров'я документи, що підтверджують факт народження. За відсутності документа закладу охорони здоров'я або медичної консультаційної комісії, що підтверджує факт народження, підставою для проведення державної реєстрації актів цивільного стану є рішення суду про встановлення факту народження.

Пунктом 2 глави 1 розділу III Правил державної реєстрації актів цивільного стану в Україні, затверджених наказом Міністерства юстиції України 18.10.2000 року № 52/5 встановлено, що підставами для проведення державної реєстрації народження дитини, серед іншого, є медичне свідоцтво про народження (форма № 103/о), форма якого затверджена наказом Міністерства охорони здоров'я України від 08.08.2006 № 545, зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 25.10.2006 за № 1150/13024, що видається закладами охорони здоров'я незалежно від підпорядкування та форми власності, де приймаються пологи.

Надане заявником медичне свідоцтво про народження видане медичною установою м. Сімферополя, що знаходиться на тимчасово окупованій території України.

Тимчасово окупована територія України є невід'ємною частиною території України, на яку поширюється дія Конституції та законів України. Правовий режим тимчасово окупованої території передбачає особливий порядок забезпечення прав і свобод громадян України, які проживають на тимчасово окупованій території (ст. ст. 1; 4 ч.2 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України»).

Відповідно до ст. 9 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України», будь-які органи, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території та їх діяльність вважаються незаконними, якщо ці органи або особи створені, обрані чи призначені у порядку, не передбаченому законом. Будь-який акт (рішення, документ), виданий органами та/або особами, передбаченими частиною другою цієї статті, є недійсним і не створює правових наслідків. Встановлення зв'язків та взаємодія органів державної влади України, їх посадових осіб, органів місцевого самоврядування та їх посадових осіб з незаконними органами (посадовими особами), створеними на тимчасово окупованій території, допускається виключно з метою забезпечення національних інтересів України, захисту прав і свобод громадян України, виконання міжнародних договорів, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України, сприяння відновленню в межах тимчасово окупованої території конституційного ладу України.

ОСОБА_1 особисто подавав заяву від 01.12.2015 року про державну реєстрацію народження його дитини до Відділу державної реєстрації актів цивільного стану Дніпровського районного управління юстиції в м. Києві, проте у реєстрації було відмовлено листом від 05.12.2015 року за № 3519/03-22 з посиланням на те, що надане заявником свідоцтво про народження дитини м. Сімферополя видане незаконно створеним органом, тому підстави для здійснення реєстрації народження відсутні, ОСОБА_1 рекомендовано звернутися до суду для встановлення факту народження дитини (а.с. 34, 35).

Отже, з пояснень представника заявника та матеріалів справи убачається, що реєстрація народження дитини заявника у органах реєстрації актів цивільного стану не проводилась, можливості зареєструвати народження сина на підставі вищезазначеного свідоцтва про народження у заявника не має, так як воно видане незаконно створеним органом, який знаходиться на тимчасово окупованій території.

Встановлення факту народження дитини заявнику необхідне для проведення державної реєстрації народження сина ОСОБА_3, який народився ІНФОРМАЦІЯ_3 року у м. Сімферополі.

З урахуванням зазначеного суд вважає, що заява підлягає задоволенню.

Керуючись постановою Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» від 31.03.1995 року № 5, ст. ст. 3, 4, 208, 212-215, 218, 234, 256 ЦПК України, суд,-

В И Р І Ш И В:

Заяву ОСОБА_1, заінтересовані особи Головне територіальне управління юстиції в м. Києві в особі Відділу державної реєстрації актів цивільного стану Дніпровського районного управління юстиції в м. Києві, ОСОБА_2 про встановлення факту народження дитини задовольнити.

Встановити факт народження дитини чоловічої статі ОСОБА_3, дата народження дитини ІНФОРМАЦІЯ_3 року, місце народження: Автономна республіка Крим, м. Сімферополь у батьків: мати дитини - громадянка України ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2 року народження, уродженка м. Армянськ, Автономної Республіки Крим, місце реєстрації м. Армянськ, Автономна АДРЕСА_1; батько дитини: громадянин України ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1 року народження, уродженця м. Армянськ, Автономної Республіки Крим, місце реєстрації м. Армянськ, Автономна АДРЕСА_1.

Рішення може бути оскаржене до Апеляційного суду м. Києва через Дніпровський районний суд м. Києва протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії рішення.

Суддя