АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Апеляційне провадження №22-ц/796/4184/2016 Суддя-доповідач Антоненко Н.О.
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 березня 2016 року колегія суддів Судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду м. Києва

у складі судді-доповідача АнтоненкоН.О.,

суддів Стрижеуса А.М., Шкоріної О.І., при секретарі Басюк Ю.В.,

за участю представника позивача ОСОБА_3

розглянула у відкритому судовому засіданні справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3, який діє на підставі довіреності в інтересах Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк», на рішення Солом'янського районного суду м. Києва від 16 грудня 2014 року у справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» до ОСОБА_4, третя особа ОСОБА_5 про стягнення заборгованості.

Заслухавши доповідь судді, пояснення осіб, які беруть участь у справі, перевіривши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія

в с т а н о в и л а :

Рішенням Солом'янського районного суду м. Києва від 16 грудня 2014 року, залишеним без змін ухвалою Апеляційного суду м. Києва від 7 квітня 2015 року, у задоволені позову ПАТ «Укрсоцбанк» відмовлено.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 9 грудня 2015 року ухвалу Апеляційного суду м. Києва від 7 квітня 2015 року скасовано, справу направлено на новий розгляду до апеляційного суду.

Судом першої інстанції встановлено, що 6 березня 2007 року між ПАТ «Укрсоцбанк» та ОСОБА_4 укладено договір кредиту, за умовами якого відповідачу наданий кредит у сумі 85 тис. доларів США зі сплатою 11,95% річних з кінцевим терміном повернення кредиту 6 березня 2032 року.

Також установлено, що позичальник неналежним чином виконувала умови кредитного договору та здійснила останній платіж у погашення кредиту 6 листопада 2008 року, а в погашення відсотків - 3 квітня 2009 року. Банк звернувся до суду з даним позовом 13 березня 2014 року.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив із того, що позивачем пропущено строк позовної давності для звернення до суду за захистом порушеного права.

В апеляційній скарзі представник за довіреністю позивача просить скасувати рішення Солом'янського районного суду м. Києва від 16 грудня 2014 рокута постановити нове рішення про задоволення позовних вимог банку в повному обсязі. Посилається на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права. Вважає висновок суду щодо пропуску строку позовної давності безпідставним з огляду на встановлений договором кінцевий термін погашення заборгованості за кредитом до 6 березня 2032 року та визначений п.7.3. договору термін його дії до остаточного виконання сторонами взятих на себе зобов'язань.

У судовому засіданні апеляційного суду представник позивача просив задовольнити апеляційну скаргу з наведених у ній доводів. Інші особи в судове засідання не з'явилися, заяв та клопотань не надіслали, що відповідно до ст.305 ЦПК України не перешкоджає апеляційному розгляду.

Перевіривши законність та обґрунтованість оскаржуваного рішення в межах доводів апеляційної скарги та заявлених у суді першої інстанції вимог, колегія дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає відхиленню, а оскаржуване рішення - залишенню без змін з наступних підстав.

Предметом спору у даній справі є стягнення заборгованості за кредитним договором.

Відповідно до ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, установлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Статтею 526 ЦК України передбачено, що зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦПК України, інших актів цивільного законодавства. У разі порушення зобов'язання (його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання - ст.610 ЦК України) настають правові наслідки, встановлені законом або договором (ст.611 ЦК України), зокрема, зміна умов зобов'язання тощо.

Якщо в зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню в цей строк (термін). При цьому законодавцем визначено різні поняття як «строк дії договору» так і «строк (термін) виконання зобов'язання» (статті 530,631 ЦК України).

Відповідно до положень ч.2 ст.1054 та ч.2 ст.1050 ЦК України у разі, якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути кредит частинами, то в разі прострочення повернення чергової частини кредитор вправі вимагати дострокового повернення частини кредиту, що залишилася, та сплати процентів. Перебіг позовної давності за такими вимогами кредитора, які випливають з порушення боржником умов договору (графіка погашення кредиту) про погашення боргу частинами (щомісячними платежами) починається стосовно кожної окремої частини, від дня, коли відбулося це порушення. Позовна давність у таких випадках обчислюється окремо по кожному простроченому платежу.

Встановлено і не заперечується позивачем, що договором кредиту у п.4.5. сторони визначили обставину, внаслідок якої строк користування кредитом вважається таким, що сплив, а позичальник зобов'язаний протягом одного робочого дня погасити кредит у повному обсязі, сплатити проценти за фактичний час користування кредитом та нараховані штрафні санкції. Такою обставиною є невиконання/неналежне виконання позичальником протягом понад 60 календарних днів обов'язків, визначених пунктами 3.3.9, 3.3.10 договору - сплачувати проценти за користування кредитом у передбаченому пунктами 2.4., 2.5. договору порядку та строки та погашати кредит з нарахованими процентами та можливими штрафними санкціями у передбаченому п.1.1. цього договору.

Отже, вставлено і не заперечується позивачем, що пунктом 4.5. договору кредиту змінено момент настання строку виконання зобов'язання позичальника у повному обсязі до настання кінцевого терміну погашення заборгованості за кредитом у разі невиконання/неналежного виконання ним протягом понад 60 календарних днів обов'язків щодо щомісячного погашення кредиту, процентів за користування ним та нарахованих штрафних санкцій.

Встановлено, підтверджено наявними у матеріалах справи доказами і не заперечується позивачем, що останній черговий платіж на погашення кредиту внесено відповідачем 6 листопада 2008 року, а на погашення відсотків - 3 квітня 2009 року, після чого жодних платежів не здійснювалось. За таких обставин на 61-й день після 03.04.2009, тобто, 03.06.2009 настав строк виконання відповідачем зобов'язання протягом цього одного робочого дня погасити кредит у повному обсязі, сплатити проценти за фактичний час використання кредиту та нараховані штрафні санкції, а у позивача у зв'язку з невиконанням боржником свого такого зобов'язання виникло порушення права на належне виконання зобов'язання.

Відповідно до ст.256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого порушеного цивільного права або інтересу. Згідно з ч.5 ст.261 ЦК України за зобов'язанням з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання.

Оскільки визначений договором кінцевий термін погашення заборгованості за кредитом щомісячними платежами (термін виконання зобов'язання - до 06.03.2032) змінений пунктом 4.5. договору, і цей термін настав 03.06.2009 - перебіг позовної давності починається зі спливом терміну виконання (постанова Верховного суду України у справі №6-990цс15).

Отже, право на звернення до суду за захистом порушеного права у позивача виникло 03.06.2009 і тривало до 03.06.2012, проте, банк звернувся до суду з позовом у березні 2014 року з пропуском строку позовної давності, що відповідно до частин 3, 4 ст.267 ЦК України є підставою для відмови у позові у разі заяви про це стороною у спорі. За таких обставин правильним є висновок суду першої інстанції про наявність підстав для відмови у задоволенні позовних вимог Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» до ОСОБА_4, третя особа ОСОБА_5 про стягнення заборгованості (позиція Верховного Суду України, викладена у постанові №6-249цс15 від 02.12.2015 у справі з подібних правовідносин).

Доводи апеляційної скарги про безпідставність такого висновку суду є суперечливими і спростовуються встановленими судом і визнаними позивачем обставинами, підтвердженими наявними у матеріалах справи доказами. Суд першої інстанції повно та всебічно з'ясував обставини, що мають значення для вирішення спору, у передбаченому ст.212 ЦПК України дав оцінку дослідженими і наявним у матеріалах справи на їх підтвердження доказам, і, виконавши усі вимоги цивільного судочинства, ухвалив законне і обгрунтоване рішення. Передбачених ст.309 ЦПК України підстав для скасування оскаржуваного рішення немає.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.303,308,313,315 ЦПК України, колегія

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_3, який діє на підставі довіреності в інтересах Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк», відхилити.

Рішення Солом'янського районного суду м. Києва від 16 грудня 2014 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили негайно, може бути оскаржена в касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня її проголошення шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Суддя-доповідач Н.О. Антоненко

Судді А.М. Стрижеус

О.І. Шкоріна