АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХЕРСОНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Номер справи 661/4647/15-ц Головуючий в І інстанції Сапронова Л.В. Номер провадження 22-ц/791/1098/16 Доповідач: Воронцова Л.П.
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

«26» травня 2016 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду Херсонської області в складі:

головуючогоОСОБА_1,
суддів:ОСОБА_2, ОСОБА_3,

секретарОСОБА_4,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Херсоні цивільну справу за апеляційною скаргою Публічного акціонерного товариства «Акцент-Банк» на рішення Новокаховського міського суду Херсонської області від «17» лютого 2016 року у справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Акцент-Банк» до ОСОБА_5 про стягнення заборгованості,

В С Т А Н О В И Л А:

В листопаді 2015 року ПАТ «Акцент-Банк», від імені якого діє ПАТ «ПриватБанк» (далі Банк), звернулося до суду з вище зазначеним позовом, посилаючись на те, що відповідно до укладеного між Банком та ОСОБА_5 договору №ABHERG62670009 від 21.01.2012 року, останній отримав кредит у розмірі 3920,00 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом в розмірі 0,12% на рік на суму залишку заборгованості. Відповідно до умов договору погашення кредиту здійснюється шляхом щомісячного платежу.

Відповідач у порушення умов договору належним чином зобовязання не виконував, внаслідок чого станом на 07.10.2015 року має заборгованість 14367,58 грн., яка складається із: заборгованості за кредитом у сумі 3919,86 грн., заборгованості за процентами у сумі 2,71 грн., заборгованості по комісії у сумі 940,80 грн., пені у сумі 8343,85 грн., штрафів 500 грн. фіксована частина і 660,36 грн. процентна складова, які позивач просив стягнути з ОСОБА_5 на свою користь та судові витрати, понесені у звязку з розглядом даної справи.

Рішенням Новокаховського міського суду Херсонської області від 17 лютого 2016 року у задоволенні позову ПАТ «Акцент-Банк» до ОСОБА_5 про стягнення заборгованості відмовлено.

В апеляційній скарзі ПАТ КБ «Приватбанк», яке діє від імені ПАТ «Акцент-Банк», посилаючись на неповне зясування судом першої інстанції обставин справи, невідповідність висновків суду обставинам справи, просило рішення суду скасувати і ухвалити нове, яким задовольнити позовні вимоги ПАТ «Акцент-Банк».

Письмові заперечення на апеляційну скаргу до суду апеляційної інстанції не надходили.

Заслухавши доповідача, пояснення осіб, що зявилися, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах, визначених ст. 303 ЦПК України, колегія суддів вважає апеляційну скаргу підлягаючою частковому задоволенню з наступних підстав.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог Банку, суд першої інстанції виходив з того, що позивачем не надано суду належних та допустимих доказів, які б підтверджували, що саме на залучені Банком до позовної заяви Умови надання споживчого кредиту погодився відповідач, підписуючи заяву позичальника і, що вони містили збільшений строк позовної давності в момент підписання заяви позичальником, на який останній погодився та вважав, що позивач звернувся з позовом до суду, пропустивши строк позовної давності.

Колегія суддів не може повністю погодитися з висновком суду, оскільки до нього суд дійшов у порушення норм матеріального права, що відповідно до приписів ст. 309 ЦПК України є підставою для його скасування і ухвалення нового рішення.

Як вбачається з матеріалів справи і це встановлено судом, 21 січня 2012 року між Банком і ОСОБА_5 було укладено кредитний договір №ABHERG62670009, відповідно до умов якого Банк надав позичальнику кредит в сумі 3920,00 грн. зі сплатою відсотків за користування 0,12% річних (0,01 % на місяць), сплатою щомісячного платежу в сумі 326,88 грн. до 29.04.2012р. і з 30.04.2012р. по 444,48 грн. щомісячно у період з 25 по 29 число кожного місяця; дата останнього платежу 20 січня 2013 року /а.с. 8-9/.

Відповідно до наданого позивачем розрахунку заборгованості за вказаним договором, станом на 07.10.2015 року ОСОБА_5 має заборгованість внаслідок неналежного виконання умов договору у розмірі 14367,58 грн., яка складається із заборгованості по кредиту 3919,86 грн., по процентам 2,71 грн., по комісії 940,80 грн., по пені 8343,85 грн., по штрафам: 500 грн. (фіксована частина) і 660,36 грн. (процентна складова) - /а.с. 6-7/.

Між сторонами виникли кредитні правовідносини, врегульовані ст.ст. 1046, 1054 ЦК України, за якими відповідач отримав кредит і зобовязався його повернути та сплатити проценти та пеню у разі порушення зобовязання /а.с. 8/.

Згідно ст. 526 ЦК України зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, зміна договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом (ч.1 ст. 651 ЦК України).

Відповідно до умов кредитного договору, дата останнього погашення заборгованості має бути здійснена не пізніше 20.01.2013 року. При порушенні позичальником строків погашення заборгованості, зазначених у заяві, понад 210 днів, щодо зобовязань строк яких не настав, терміном повернення кредиту вважається 211 день з моменту виникнення порушення; заборгованість за кредитом, починаючи з 211 дня порушення, вважається простроченою / а.с. 8/.

Як вбачається з розрахунку заборгованості за договором станом на 07.10.2015 року, відповідач не здійснив жодного платежуза договором.

У звязку з порушенням відповідачем вказаних умов договору, зі спливом 210 днів (строк сплати щомісячного платежу 25-29 число кожного місяця; 29 лютого 2012 року допущено порушення зобовязання, платіж не здійснено), відповідно строк повернення кредиту змінився на останній день місяця, у якому відбулося порушення термінів оплати на 210 днів з 27 вересня 2012 року у відповідача виник обовязок повернення кредитних коштів. Така умова договору ним не виконана, у звязку з чим Банк дізнався про своє порушене право з 27 вересня 2012 року, проте, з позовом до суду звернувся 19 листопада 2015 року.

Відповідно до ч.1 ст. 261 ЦК України, за загальним правилом перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила.

Відповідно до ч.5 ст. 261 ЦК України, за зобовязаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання.

При цьому початок перебігу позовної давності повязується не тільки зі строком дії (припинення дії договору, як з певними моментами (фактами), які свідчать про порушення прав особи, відповідно до положень ст. 261 ЦК України.

За змістом цієї норми початок перебігу позовної давності співпадає з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов, тобто, можливості реалізувати своє право.

Якщо боржникові надається пільговий строк для виконання такої вимоги, перебіг позовної давності починається зі спливом цього строку.

За змістом ст. 266 ЦК України зі спливом позовної давності до основної вимоги, вважається, що позовна давність спливла і до додаткової вимоги, зокрема, щодо стягнення неустойки.

Колегія суддів погоджується з висновком суду І інстанції, і доводи апеляційної скарги Банку в цій частині висновки суду не спростовують, про те, що Умови надання споживчого кредиту фізичним особам («Розстрочка») у п.5.5, хоча і містять вказівку на встановлення строку позовної давності до вимог про стягнення кредиту, процентів, пені, штрафів тривалістю 5 років, однак вказані Умови не підписані позичальником і вони не можуть стверджувати факт, що саме такі збільшені строки позовної давності при укладанні договору розумів позичальник та погодився з ними, тому вказані Умови не можуть вважатися складовою частиною укладеного між сторонами договору та відповідною письмовою угодою сторін про збільшення позовної давності. Вказане кореспондується з правовою позицією Верховного Суду України у постановах №6-16цс/15 від 11.03.15р. та від 01.07.2015р.

Таким чином, у спірних правовідносинах слід керуватися загальним строком позовної давності три роки і спеціальним один рік щодо пені, встановленим у ст. 257 ЦК України.

Разом з тим, колегія суддів вважає помилковим висновок суду в частині відмови у задоволенні позову Банку про стягнення відсотків та пені за відсотками у межах строку позовної давності.

За змістом ч.1 ст. 1048 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно ст. 599 ЦК України, зобовязання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Оскільки за погодженими сторонами умовами договору термін повернення кредиту змінився, у відповідача 27 вересня 2012 року виник обовязок повернення кредитних коштів та сплати інших передбачених договором сум, а ОСОБА_5 у вказаний день суму отриманого кредиту з передбаченими процентами за користування та штрафними санкціями не сплатив, у Банку виникло право на звернення до суду з відповідним позовом з 27.09.2012 року, тоді як до суду він звернувся 19.11.2015 року, тобто з пропуском строку позовної давності.

Після зміни строку виконання зобовязання 27 вересня 2012 року усі наступні щомісячні платежі не мали правового значення, оскільки за вимогою укладеного між сторонами договору позичальник був зобовязаний повернути кредит в повному обсязі до вказаної дати й усі наступні щомісячні платежі після 27.09.2012 року не підлягають виконанню.

Разом з тим за змістом ч. 1 ст. 1048, 599 ЦК України, позикодавець має право на отримання процентів за кредитом та пені за процентами у межах строку позовної давності, що кореспондується з правовою позицією Верховного Суду України від 02 грудня 2015 року № 6-249цс15.

Таким чином з відповідача на користь Банку підлягають стягненню у межах строку позовної давності з 19.11.2012р. по 19.11.2015р. відсотки за користування кредитом і пеня за несвоєчасне погашення відсотків за період з 19.11.2014 року по 07.10.2015 року (у межах заявлених позовних вимог).

Позивач на вимогу Апеляційного суду не здійснив розрахунок вказаної заборгованості по процентам та пені за процентами. Тому суд апеляційної інстанції виходить з розрахунку наданого Банком до суду першої інстанції, з якого вбачається, що станом на 07.10.2015 року заборгованість зі сплати відсотків відповідача становить 2,71 грн., а враховуючи період у межах строку позовної давності, тобто з 19.11.2012 року, ця заборгованість становить 0,20 грн. (2,71 грн. - 2,51 грн.).

Відповідно до п. 5.1 Умов надання споживчого кредиту фізичним особам («Розстрочка» (Стандарт), при порушенні позичальником будь-якого із зобовязань передбачених Заявою та п. п. 3.4.2.2, 3.2.3 даних Умов, Банк має право нарахувати, а позичальник зобовязується сплатити Банку пеню у розмірі 0,15 % від суми простроченого платежу, але не менше 1 гривні за кожний день прострочки платежу. Оскільки сума пені при розмірі 0,15 % від суми відсотків 0,20 грн. становить 0,01 грн. (0,20 грн. х 0,15 % : 100 % : 30 днів), тому слід виходити з Умов щодо 1 грн. за кожен день.

За період з 19.11.2014 року по 07.10.2015 року (дату, на яку позивач здійсним розрахунок і у межах заявлених ним позовних вимог) 323 дні, пеня становитиме 323 грн. і підлягає стягненню з відповідача та пропорційно задоволеним позовним вимогам, витрати позивача зі сплати судового збору 2,25 % від 1 218 грн. (323 грн. пені + 0,20 грн. відсотки = 323,20 х 100 % : 14 367,58 грн. = 2,25 %), що становить 27 грн. 40 коп.

З огляду на зазначене, апеляційна скарга Банку підлягає задоволенню частково, рішення суду в частині стягнення заборгованості по відсоткам і пені за відсотками скасуванню, ухваленню нового рішення про часткове задоволення вказаних позовних вимог та стягнення на користь Банку витрат з оплати судового збору пропорційно задоволеним позовним вимогам.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 309 ЦПК України, колегія суддів, -

В И Р І Ш И Л А:

Апеляційну скаргу ПАТ КБ «Приватбанк» задовольнити частково.

Рішення Новокаховського міського суду Херсонської області від 17 лютого 2016 року у частині відмови у задоволенні позову про стягнення відсотків за користування кредитом і пені на відсотки скасувати, ухвалити нове.

Стягнути з ОСОБА_5 на користь ПАТ «Акцент-Банк» відсотки за користування кредитом в сумі 0,20 грн., пеню на відсотки в сумі 323 грн. та судовий збір в сумі 27,40 грн.

В решті рішення суду залишити без змін.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення і з цього часу може бути оскаржено у касаційному порядку протягом двадцяти днів до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий підпис ОСОБА_1
Судді: підпис підписОСОБА_2 ОСОБА_3

З оригіналом згідно:

Копія рішення оформлена 27 травня 2016 року

Рішення набрало законної сили 26 травня 2016 року

Суддя Секретар судового засідання ОСОБА_2 ОСОБА_4