Дата документу Справа №
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 22-ц/778/3775/16 Головуючий у 1-й інстанції: Ярош С.О.
Є.У.№ 315/23/16-ц Суддя-доповідач: ОСОБА_1
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 серпня 2016 року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати з цивільних справ апеляційного суду Запорізької області у складі:

Головуючого: Кочеткової І.В.,

суддів: Маловічко С.В.,

ОСОБА_2,

При секретарі: Остащенко О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості та за зустрічним позовом ОСОБА_3 до Публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» про визнання виконаним зобовязання за отриманим кредитом у повному обсязі та припинення правовідносин,

за апеляційною скаргою Публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» на рішення Гуляйпільського районного суду Запорізької області від 22 червня 2016 року,

В С Т А Н О В И Л А:

У січні 2016 року ПАТ КБ «ПриватБанк» звернулося до суду із вищевказаним позовом, в обґрунтування якого зазначало, що відповідно до умов укладеного між сторонами кредитного договору №б/н від 03.06.2011 року відповідач отримав кредит в сумі 4800 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою 36 % на рік за користування кредитом на суму залишку заборгованості з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. ОСОБА_3 порушив зобов`язання кредит не повертає, заборгованість станом на 30.11.2015 року склала 21 673,82 грн., із якої заборгованість по кредиту в сумі 4 041,05 грн., заборгованість по відсоткам за користування кредитом в сумі 14 324,49 грн., заборгованість по пені та комісії за користування кредитом в сумі 1800 грн., штраф (фіксована частина) 500 грн., штраф (процентна складова) в сумі 1008,28 грн. Посилаючись на зазначені обставини, Банк просив суд стягнути з відповідача на свою користь заборгованість в сумі 21 673,82 грн., а також витрати зі сплати судового збору в сумі 1378 грн.

Заперечуючи проти позову, у квітні 2016 року ОСОБА_3 звернувся до суду із зустрічним позовом і просив визнати кредитний договір припиненим, оскільки в протягом 2011-2013 років на погашення кредиту ним було сплачено 17 589,89 грн. У відповідності з умовами договору 36% річних від 4 800 грн. становить 1 728 грн. на рік, за 2 роки користування кредитом сума відсотків становить відповідно 3 456 грн., загальна сума зобовязань 8 256 грн. У червні 2013 року Банк заблокував його кредитну картку у звязку із закінченням строку її дії. Вважає свої зобовязання перед ОСОБА_4 виконаними належним чином, наміру продовжувати договірні відносини не має.

Про застосування строків позовної давності в суді першої інстанції відповідач і його представник не заявляли.

Рішенням Гуляйпільського районного суду Запорізької області від 22 червня 2016 року позов ПАТ КБ «ПриватБанк» залишено без задоволення, зустрічний позов ОСОБА_3 задоволено.

Визнано зобов`язання ОСОБА_3 про повернення кредиту в сумі 4800 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом в розмірі 36% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки, передбачене договором № б/н від 03.06.2011 року, припиненим в повному обсязі в зв`язку з його виконанням, проведеним належним чином.

Не погоджуючись з рішенням суду, ПАТ КБ «ПриватБанк» подало апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, просить рішення суду скасувати та ухвалити нове, яким задовольнити позов ОСОБА_4 в повному обсязі, у задоволенні зустрічного позову відмовити.

Заслухавши у судовому засіданні суддю-доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції та обставини справи в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню.

Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 309 ЦПК України, підставами для скасування рішення суду першої інстанції і ухвалення нового рішення або зміни рішення є порушення або неправильне застосування норм матеріального або процесуального права.

Статтею 303 ЦПК України передбачено, що під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Апеляційний суд не обмежений доводами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права, які є обов'язковою підставою для скасування рішення.

Відмовляючи ОСОБА_4 у задоволенні позову і визнаючи кредитний договір припиненим, суд першої інстанції виходив з того, що позичальник виконав свої зобовязання перед ОСОБА_4, сплативши всю суму заборгованості з кредиту і відсотків в загальній сумі 17 589,89 грн., а тому відповідно до ст. 599 ЦК України зобовязання сторін припинилися.

Проте, таких висновків суд першої інстанції дійшов з порушенням норм матеріального і процесуального права, вони не ґрунтуються на зібраних у справі доказах, а тому з ними не можна погодитися.

Згідно із статтею 599 ЦК України зобовязання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Згідно зі статтею 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобовязується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості.

За змістом ст.ст.525,526 ЦК України зобовязання мають виконуватися належним чином згідно з умовами договору та в установлений строк. Одностороння відмова від виконання зобовязання не допускається.

У статті 611 ЦК України зазначено, що у разі порушення зобовязання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки.

У відповідності до частини першої та третьої статті 1049 ЦК України позичальник зобовязаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Позика вважається повернутою в момент зарахування грошової суми, що позичалася, на його банківський рахунок або реального повернення коштів позикодавцеві.

Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України.

Відповідно до ч.ч.1,2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

Як визначено ч.1 ст. 626, ч.1 ст. 628 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на зміну або припинення цивільних прав та обовязків. Зміст договору становлять умови(пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обовязковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Разом з тим, відповідно до ст. 634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлено однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

Як вбачається з матеріалів справи та не заперечувалось сторонами, 03.06.2011 року сторони уклали кредитний договір б/н, за умовами якого ОСОБА_3 отримав кредитні кошти у розмірі 4 800 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36% річних на суму залишку заборгованості за кредитом. Розмір щомісячних платежів становив 7% від заборгованості але не менше 50 грн. і не більше залишку заборгованості, строк внесення яких до 25 числа місяця, наступного за звітним.

Договір був укладений у формі анкети-заяви про приєднання до Умов і Правил надання банківських послуг у Прават ОСОБА_4(а.с.6).

Згідно змісту вказаної заяви, підписаної ОСОБА_3, останній погодився, що вказана заява разом із памяткою клієнта, Умовами і Правилами надання банківських послуг, а також Тарифами банку становлять між сторонами договір про надання банківських послуг. Умови і Правила викладені на банківському сайті, складають договір, укладений між ним і банком про надання банківських послуг. Даних про те, що відповідач приєднується до даних Умов і Правил не в повному обсязі послуг, які надає банк по даним Умовам та Правилам, заява не містить (а.с.6,7-32).

Умовами і правилами надання банківських послуг передбачено, що крім встановленого кредитного ліміту на картку Банк надає кредит у вигляді відновлювальної і не відновлювальної лінії. Особливістю кредитного ліміту є те, що кредит, який надається банком в межах встановленого ліміту заборгованості використовується повністю або частинами і поновлюється в міру погашення раніше виданого кредиту. Клієнт, використавши та погасивши всю заборгованість за кредитним ліміт, може знову користуватися кредитними коштами у межах, що не перевищує визначеного кредитною угодою ліміту.

Умовами також передбачена можливість односторонньої зміни ОСОБА_4 та інших невідємних частин договору: розмір відсоткової ставки за кредитом, тарифи можуть змінюватися ОСОБА_4 за умови інформування позичальника шляхом надання виписки по картковому рахунку на умовах, зазначених в п.1.1.3.1.9; 1.1.3.2.3 Умов та правил. Відповідно до п.1.1.2.3 позичальник зобовязується отримувати виписки про стан картрахунків та здійсненні операцій по картрахункам. Погашення кредиту здійснюється шляхом поповнення рахунку готівкою або у безготівковому порядку. Боржник зобов'язався погашати заборгованість за кредитом, відсотками за його використання, за перевитрати ліміту, а також оплачувати комісії на умовах, передбачених договором (п.2.1.1.5.5 Умов та правил). У разі невиконання зобовязань за договором на вимогу ОСОБА_4 боржник зобовязаний повернути кредит (у тому числі прострочений кредит та овердрафт), сплатити винагороду ОСОБА_4 (п.2.1.1.5.6 Умов та правил). При порушенні позичальником строків платежів по якомусь із грошових зобовязань, передбачених цим договором більш ніж на 30 днів, позичальник зобовязаний сплатити ОСОБА_4 штраф в розмірі 500 грн.+ 5%від суми позову (п.2.1.1.7.6 Умов і правил). Відповідно до п. 1.1.2.4 Умов та правил за незгодою зі зміною Правил та/або ОСОБА_4, які викладені на банківському сайті позичальник зобовязується надати ОСОБА_4 письмову заяву про розірвання цього договору та погасити виниклу перед ОСОБА_4 заборгованість.

На порушення умов договору позичальник взяті на себе зобов'язання виконував не належним чином, передбачені умовами договору платежі вносив несвоєчасно. Внесення позичальником протягом червня 2011 травня 2013 р.р на погашення кредитної заборгованості грошових коштів в загальній сумі 17 589,89 грн. не є підставою для висновку про належне виконання ним своїх боргових зобовязань перед банком і про припинення зобовязання.

Як вбачається із витягу з особистого рахунку позичальника, який активно користувався кредитними коштами, останній платіж на погашення кредиту був здійснений позичальником 29 травня 2013 року, які були спрямовані на погашення простроченого тіла кредиту, відсотків , пені і комісії. Станом на 31 травня 2013 (дати блокування кредитної картки) сальдо поточної заборгованості за кредитом становило 3 850,16 грн., сальдо простроченої заборгованості 190, 89 грн., а всього заборгованість за тілом кредиту 4 041,16 грн., загальна заборгованість за відсотками (накопичувальним підсумком) становила 290, 59 грн., а всього загальний розмір заборгованості (без урахування пені і штрафу) становив 4 331, 64 грн. Станом на 30.11.2015 утворилася заборгованість у розмірі 21 673,82 грн. із яких: 4 041,05 грн. заборгованість за кредитом, 14 324,49 грн. заборгованість по процентам за користування кредитом, 1 800, 00 грн. заборгованість з комісії за користування кредитом, 1508,28грн. штрафи (а.с.5).

За вказаних обставин доводи відповідача про повне погашення кредитної заборгованості не відповідають фактичним обставинам справи.

Доводи відповідача, з якими погодився суд першої інстанції, щодо неправильності розрахунку заборгованості зі сплати процентів також являються безпідставними. При визначенні суми зазначеної заборгованості суд не врахував положення п.п.2.1.1.5.5; 2.1.12.12;2.1.12.13 Умов і правил, якими визначено розмір та порядок розрахунку процентів у випадку неналежного виконання позичальником зобовязань по виплаті процентів, зокрема, у разі порушення строків.

Наданий позивачем розрахунок заборгованості по виплаті процентів у звязку з простроченням їх виплати відповідав саме вказаним пунктам Умов, які були погоджені сторонами, отже судом не був прийнятий до уваги помилково.

Виходячи із системного аналізу ст.ст.525,526,599,611 ЦК України, змісту кредитного договору, слід дійти висновку про те, що закінчення строку дії кредитної картки, часткове погашення заборгованості не припинило правовідносини сторін кредитного договору, не звільнило боржника від обовязку погашати тіло кредиту, проценти, комісію.

За таких обставин на підставі ст.309 ЦПК України оскаржуване рішення підлягає скасуванню з ухваленням нового про часткове задоволення позову ОСОБА_4 і відмову у задоволенні зустрічного позову.

З відповідача на користь ОСОБА_4 на підставі ст.ст. 525, 526, 527,530,1049,1050 ЦК України підлягають стягненню заборгованість, розмір якої станом на 30.11.2015 р. становить 20 165,54 грн. із яких: 4 041,05 грн. заборгованість за кредитом, 14 324,49 грн. заборгованість по процентам за користування кредитом, 1 800, 00 грн. заборгованість з комісії за користування кредитом.

Вимоги ОСОБА_4 про стягнення пені і штрафів підлягають частковому задоволенню.

Цивільно-правова відповідальність це покладення на правопорушника основаних на законі невигідних правових наслідків, які полягають у позбавленні його певних прав або в заміні невиконання обов'язку новим, або у приєднанні до невиконаного обов'язку нового додаткового.

Покладення на боржника нових додаткових обов'язків як заходу цивільно-правової відповідальності має місце, зокрема, у випадку стягнення неустойки (пені, штрафу).

Відповідно до статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання (частина друга статті 549 ЦК України). Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання (частина третя статті 549 ЦК України).

За положеннями статті 61 Конституції України ніхто не може бути двічі притягнутий до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення.

Умовами спірного договору, а саме пунктом 2.1.1.7.5 Умов надання споживчого кредиту передбачено застосування пені як виду цивільно-правової відповідальності за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань, внаслідок чого нарахування пені відбувається за кожний день прострочення (а.с.28).

У той самий час, згідно з пунктом 2.1.1.7.6 Умов передбачена сплата штрафів (500 грн. + 5% від суми заборгованості) як виду цивільно-правової відповідальності за порушення позичальником строків платежів по будь-якому з грошових зобов'язань, передбачених договором більш ніж на 30 днів.

Враховуючи вищевикладене та відповідно до статті 549 ЦК України штраф і пеня є одним видом цивільно-правової відповідальності, а тому їх одночасне застосування за одне й те саме порушення строків виконання грошових зобов'язань за кредитним договором свідчить про недотримання положень, закріплених у статті 61 Конституції України щодо заборони подвійної цивільно-правової відповідальності за одне і те саме порушення.

Тому в частині вимог банку про стягнення штрафів на загальну суму 500 грн. необхідно відмовити із зазначених підстав.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України у справі № 6-2003цс15 від 21 жовтня 2015 року.

Враховуючи зміст вказаних пунктів кредитного договору, колегія вважає, що в даному випадку неустойка у вигляді штрафів і пені, нарахована в один і той же період, є одним і тим же видом цивільно-правової відповідальності, а тому є неправомірним їх одночасне застосування, у зв'язку з чим не підлягає стягненню штраф у сумі 500 грн., оскільки за цей же період суд вважає необхідним і обґрунтованим стягнути пеню на суму 1008,28 грн..

На підставі ст.88 ч.5 ЦПК України з відповідача на користь ОСОБА_4 підлягають стягненню понесені останнім судові витрати в загальній сумі 3 500,12 грн.

Керуючись ст. ст.307,309,313,317 ЦПК України, колегія суддів, -

ВИРІШИЛА:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» задовольнити частково.

Рішення Гуляйпільського районного суду Запорізької області від 22 червня 2016 року по цій справі скасувати і ухвалити нове, яким позов Публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь Публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» заборгованість за кредитним договором № б/н від 03.06.2011 року, визначену станом на 30 листопада 2015 року в загальній сумі 21 173, 82 грн. (двадцять одна тисяча сто сімдесят три гривні 82 копійки), із яких заборгованість за тілом кредиту 4 041, 05 грн., за відсотками 14 324, 49 грн., з комісії 1 800 грн., з пені 1008,28 грн.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь Публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» 3 500,12 грн. (три тисячі пятсот гривень 12 коп.) в рахунок компенсації судових витрат зі сплати судового збору у суді першої і апеляційної інстанції.

Зустрічний позов ОСОБА_3 до Публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» про визнання виконаним зобовязання за отриманим кредитом у повному обсязі та припинення правовідносин залишити без задоволення.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення, проте може бути оскаржено до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий:

Судді: