Справа № 472/1617/15-ц
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"17" березня 2016 р. смт.Веселинове

Веселинівський районний суд Миколаївської області в складі:

головуючого судді - Тустановського А.О.,

при секретарі - Тарєлкіній Н.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в смт Веселинове Миколаївської області цивільну справу за заявою ОСОБА_1, заінтересована особа: Веселинівський районний сектор управління державної міграційної служби України в Миколаївській області, про встановлення факту постійного проживання на території УРСР та України, суд

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду із заявою про встановлення факту постійного проживання на території УРСР та України з 22 травня 1989 року по 23 січня 1994 року. В заяві посилається на те, що він народився 11.06.1959 р. в селищі Шахтерськ Боково-Антрацитівського району Луганської області Української РСР та постійно проживав на території Української РСР.

17.05.1989 р. вироком Веселинівського районного народного суду Миколаївської області заявника було засуджено за ст. ст. 215-3 ч. 2, 81 ч.3 КК УРСР до 5-ти років позбавлення волі та відбував покарання в ВТК-39 с. Губник Тростянецького району Вінницької області. Після проголошення незалежності України адміністрацією колонії в паспорті громадянина СРСР заявника було проставлено штамп Громадянин України.

З місць позбавлення волі звільнився 23.01.1994 р. та постійно проживав в ІНФОРМАЦІЯ_1.

Влітку 1994 року був засуджений Ленінським районним судом м. Миколаєва за ст. 142 КК України до 7 років позбавлення волі та відбував покарання в Ізяславській ВТК -52 Хмельницької області. Звільнився від відбуття покарання влітку 2001 року.

В 2007 році знов був засуджений Веселинівським районним судом Миколаївської області за ст. 185 ч. 3 КК України до 4-х років позбавлення волі. В період досудового слідства паспорт громадянина СРСР заявника було втрачено за невідомих обставин.

З місць позбавлення волі звільнився 18.12.2009 р. та постійно проживав в ІНФОРМАЦІЯ_2.

При зверненні ОСОБА_1 до Веселинівського районного сектору управління державної міграційної служби України в Миколаївській області з питанням отримання нового паспорта громадянина України взамін втраченого йому в цьому було відмовлено з посиланням на те, що заявником не підтверджений факт постійного проживання на території УРСР або території України станом на 24 серпня 1991 року або станом на 13 листопада 1991 року.

В судове засідання ОСОБА_1 не з'явився надав до суду заяву якою просить справу розглядати у його відсутність, заяву підтримує повністю.

Представник заінтересованої особи Веселинівський районний сектор управління державної міграційної служби України в Миколаївській області в судове засідання не з'явився, про причини неявки суду не повідомив. Про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином.

Відповідно до ст. 256 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення та від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Тобто, суд вправі розглядати справи про встановлення постійного проживання на території УРСР, оскільки цей факт безпосередньо породжує юридичні наслідки, а саме - підтвердження такого факту необхідне заявникові для одержання паспорта громадянина України.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 народився 11.06.1959 р. в селищі Шахтерськ Боково-Антрацитівського району Луганської області Української РСР. 17.05.1989 р. вироком Веселинівського районного народного суду Миколаївської області ОСОБА_1 було засуджено за ч. 2 ст.215-3 та ч.3 ст. 81 КК УРСР до 5-ти років позбавлення волі.

Законної сили вирок набрав через сім днів після його проголошення, а саме 24.05.1989 р. Згідно довідки начальника Ладижинської виправної колонії № 39 Вінницької області № 56 від 19.02.2016 року ОСОБА_1 дійсно відбував покарання в Ладижинській виправній колонії № 39 з 09.07.1989 року по 29.01.1994 року.

Звільнившись з місць позбавлення волі ОСОБА_1 в подальшому постійно проживав на території України.

В зв'язку з тим, що паспорт громадянина СРСР ОСОБА_1 втратив за невідомих обставин, він звернувся до Веселинівського районного сектору управління державної міграційної служби України в Миколаївській області з питанням отримання нового паспорта громадянина України взамін втраченого. У видачі нового паспорта громадянина України ОСОБА_1 було відмовлено з посиланням на те, що заявником не підтверджений факт постійного проживання на території УРСР або території України станом на 24 серпня 1991 року та 13 листопада 1991 року.

Відповідно Закону України Про громадянство України громадянами України є, усі громадяни колишнього СРСР, які на момент проголошення незалежності України (24 серпня 1991 року) постійно проживали на території України.

Згідно п. 7 Порядку провадження за заявами і поданнями з питань громадянства України та виконання прийнятих рішень, затвердженого Указом Президента України від 27.03.2001 р. встановлення належності до громадянства України стосується осіб, які за станом на 24 серпня 1991 року або за станом на 13 листопада 1991 року відбували покарання в місцях позбавлення волі на території України та перебували у громадянстві колишнього СРСР і до набрання вироком суду законної сили постійно проживали відповідно на території УРСР або проживали на території України.

Вивчивши матеріали справи, дослідивши докази, а саме:

копію листа № С-3 від 10.06.2015 р. виданого Веселинівським районним сектором управління державної міграційної служби України в Миколаївській області;

копію листа № С-3 від 10.12.2015 р. виданого Веселинівським районним сектором управління державної міграційної служби України в Миколаївській області;

копію довідки ОСОБА_1 КИМ № 1073849 виданої управлінням інформаційно-аналітичного забезпечення УМВС України в Миколаївській області, згідно якої ОСОБА_1 22.05.1989 року дійсно був засуджений Веселинівським районним судом Миколаївської області за ч. 3 ст. 81, ч. 2 ст. 215-3, ст. 42 КК України ( в редакції 1960 року) до 5 років позбавлення волі з конфіскацією майна;

копію довідки ОСОБА_1 МИК № 04003 про звільнення ОСОБА_1 від відбування покарання;

копію вирока Веселинівського районного народного суду Миколаївської області від 17.05.1989 року;

копію паспорта громадянина СРСР ОСОБА_1, виданого відділом внутрішніх справ Автозаводського райвиконкому м. Кременчука Полтавської області 26. 07.1977 року Серії ІІ -КЕ № 550236;

довідку № 393 від 10.06.2015 року Миколаївської сільської ради, про те, що ОСОБА_1 проживає в ІНФОРМАЦІЯ_2 без реєстрації;

довідку № 56 від 19.02.2016 року, виданої начальником Ладижинської виправної колонії № 39 Вінницької області, відповідно до якої ОСОБА_1 дійсно відбував покарання в Ладижинській виправній колонії № 39 з 09.07.1989 року по 29.01.1994 року та інші матеріали справи,

суд вважає, що заява підлягає задоволенню, а факт постійного проживання на території УРСР та території України з 22 травня 1989 року по 23 січня 1994 року встановленим.

На підставі викладеного, згідно ст. ст. 256, 259 ЦПК України суд,

В И Р І Ш И В :

Заяву ОСОБА_1 про встановлення факту постійного проживання на території УРСР та території України - задовольнити.

Встановити факт, ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_3, постійного проживання на території УРСР та території України з 22 травня 1989 року по 23 січня 1994 року.

Рішення суду може бути оскаржено до апеляційного суду Миколаївської області через Веселинівський районний суд Миколаївської області шляхом подачі протягом 10 днів з дня проголошення рішення апеляційної скарги до апеляційного суду Миколаївської області, а особами, які брали участь у справі, але не були присутні в судовому засіданні під час проголошення судового рішення, - протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення

Суддя Веселинівського районного суду Миколаївської області ОСОБА_2