Справа № 381/4139/15-ц Головуючий у І інстанції Бутенко В. О.
Провадження № 22-ц/780/629/16 Доповідач у 2 інстанції ОСОБА_1
Категорія 46 19.01.2016
УХВАЛА

Іменем України

19 січня 2016 року колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду Київської області в складі:

головуючого судді Кашперської Т.Ц.,

суддів Фінагєєва В.О., Яворського М.А.,

за участю секретаря Нагорної Г.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Апеляційного суду Київської області цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Фастівського міськрайонного суду Київської області від 17 листопада 2015 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, треті особи Червономотовилівська сільська рада Фастівського району Київської області, фізична особа підприємець ОСОБА_4, ОСОБА_5 держземагентства у Фастівському районі Київської області, Фастівська районна державна адміністрація про визнання недійсним та скасування державного акту на право власності на земельну ділянку,

заслухавши доповідь судді апеляційного суду, дослідивши матеріали справи, перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів, -

в с т а н о в и л а :

У вересні 2015 року позивач ОСОБА_2 звернувся до суду із позовом про визнання недійсним та скасування державного акту на право власності на земельну ділянку. Заявлені вимоги мотивував тим, що рішенням від 24 жовтня 2008 року Червономотовилівської сільської ради йому було виділено земельну ділянку пл. 0,0767 га. за адресою вул. Фастівська, 78 в с. Червона Мотовилівка для будівництва та обслуговування житлового будинку та господарських споруд та 23 листопада 2009 року ним було отримано державний акт на право власності на земельну ділянку. Під час оформлення даного державного акту він підписав акт погодження меж земельної ділянки, вважаючи, що у ньому будуть враховані такі ж розміри, як і у технічному паспорті на житловий будинок, під яким вона розташована, разом із тим землевпорядна організація під час проведення робіт з виготовлення кадастрового плану земельної ділянки відповідача додала до площі її земельної ділянки частину земельної ділянки, що знаходиться у його користуванні під будівлею кімнати, тобто одна із меж земельної ділянки відповідача проходить прямо через середину його кімнати пл. 13,5 кв.м. Крім того, знаючи, що державний акт на право власності на її земельну ділянку містить багато помилок, ОСОБА_3 без дозволу знесла паркан, який був межею між їхніми земельними ділянками, та самовільно побудувала впритул до межі прибудову до будинку, сарай та підвал з порушенням норм ДБН. Просив захистити його порушене право власності землекористувача шляхом визнання права на земельну ділянку у певних межах користування; визнати недійсним та скасувати державні акти на право власності ОСОБА_2 та ОСОБА_3, скасувавши державну реєстрацію земельної ділянки; ФОП ОСОБА_4 виготовити на його земельну ділянку нову технічну документацію за свій рахунок; надати дозвіл на виготовлення йому нового державного акту на право власності на земельну ділянку з вірними розмірами; зобовязати ОСОБА_3 придержуватися правил добросусідства.

Рішенням Фастівського міськрайонного суду Київської області від 17 листопада 2015 року в задоволенні позову ОСОБА_2 відмовлено.

Позивач ОСОБА_2, не погоджуючись із рішенням Фастівського міськрайонного суду Київської області від 17 листопада 2015 року, подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на неповне зясування судом обставин, що мають значення для справи, порушення та неправильне застосування норм матеріального та процесуального права, просив скасувати рішення. В обґрунтування вимог апеляційної скарги вказував про те, що судом не було взято до уваги акт обстеження від 08 листопада 2013 року про самовільне будування капітальних забудов та зведений план земельних ділянок, які відображають фактичні межі землекористування.

Заслухавши доповідь судді апеляційного суду, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає відхиленню з таких підстав.

Відповідно до вимог ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно зясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Рішення суду першої інстанції відповідає вказаним вимогам закону.

Відмовляючи в задоволенні позову ОСОБА_2 про визнання недійсним та скасування державних актів на право власності на земельну ділянку, суд першої інстанції виходив із того, що позивачем не доведено, що при виготовленні державних актів на право власності на земельну ділянку, виданих на імя позивача і відповідача, не було дотримано вимог ст. 118 ЗК України, а також яким чином відповідачем порушені його права.

Колегія суддів погоджується із вказаними висновками суду першої інстанції, так як вони є обґрунтованими, відповідають обставинам справи і вимогам закону.

Із матеріалів справи вбачається, що 19 липня 1997 року ОСОБА_6 одержав державний акт на право власності на земельну ділянку пл. 0,1354 га. на підставі рішення Червономотовилівської сільської ради Фастівського району Київської області від 29 липня 1995 року для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд, розташовану на території с. Червона Мотовилівка. На підставі договору дарування від 27 січня 2004 року ОСОБА_7 28 березня 2007 року одержано державний акт серії ЯЕ № 108442 на право власності на земельну ділянку за даною адресою, кадастровий номер :01:008:0007.

На підставі договору купівлі-продажу від 07 серпня 2008 року на зазначеному державному акті на право власності на земельну ділянку зроблено відмітку про перехід права власності до ОСОБА_3

Крім того, 06 травня 2006 року ОСОБА_3 придбала ? частину житлового будинку № 78 по вул. Фастівська 78 с. Червона Мотовилівка Фастівського району Київської області, житлова площа якого 34,0 кв.м., загальна площа 60,6 кв.м., відчужується частина житлового будинку загальною площею 29,3 кв.м., житлового площею 20,5 кв.м., а саме приміщення 1-1 пл. 4,5 кв.м., 1-2 пл. 20,5 кв.м., 1-3 пл. 4,3 кв.м., сарай «Б».

ОСОБА_2 є власником ? частини житлового будинку № 78 по вул. Фастівська 78 с. Червона Мотовилівка Фастівського району Київської області на підставі договору дарування від 28 липня 2000 року. Вказаний житловий будинок має жилу площу 31,8 кв.м. та підсобні будівлі «В» сарай, «N1» - огорожа. За заявою власника відчужуються приміщення 2-1 4,6 кв.м., 2-2 4,4 кв.м., 2-3 8,8 кв.м., 2-4 13,5 кв.м., жила площа 13,5 кв.м., загальна площа 31,3 кв.м.

Рішенням Червономотовилівської сільської ради Фастівського району Київської області від 24 жовтня 2008 року № 4.26 передано ОСОБА_2 на підставі його заяви у приватну власність земельну ділянку № 2730 пл. 0,0766 га. для будівництва житлового будинку та господарських споруд, яка розташована у с. Червона Мотовилівка, вул. Фастівська 78 Фастівського району Київської області, надано дозвіл на розробку технічної документації на виготовлення державного акту на право власності на землю ОСОБА_2

Рішенням Червономотовилівської сільської ради Фастівського району Київської області від 20 березня 2009 року № 3.18 затверджено технічну документацію із землеустрою щодо складання документів, що посвідчують право власності на земельну ділянку, розташовану в с. Червона Мотовилівка, вул. Фастівська, 78 в межах земель Червономотовилівської сільської ради; зареєстровано державний акт у книзі реєстрації та внесено зміни в земельно-кадастрову документацію.

Згідно додатку до вказаного рішення, всього земельної ділянки передається площею 0,767 га., з них під будівлями 0,0028 га.

12 квітня 2009 року ОСОБА_2 та суміжним землекористувачем ОСОБА_3 підписано акт про встановлення в натурі (на місцевості) та погодження зовнішньої межі земельної ділянки та передачу на зберігання встановлених межових знаків. Даним актом встановлено, що сторони встановили в натурі та погодили зовнішню межу земельної ділянки за адресою с. Червона Мотовилівка вул. Фастівська 78. Зазначені межі земельної ділянки в натурі проходять з зовнішньої межі огорожі, паркану тощо та по прямих лініях, які зєднують центри межових знаків, встановлених в точках повороту меж, де нема огорожі, паркану тощо. Ніяких претензій щодо меж з боку суміжників при встановленні в натурі зовнішньої межі земельної ділянки не заявлено, межі погоджені і не викликають спірних питань (а. с. 27).

В матеріалах технічної документації знаходиться абрис земельної ділянки та кадастровий план, який в подальшому перенесено на державний акт ОСОБА_2

07 травня 2009 року ОСОБА_5 земельних ресурсів у Фастівському району направлено на адресу ОСОБА_2 висновок про погодження технічної документації, в якому зазначено, що розглянувши звернення ОСОБА_2, представлену технічну документацію із землеустрою щодо складання документів, що посвідчують право власності на земельну ділянку, ОСОБА_5 земельних ресурсів погоджує дану землевпорядну документацію та вважає за можливе оформити право власності на земельну ділянку, площею 0,767 га., в тому числі під житловою забудовою 0,0028 га. ОСОБА_2

23 листопада 2009 року ОСОБА_2 видано державний акт на право власності на земельну ділянку серії ЯИ № 783273 площе. 0,0767 га. за адресою вул. Фастівська, 78 с. Червона Мотовилівка Фастівського району Київської області, для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд, кадастровий номер :01:008:0020.

Актом депутатської комісії від 08 листопада 2013 року встановлено, що при обстеженні ділянок згідно державних актів комісія не виявила порушень. Зробити точні заміри неможливо у звязку з відсутністю точних геодезичних приладів. Також при обстеженні комісія виявила, що ОСОБА_3 самовільно звела капітальну забудову без належного дозволу. Комісією рекомендовано керуючись ст. 14 Закону України «Про топографо-геодезичну і картографічну діяльність», ст. 55 Закону України «Про землеустрій», ст. ст. 185, 198 ЗК України звернутись в організації, які мають ліцензію на проведення геодезично-топографічних робіт для виготовлення технічної документації на земельну ділянку з метою геодезичного встановлення меж земельної ділянки; дотримуватися правил добросусідства.

ОСОБА_5 Держземагентства у Фастівському районі Київської області від 29 жовтня 2015 року повідомлено, що з 2013 року державні акти на право власності на землю не видаються, а натомість документом, що посвідчує право власності, є свідоцтво на право власності, отримане у територіальному органі Державної реєстраційної служби (Держреєстрі). Повідомлено, що у ДЗК передбачено функціонал, який дозволяє змінити конфігурацію земельної ділянки без звернення до суду.

Вказані обставини підтверджуються наявними у справі доказами.

Згідно ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Згідно ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 212 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, обєктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Відповідно до ст. 152 ЗК України, власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не повязані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків.

Відповідно до ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

Відповідно до ст. 118 ЗК України (в редакції станом на дату видачі державного акту ОСОБА_2А.) громадянин, зацікавлений у приватизації земельної ділянки, яка перебуває у його користуванні, подає заяву до відповідної районної, Київської чи Севастопольської міської державної адміністрації або сільської, селищної, міської ради за місцезнаходженням земельної ділянки. Рішення органів виконавчої влади та органів місцевого самоврядування щодо приватизації земельних ділянок приймається у місячний строк на підставі технічних матеріалів та документів, що підтверджують розмір земельної ділянки. Відповідний орган місцевого самоврядування або орган виконавчої влади в місячний термін розглядає клопотання і надає дозвіл підприємствам, установам та організаціям на розробку проекту приватизації земель. Вибір місця розташування земельної ділянки та надання дозволу і вимог на розроблення проекту її відведення здійснюються у порядку, встановленому статтею 151 цього Кодексу. Проект відведення земельної ділянки розробляється за замовленням громадян організаціями, які мають відповідні дозволи (ліцензії) на виконання цих видів робіт, у строки, що обумовлюються угодою сторін. Проект відведення земельної ділянки погоджується з органом по земельних ресурсах, природоохоронним і санітарно-епідеміологічним органами, органами архітектури і охорони культурної спадщини та подається на розгляд відповідних місцевої державної адміністрації або органу місцевого самоврядування. Районна, Київська чи Севастопольська міська державна адміністрація або сільська, селищна, міська рада у місячний строк розглядає проект відведення та приймає рішення про передачу земельної ділянки у власність.

Відповідно до ст. 56 Закону України «Про землеустрій» (в редакції станом на дату видачі державного акту ОСОБА_2 та ОСОБА_7І.) технічна документація із землеустрою щодо складання документів, що посвідчують право на земельну ділянку, включає: пояснювальну записку; технічне завдання на складання документів, що посвідчують право на земельну ділянку; копії заяв фізичних або клопотання юридичних осіб; матеріали польових геодезичних робіт і план земельної ділянки, складений за результатами кадастрової зйомки; рішення органу виконавчої влади чи органу місцевого самоврядування про надання або передачу земельної ділянки у власність або надання в користування, у тому числі на умовах оренди; акт прийомки-передачі межових знаків на зберігання; акт перенесення в натуру (на місцевість) меж охоронних зон, зон санітарної охорони, санітарно-захисних зон і зон особливого режиму використання земель за їх наявності; кадастровий план земельної ділянки; перелік обмежень прав на земельну ділянку і наявні земельні сервітути.

Суд першої інстанції, перевіривши доводи позивача та надані ним докази, прийшов до обґрунтованого висновку про недоведеність заявлених позовних вимог.

При цьому судом було враховано, що актом про встановлення в натурі на місцевості та погодження зовнішньої межі земельної ділянки від 12 квітня 2009 року, підписаним позивачем та відповідачем, встановлено, що зовнішні межі земельної ділянки проходять по зовнішній межі огорожі та по межовим знакам, претензій щодо меж з боку суміжників при встановленні в натурі межі земельної ділянки не заявлено, межі погоджені і не викликають спірних питань.

Судом першої інстанції правомірно визначено, що позивачем не надано належних та допустимих доказів на підтвердження обставин, що при виготовленні державних актів, виданих ОСОБА_2 та ОСОБА_3, було порушено передбачений чинним законодавством порядок.

Позивачем не доведено відповідності чи невідповідності фактичного користування сторонами земельними ділянками їх розмірам та межам, зазначеним у державних актах на право приватної власності, а також місце розташування самочинно збудованої будівлі, належної ОСОБА_3

Клопотання відповідно до ст. 143 ЦПК України про призначення по справі експертизи з даних питань під час розгляду справи в суді першої інстанції позивачем ОСОБА_2 не заявлялось. Під час розгляду апеляційної скарги сторонам було розяснено про можливість призначення такої експертизи, разом із тим клопотання про призначення експертизи позивачем заявлено не було.

Безпідставними є посилання апеляційної скарги на акт обстеження від 03 листопада 2013 року про самовільне зведення відповідачем капітальних забудов без будь-яких дозволів, який, на думку позивача, підтверджує порушення відповідачем його права користування земельною ділянкою, оскільки даний акт не доводить беззаперечно тих обставин, що відповідач ОСОБА_3 як співвласник будинку та власник суміжної земельної ділянки чинить перешкоди ОСОБА_2 у здійсненні його прав на землю.

Колегія суддів враховує, що позивачем не заявлялися вимоги про усунення перешкод в користуванні земельною ділянкою в будь-який спосіб.

Посилання апеляційної скарги на зведений план земельних ділянок, який відображає фактичні межі користування ним земельною ділянкою на даний час, відхиляється колегією суддів, оскільки в матеріалах справи на а. с. 47, 79 знаходяться різні зведені плани земельних ділянок ОСОБА_2 та ОСОБА_3, виготовлені ФОП ОСОБА_4, із даними щодо загальних площ і координат земельних ділянок, які суперечать одне одному, та які як не підтверджують, так і не спростовують обставини, на які посилається позивач.

Крім того, колегія суддів приймає до уваги, що частина вимог предявлена позивачем до третіх осіб ФОП ОСОБА_4 та Червономотовилівської сільської ради Фастівського району Київської області, що суперечить вимогам ЦПК України.

Наведені вище обставини свідчать про те, що позивач всупереч вимогам ст. 60 ЦПК України не довів заявлених позовних вимог належними та допустимими доказами, і суд першої інстанції, ухвалюючи своє рішення, вірно проаналізував норми закону, що регулюють спірні правовідносини, та дійшов обґрунтованого та правильного висновку про відмову в задоволенні позовних вимог.

Колегія суддів відхиляє посилання позивача на ст. 106 ЗК України, відповідно до якої власник земельної ділянки має право вимагати від власника сусідньої земельної ділянки сприяння встановленню твердих меж, а також відновленню межових знаків у випадках, коли вони зникли, перемістились або стали невиразними.

Позивачем не було доведено, що відповідач знесла огорожу між суміжними земельними ділянками, та що саме зазначена огорожа вважалася межовим знаком, який відповідач мала б відновити, і при цьому відповідних вимог про відновлення становища, яке існувало до порушення права, позивачем також не заявлено.

Інші доводи апеляційної скарги не ґрунтуються на доказах та законі і не спростовують висновків суду першої інстанції.

Відповідно до ст. 308 ЦПК України, апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення суду першої інстанції без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

За таких обставин колегія суддів приходить до висновку, що рішення суду першої інстанції відповідає обставинам справи, ухвалене з дотриманням норм матеріального і процесуального права і не може бути скасоване з підстав, викладених в апеляційній скарзі.

Керуючись ст. ст. 303, 307, 308, 314, 315 ЦПК України, колегія суддів, -

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Фастівського міськрайонного суду Київської області від 17 листопада 2015 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий: Кашперська Т.Ц.

Судді: Фінагєєв В.О.

ОСОБА_8