АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ТЕРНОПІЛЬСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 597/183/16-ц Головуючий у 1-й інстанції Дідяк С.В.
Провадження № 22-ц/789/727/16 Доповідач - Сташків Б.І.
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04 серпня 2016 р. Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ апеляційного суду Тернопільської області в складі:

головуючого - Сташківа Б.І.

суддів - Кузьма Р. М., Костів О. З.,

при секретарі - Романська К.М.

з участю позивача ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю "Лізингова компанія "Ваш Авто" на рішення Заліщицького районного суду від 08 квітня 2016 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю "Лізингова компанія "Ваш Авто" про витребування безпідставно здобутого майна,-

ВСТАНОВИЛА:

В березні 2016 року ОСОБА_1 звернувся до суду з вищевказаним позовом, посилаючись на те, що 28 грудня 2015 року, з метою придбання трактору "Беларус 892", між ним та ТзОВ "Лізингова компанія "Ваш Авто" укладено договір фінансового лізингу №002824 із додатками до нього.

В обґрунтування своїх вимог зазначив, що у п.8.5 вказаного договору передбачено, що усі планові платежі, які визначаються у додатку №1 та №3 до даного договору сплачуються лізингоодержувачем згідно вказаних додатків на підставі рахунків встановлених лізингодавцем. Крім цього, у договорі фінансового лізингу зазначено, що додатки №1, №2, №3 є його невід'ємною частиною. Враховуючи те, що додаток №3 сторонами підписаний не був, вважає, що договір лізингу сторонами не був укладений, а тому ним було безпідставно перераховано на рахунок відповідача авансовий платіж в сумі 50000 грн., який він просить стягнути з відповідача на його користь, 3% річних за час користування вказаними грошовими коштами, моральну шкоду в розмірі 5 000 грн. та судові витрати у справі.

Змінивши позовні вимоги, ОСОБА_1 просив суд не стягувати із відповідача в його користь моральну шкоду в сумі 5 000 грн., а решту позовних вимог підтримує у повному обсязі.

Рішенням Заліщицького районного суду від 08 квітня 2016 року позов задоволено:

стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю "Лізигова компанія "Ваш Авто" на користь ОСОБА_1 50 000 грн. безпідставно здобутого майна;

стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю "Лізигова компанія "Ваш Авто" на користь ОСОБА_1 246 грн. 60 коп. трьох процентів річних.

стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю "Лізигова компанія "Ваш Авто" на користь ОСОБА_1 502 грн. 46 коп. судового збору.

В апеляційній скарзі ТзОВ "Лізигова компанія "Ваш Авто" просить скасувати вказане рішення суду та ухвалити нове рішення, яким відмовити в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1, посилаючись на невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення норм матеріального та процесуального права.

Апелянт зазначає, що суд першої інстанції прийшов до помилкового висновку, що непідписання сторонами Додатку №3 до договору лізингу є порушенням істотних умов договору та свідчить про його не укладеність, оскільки у договорі лізингу сторони визначили та погодили усі його істотні умови, в тому числі і щодо початку настання лізингового періоду, його тривалості, порядку сплати лізингових платежів та їх розміру.

Крім цього, апелянт вказує на те, що у разі виникнення спору, щодо набуття майна або його збереження без достатніх правових підстав договірний характер правовідносин виключає можливість застосування до них судом положень ч.1 ст.1212 ЦК України, у тому числі і щодо зобов'язання повернути майно потерпілому.

У судовому засіданні позивач ОСОБА_1 заперечив проти поданої апеляційної скарги, вважаючи рішення суду першої інстанції законним та обґрунтованими.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши доводи апеляційної скарги за матеріалами справи, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга ТзОВ "Лізингова компанія "Ваш Авто" підлягає до задоволення, виходячи з таких підстав.

Відповідно до ст. ст. 213, 215 ЦПК України рішення повинно бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Проте, зазначеним вимогам рішення суду першої інстанції не відповідає.

Задовольняючи позов суд першої інстанції виходив з того, що оспорюваний договір фінансового лізингу укладений з порушенням вимог цивільного законодавства України, оскільки сторонами не підписано та відповідно не узгоджено Додаток №3 до договору лізингу "Графік покриття витрат та виплати лізингових платежів", який є істотною умовою договору, а позивач в силу вищенаведеного не був ознайомлений із графіком покриття витрат та виплати лізингових платежів, що є підставою для стягнення із відповідача в користь позивача в порядку вимог ст.1212 ЦК України безпідставно отриманих коштів.

Однак, колегія суддів з таким висновком суду першої інстанції погодитися не може.

Судом першої інстанції встановлено, що 28 грудня 2015 року між ОСОБА_1 та ТзОВ "Лізингова компанія "Ваш Авто" укладено договір фінансового лізингу №002824, згідно умов якого лізингодавець бере на себе зобов'язання придбати предмет лізингу у власність та передати предмет лізингу у користування лізингоодержувачу на строк та на умовах, передбачених цим договором (1.3 Договору).

Як вбачається з квитанції №16СМ44365 від 28.12.2015 року, ОСОБА_1 сплатив ТзОВ "Лізингова компанія "Ваш Авто" авансовий платіж в розмірі 50000 грн.( а.с. 18).

Пунком 1.1. договору фінансового лізингу визначено предметом договору є транспортний засіб марки "Беларус 892", об'єм двигуна 4,75/диз., тип КПП - мех., привід 4*4.

Вказаний транспортний засіб зазначено як предмет договору і у Додатку №2 до договору фінансового лізигну, який підписано позивачем (а.с.16).

Статтею 806 ЦК України визначено, що за договором лізингу одна сторона (лізингодавець) передає або зобов'язується передати другій стороні (лізингоодержувачеві) у користування майно, що належить лізингодавцю на праві власності і було набуте ним без попередньої домовленості із лізингоодержувачем (прямий лізинг), або майно, спеціально придбане лізингодавцем у продавця (постачальника) відповідно до встановлених лізингоодержувачем специфікацій та умов (непрямий лізинг), на певний строк і за встановлену плату (лізингові платежі).

Відповідно до ст.2 Закону України "Про фінансовий лізинг" відносини, що виникають у зв'язку з договором фінансового лізингу, регулюються положеннями ЦК України про лізинг, найм, (оренду), купівлю-продаж, поставку з урахуванням особливостей, що встановлюються цим Законом.

Згідно ст. 6 Закону України "Про фінансовий лізинг" договір лізингу має бути укладений в письмові формі. Істотними умовами договору лізингу є: предмет лізингу, строк, на який лізингоодержувачу надається право користування предметом лізингу, розмір лізингових платежів та інші умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Відповідно до п.2.2 договору лізингу строк лізингу починається з моменту передачі предмета лізингу та підписання Акту приймання-передачі предмету лізингу, та закінчується через 60 календарних місяців з моменту підписання акту приймання передачі лізингу та в останньому місяці сплати лізингового платежу за додатком 3 до цього договору, якщо інше не передбачено умовами даного договору.

Тобто, після сплати лізингоодержувачем необхідних лізингових платежів, включаючи авансовий, що зазначені в п. 1.7 договору, та після надання йому предмета лізингу в користування із обов'язковим підписанням акта приймання-передачі предмета починається лізинговий період, який характеризується сплатою на рахунок лізингодавця решти вартості предмета договору. Підтвердженням початку настання такого лізингового періоду є укладання акта приймання-передачі предмета лізингу та додатка З, де зазначається порядок сплати лізингових платежів, що відрізняється від порядку в додатку 1 наявністю таких нових складових як: відсоткова ставка за користування обсягом фінансування, комісія за супроводження договору, коефіцієнт, необхідний для розрахунку лізингових платежів, і інше.

Згідно з п. 4.3 договору разом з підписаним актом приймання-передачі лізингодовець передає лізингоодержувачу графік сплати лізингових платежів (план відшкодування або додаток З до даного договору), який сторони зобов'язані підписати до моменту підписання акта приймання-передачі предмета лізингу.

Однак, в матеріалах справи відсутній Акт приймання-передачі лізингодавцем лізингоодержувачу предмета договору лізингу.

Тобто, судом першої інстанції не встановлено обставин, з настанням яких у сторін виникає обов'язок підписання додатка №3 до договору лізингу.

Крім цього, підтвердженням отримання позивачем повної, необхідної, доступної та достовірної інформації про положення Договору, а саме щодо предмета договору, строку, порядку сплати та складових лізингових платежів є особистий підпис позивача на кожній сторінці Договору, додатків №1 та 2 до нього.

Разом з тим, задовольняючи позов про стягнення із відповідача на користь позивача авансового лізингового платежу, як безпідставно одержаних коштів, суд першої інстанції, також не врахував того, що майно не може вважатися набутим чи збереженим без достатніх правових підстав, якщо це відбулося в не заборонений цивільним законодавством спосіб з метою забезпечення породження учасниками відповідних правовідносин у майбутньому певних цивільних прав та обов'язків. Зокрема, внаслідок тих чи інших юридичних фактів, правомірних дій, які прямо передбачені ч. 2 ст. 11 ЦК України.

Частина 1 ст. 1212 ЦК України звужує застосування інституту безпідставного збагачення у зобов'язальних (договірних) відносинах, або отримане однією зі сторін у зобов'язанні підлягає поверненню іншій стороні на підставі ст. 1212 ЦК України тільки за наявності ознаки безпідставності такого виконання.

Якщо ж, зобов'язання не припиняється з підстав, передбачених ст.ст. 11, 600, 601, 604-607, 609 ЦК України, до моменту його виконання, таке виконання має правові підстави (підстави, за яких виникло це зобов'язання). Набуття однією зі сторін зобов'язання майна за рахунок іншої сторони в порядку виконання договірного зобов'язання не є безпідставним.

Тобто, у разі коли поведінка набувача, потерпілого, інших осіб або подія утворюють правову підставу для набуття (збереження) майна, ст. 1212 ЦК України може бути застосована тільки після того, як така правова підстава в установленому порядку скасована, визнана недійсною, змінена, припинена або була відсутня взагалі

У разі виникнення спору стосовно набуття майна або його збереження без достатніх правових підстав договірний характер правовідносин виключає можливість застосування до них судом положень частини першої ст. 1212 ЦК України, у тому числі й щодо зобов'язання повернути майно потерпілому.

Вказана правова позиція викладена у постановах Верховного Суду України від 02 жовтня 2013 року у справі № 6-88цс13 та від 24 вересня 2014 року у справі № 6-122цс14 та за змістом ст. 360-7 ЦПК України є обов'язковою для всіх судів України.

Враховуючи вищевикладене та те, що між сторонами укладено цивільно-правовий договір з дотриманням усіх передбачених законодавством вимог, оскільки позивача повно, доступно та достовірно проінформовано, щодо всіх умов договору, що підтверджується його підписом, сторони погодили усі істотні умови договору лізингу, суд першої інстанції неправильно застосував норми матеріального права, дійшов до неправильного висновку, що позивач не був поінформований, щодо усіх істотних умов договору, а тому договір лізингу вважав не укладеним.

Таким чином, колегія суддів вважає, що судом першої інстанції допущено помилку у застосуванні норм матеріального права, тому постановлене ним судове рішення підлягає скасуванню, з ухваленням нового рішення про відмову у задоволенні позову ОСОБА_1 про витребування безпідставно набутого майна.

Керуючись ст. ст. 307, 309, 313, 314, 316, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів,-

В И Р І Ш И Л А:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Лізингова компанія "Ваш Авто" задовольнити.

Рішення Заліщицького районного суду від 08 квітня 2016 року скасувати, ухвалити нове рішення, яким відмовити в позовних вимогах ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю "Лізингова компанія "Ваш Авто" про витребування безпідставно здобутого майна.

Рішення Апеляційного суду Тернопільської області набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржено шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня.

Головуючий - підпис

Судді - два підписи

З оригіналом згідно:

Суддя апеляційного суду Тернопільської області Б.І. Сташків