Провадження № 4-с/229/3/2016
УХВАЛА

19 січня 2016 року Дружківський міський суд Донецької області у складі:

головуючої судді Рагозіної С.О.,

за участю секретаря Пантелєєвої Є.О.,

представника заявника ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду міста Дружківка Донецької області скаргу ОСОБА_2 на дії державного виконавця,

В С Т А Н О В И В:

03 грудня 2015 року заявник ОСОБА_2 звернулася до суду зі скаргою на дії державного виконавця, в якій вказала, що 24 вересня 2015 року Дружківським міським судом Донецької області було винесено рішення на її користь про стягнення з ДП «Укрекоресурси» заборгованості по заробітній платі в розмірі 89099,08 грн.

10 листопада 2015 року ОСОБА_2 звернулася до ВДВС Дніпровського районного управління юстиції у м. Києві з заявою про примусове виконання рішення суду.

16 листопада 2015 року старшим державним виконавцем ВДВС Дніпровського районного управління юстиції у м. Києві ОСОБА_3 була винесена постанова про відмову у відкритті виконавчого провадження на підстав п.8 ч.1 ст.26 Закону України «Про виконавче провадження». Обставиною для відмови у відкритті виконавчого провадження державний виконавець вказав те, що боржник є державним підприємством і дії щодо стягнення з нього заборгованості має здійснювати орган Казначейської служби України відповідно до Порядку виконання рішень про стягнення коштів державного та місцевих бюджетів або боржників, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 03 серпня 2011 року №845 (далі Порядок).

ОСОБА_2 не погоджується з рішенням державного виконавця. Вважає, що випадки та особливості виконання рішень суду про стягнення коштів з державних органів та підприємств, організацій, установ врегульовані спеціальним Законом України «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень» №4901-VІ від 05 червня 2012 року (далі ОСОБА_4 №4901-VІ). На правовідносини сторін розповсюджується дія статті 4 цього Закону, а тому відмова у відкритті провадження є неправомірною.

Копія постанови про відмову у відкритті виконавчого провадження була отримана представником ОСОБА_2 ОСОБА_1 26 листопада 2015 року у приміщенні ВДВС Дніпровського районного управління юстиції у м. Києві.

ОСОБА_2 просить суд скасувати постанову про відмову у відкритті провадження №49340473 від 16 листопада 2015 року та зобовязати державного виконавця ВДВС Дніпровського районного управління юстиції у м. Києві ОСОБА_3 відкрити виконавче провадження за заявою ОСОБА_2 про стягнення боргу в сумі 89099,08 грн. з ДП «Укрекоресурси».

Заявник ОСОБА_2 у судове засідання не з'явилася, надала суду клопотання, в якому просить розглянути скаргу без її участі.

У судовому засіданні представник заявника ОСОБА_1 підтримав скаргу ОСОБА_2 Пояснив, що відповідно до Порядку виконуються рішення суду про стягнення коштів з підприємств, установ та організацій, рахунки яких відкриті в органах Казначейства. Але боржник ДП «Укрекоресурси» має окрім рахунків, відкритих в органах Казначейства, рахунки, які відкриті в комерційних банках, а також інше майно, на яке може бути звернено стягнення для виконання рішення суду. Тому виконання такого рішення суду має відбуватися у відповідності до Закону №4901-VІ. Відмовляючи у відкритті виконавчого провадження, державний виконавець позбавив стягувача ОСОБА_2 права на своєчасне виконання рішення суду та отримання належних їй сум. Вважає дії державного виконавця ВДВС Дніпровського районного управління юстиції у м. Києві ОСОБА_3 щодо винесення постанови про відмову у відкритті провадження незаконними. Пояснив, що копію цієї постанови він як представник ОСОБА_2 отримав у ВДВС Дніпровського районного управління юстиції у м. Києві 26 листопада 2015 року. Стягувач ОСОБА_2 копію цієї ухвали не отримала по теперішній час. ОСОБА_1 просить задовольнити скаргу.

Особа, дії якої оскаржуються державний виконавець ВДВС Дніпровського районного управління юстиції у м. Києві ОСОБА_3 у судове засідання не з'явилася, про час та місце розгляду справи сповіщена належним чином.

Заслухавши пояснення, дослідивши матеріали скарги, суд встановив таке.

Відповідно до статті 383 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їх права чи свободи.

Суд встановив, що рішенням Дружківського міського суду Донецької області №229/2681/15-ц від 24 вересня 2015 року задоволені позовні вимоги ОСОБА_2 до ДП «Укрекоресурси» про стягнення заробітної плати, середнього заробітку, компенсації втрати частини грошових доходів, з відповідача на користь позивача стягнуто суму у розмірі 89099,08 грн.

Постановою державного виконавця ВДВС Дніпровського районного управління юстиції у м. Києві ОСОБА_3 від 16 листопада 2015 року було відмовлено у відкритті виконавчого провадження за заявою ОСОБА_2 про примусове виконання рішення суду керуючись п.8 ч.1 ст.26 Закону України «Про виконавче провадження». Державним виконавцем було встановлено, що відповідно до ст.3 Закону України «Про виконавче провадження» рішення про стягнення коштів з державних органів, державного та місцевих бюджетів або бюджетних установ виконуються органами, що здійснюють казначейське обслуговування бюджетних коштів. Порядок стягнення з державних органів, державного та місцевих бюджетів або бюджетних установ визначений Порядком виконання рішень про стягнення коштів державного та місцевих бюджетів або боржників, затвердженим Постановою Кабінету Міністрів України від 03 серпня 2011 року №845.

Стаття 385 ЦПК України встановлює, що скаргу може бути подано до суду:

у десятиденний строк з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її прав чи свобод;

у триденний строк з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її прав чи свобод, у разі оскарження постанови про відкладення провадження виконавчих дій.

Пропущений з поважних причин строк для подання скарги може бути поновлено судом.

Суд зобовязав ВДВС Дніпровського районного управління юстиції у м. Києві надати у судове засідання інформацію про дату отримання заявником ОСОБА_2 або її представником копії постанови про відмову у відкритті виконавчого провадження №49340473 від 16 листопада 2015 року, але такої інформації до суду не надійшло. Неодноразові звернення суду були залишені без реагування та відповіді.

Відповідно до статті 31 Закону України «Про виконавче провадження» копії постанов державного виконавця та інші документи виконавчого провадження, що державний виконавець зобов'язаний довести до відома сторін та інших учасників виконавчого провадження, надсилаються адресатам із супровідними листами простою кореспонденцією, крім постанов про відкриття виконавчого провадження або відмову у відкритті виконавчого провадження, про повернення виконавчого документа стягувачу відповідно до статті 47 цього Закону, що надсилаються рекомендованим листом з повідомленням про вручення. Боржник вважається повідомленим про відкриття виконавчого провадження, якщо йому надіслано постанову про відкриття виконавчого провадження за адресою, зазначеною у виконавчому документі.

Як пояснив представник заявника ОСОБА_1, копію цієї постанови він отримав на його вимогу у ВДВС Дніпровського районного управління юстиції у м. Києві 26 листопада 2015 року. Поштою заявник ОСОБА_2 копію цієї ухвали не отримувала, оскільки вона мешкає на території, з якою відсутнє поштове сполучення. Іншим чином ані її, ані її представника про винесення цієї постанови ніхто не сповіщав.

Оскільки особа, дії якої оскаржуються, не надала суду доказів, які спростовують ці твердження, суд вважає, що заявник не пропустив строк, встановлений ст. 385 ЦПК України, для оскарження рішення державного виконавця.

Суд, прийшов до висновку, що скарга ОСОБА_2 підлягає задоволенню з таких підстав.

Принципом цивільного судочинства є виконуваність рішення суду, а у статті 14 ЦПК визначені ознаки обов'язковості судових рішень. Крім того, виконання рішення суду є елементом справедливого судового розгляду, передбаченого статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Виконання судових рішень - це заключна стадія цивільного процесу, а саме заключний етап у процесі реалізації захисту цивільних прав.

Відповідно до Закону України «Про виконавче провадження» (стаття 1) виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій органів і посадових осіб, визначених у цьому Законі, що спрямовані на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які провадяться на підставах, в межах повноважень та у спосіб, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню. Відповідно до статті 2 цього Закону примусове виконання рішень покладається на державну виконавчу службу, яка входить до системи органів Міністерства юстиції України. Примусове виконання рішень здійснюють державні виконавці, визначені Законом України "Про державну виконавчу службу".

Статтею 26 Закону України «Про виконавче провадження» встановлений вичерпний перелік обставин, при наявності яких державний виконавець відмовляє у відкритті виконавчого провадження.

Виносячи постанову про відмову у відкритті провадження №49340473 від 16 листопада 2015 року за заявою ОСОБА_2 про примусове виконання виконавчого листа про стягнення з ДП «Укрекоресурси» боргу, державний виконавець ВДВС Дніпровського районного управління юстиції у м. Києві ОСОБА_3 керувалась п.8 ч. 1 ст. 26 Закону України «Про виконавче провадження», який передбачає наявність інших передбачених законом обставин, що виключають здійснення виконавчого провадження. Таку обставину, на думку державного виконавця, містить ч.2 ст.3 Закону України «Про виконавче провадження», яка вказує, що: «Рішення про стягнення коштів з державних органів, державного та місцевих бюджетів або бюджетних установ виконуються органами, що здійснюють казначейське обслуговування бюджетних коштів».

Але суд встановив, що боржник не є державним органом або бюджетною установою, стягнення проводиться не з державного та не з місцевих бюджетів.

Боржник є державним підприємством. Виконання рішень суду про стягнення коштів з державного підприємства або юридичної особи здійснюється в порядку, визначеному Законом України «Про виконавче провадження», з урахуванням особливостей, встановлених Законом України «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень». Відповідно до статті 1 цього Закону:

«1. ОСОБА_4 встановлює гарантії держави щодо виконання судових рішень та виконавчих документів, визначених Законом України "Про виконавче провадження" (далі - рішення суду), та особливості їх виконання.»

Стаття 2 Закону N 4901-VI встановлює особливості надання державою гарантій щодо виконання рішень суду і встановлює:

«1. Держава гарантує виконання рішення суду про стягнення коштів та зобов'язання вчинити певні дії щодо майна, боржником за яким є:

державний орган;

державні підприємство, установа, організація (далі - державне підприємство);

юридична особа, примусова реалізація майна якої забороняється відповідно до законодавства (далі - юридична особа).»

Особливості виконання рішень суду про стягнення коштів з державного підприємства або юридичної особи встановлює стаття 4 Закону N 4901-VI, а саме:

«1. Виконання рішень суду про стягнення коштів з державного підприємства або юридичної особи здійснюється в порядку, визначеному Законом України "Про виконавче провадження", з урахуванням особливостей, встановлених цим Законом.

2. У разі якщо рішення суду про стягнення коштів з державного підприємства або юридичної особи не виконано протягом шести місяців з дня винесення постанови про відкриття виконавчого провадження, його виконання здійснюється за рахунок коштів, передбачених за бюджетною програмою для забезпечення виконання рішень суду.

3. Протягом десяти днів з дня встановлення державним виконавцем факту наявності підстав для повернення виконавчого документа стягувачу відповідно до пунктів 2 - 4, 9 частини першої статті 47 Закону України "Про виконавче провадження", крім випадків, коли стягувач перешкоджає провадженню виконавчих дій, але не пізніше строку, встановленого частиною другою цієї статті, керівник відповідного органу державної виконавчої служби подає до центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, документи та відомості, необхідні для перерахування стягувачу коштів, згідно з переліком, затвердженим Кабінетом Міністрів України, про що повідомляє в установленому порядку стягувача.»

І тільки подальше виконання судового рішення регулюється Порядком виконання рішень про стягнення коштів державного та місцевих бюджетів або боржників, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 03 серпня 2011 року №845, зокрема пунктами 7-15 Порядку.

Виходячи з цього, суд вважає, що у державного виконавця ВДВС Дніпровського районного управління юстиції у м. Києві ОСОБА_3 відсутні законні підстави для винесення постанови про відмову у відкритті виконавчого провадження.

Відповідно до статті 387 ЦПК, у разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов'язує державного виконавця або іншу посадову особу державної виконавчої служби задовольнити вимогу заявника та усунути допущені порушення або іншим шляхом поновлює його порушені права чи свободи.

Суд встановив, що рішенням державного виконавця ВДВС Дніпровського районного управління юстиції у м. Києві ОСОБА_3 були порушені права стягувача ОСОБА_2, а тому вважає за необхідне зобовязати державного виконавця усунути допущені порушення шляхом відкриття виконавчого провадження за заявою стягувача.

Керуючись ст. 383-389 ЦПК України, суд

П О С Т А Н О В И В:

скаргу ОСОБА_2 на дії державного виконавця задовольнити.

Визнати постанову державного виконавця ВДВС Дніпровського районного управління юстиції у м. Києві ОСОБА_3 про відмову у відкритті провадження №49340473 від 16 листопада 2015 року неправомірною та скасувати її.

Зобовязати державного виконавця ВДВС Дніпровського районного управління юстиції у м. Києві ОСОБА_3 відкрити виконавче провадження за заявою ОСОБА_2 про стягнення боргу у сумі 89099,08 грн. з державного підприємства «Укрекоресурси».

Ухвала суду набирає законної сили через пять днів з дня проголошення ухвали, якщо продовж цього строку не подана апеляційна скарга, або після розгляду апеляційним судом у разі подання апеляційної скарги. На ухвалу може бути подана апеляційна скарга до Апеляційного суду Донецької області через Дружківський міський суд протягом пяти днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя: С. О. Рагозіна