АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________
Справа № 630/758/15-ц Головуючий суддя І інстанції Зінченко О. В.
Провадження № 22-ц/790/6031/16 Суддя доповідач Шаповал Н.М.
Категорія: Спори, що виникають із житлових правовідносин про визнання особи такою, що втратила право користуванням жилим приміщенням
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29 вересня 2016 року судова колегія судової палати у цивільних справах апеляційного суду Харківської області у складі:

головуючого Шаповал Н.М.,

суддів: Кіпенка І.С.,

ОСОБА_1,

за участю секретаря Брулевича В.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Харкові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на заочне рішення Люботинського міського суду Харківської області від 10 грудня 2015 року по справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2, третя особа Люботинський міський сектор Головного управління державної міграційної служби України в Харківській області, про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням та зняття з реєстрації за місцем проживання,

ВСТАНОВИЛА:

У лютому 2014 року ОСОБА_3 звернулась до суду з вказаним позовом, в якому просила визнати відповідача таким, що втратив право користування житловим приміщенням, а саме квартирою № 18 в буд. 1-д по вул. Раднаркомівській у місті Люботин та примусово зняти його з реєстраційного обліку в квартирі, що належить позивачу.

Позовні вимоги обгрунтовувала тим, що на підставі договору купівлі-продажу вона є власником вказаної квартири. З 06.12.2011 р. відповідач був зареєстрований у даній квартирі. З моменту реєстрації і до теперішнього часу відповідач не проживає в квартирі за адресою: АДРЕСА_1, в зв»язку з чим позивач звернувся до суду із даним позовом.

Заочним рішенням Люботинського міського суду Харківської області від 10 грудня 2015 року позов ОСОБА_3 задоволено. Визнано ОСОБА_2 таким, що втратив право користування житловим приміщенням квартирою № 18 в буд. 1-д по вул. Раднаркомівській в м. Люботин, Харківської області, та знято його з реєстраційного обліку у спірній квартирі.

Ухвалою Люботинського міського суду Харківської області від 10 серпня 2016 року в задоволенні заяви ОСОБА_2 про перегляд вказаного заочного рішення відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 ставить питання про скасування вказаного заочного рішення суду першої інстанції та ухвалення нового, яким відмовити в задоволенні позовних вимог ОСОБА_3 в повному обсязі. Посилається на порушення судом норм матеріального та процесуального права.

Судова колегія, заслухавши доповідь судді, пояснення сторін у справі, дослідивши матеріали справи та обговоривши наведені в скарзі доводи, вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Як встановлено судом та підтверджується наявними в матеріалах справи доказами, ОСОБА_3 є власником квартири АДРЕСА_2, згідно договору купівлі-продажу квартири від 05.10.2006 р. (а.с. 4), що підтверджується витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно Люботинського бюро технічної інвентаризації (а.с. 5).

06 грудня 2011 року відповідач був зареєстрований у вказаній квартирі, що підтверджується актом Люботинського комунального житлового ремонтно-експлуатаційного підприємства Люботинської міської ради Харківської області № 6 від 20.10.2015 р. (а.с. 7) та довідкою Люботинського комунального житлового ремонтно-експлуатаційного підприємства Люботинської міської ради Харківської області про склад сім»ї № 295 від 27.08.2015 р.

Згідно ч. 2 ст. 405 ЦК України, член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.

Відповідно до правової позиції, викладеної у пунктах 3, 39 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 5 від 07.02.2014 року «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» ухвалюючи рішення, суд згідно з частиною першою статті 214 ЦПК має визначити, які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин та яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин. При цьому суд має навести у рішенні мотиви, з яких не застосував норми права, що на них посилалися особи, які беруть участь у справі. У зв'язку із цим посилання позивача у позовній заяві на норми права, які не підлягають застосуванню у даній справі, не є підставою для відмови в задоволенні пред'явленого позову, оскільки при вирішенні справи суд враховує підставу (обґрунтування) та зміст позовних вимог (стаття 119 ЦПК).

З акту Люботинського комунального житлового ремонтно-експлуатаційного підприємства Люботинської міської ради Харківської області № 6 від 20.10.2015 р. вбачається, що ОСОБА_2 з 06.12.2011 року не проживає у спірній квартирі.

В суді апеляційної інстанції ОСОБА_2 зазначив, що близько шести років він фактично проживає разом дружиною за місцем її реєстрації. До мати приїздив інколи для того, щоб їй допомогти. Після конфлікту з матір»ю на весні 2015 року перестав зовсім навідуватися до квартири.

Згідно ч. 2 ст. 310 ЦК України, фізична особа має право на вільний вибір місця проживання та його зміну, крім випадків, встановлених законом.

Судом апеляційної інстанції встановлено, що ОСОБА_3 померла 15.12.2015 року. Після її смерті спадщину за заповітом на спірну однокімнатну квартиру АДРЕСА_3 оформила її донька ОСОБА_4.

Задовольняючи позовні вимоги ОСОБА_3, суд обґрунтовано керувався ст. 405 ЦК України, ст. 7 закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання» та виходив з того, що позивач як власник житла має право вимагати усунення перешкод у здійсненні його права власності на належне йому домоволодіння.

Враховуючи, що судом встановлено факт відсутності відповідача за адресою реєстрації понад один рік без поважних причин, суд обгрунтовано дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню.

Доводи апеляційної скарги висновки суду не спростовують.

Згідно ч. 1 ст. 310 ЦПК України, рішення суду підлягає скасуванню в апеляційному порядку із закриттям провадження у справі або залишенням заяви без розгляду з підстав, визначених статтями 205 і 207 цього Кодексу.

Частиною 2 статті 310 ЦПК України визначено, що якщо судом першої інстанції ухвалено законне і обґрунтоване рішення, смерть фізичної особи чи припинення юридичної особи сторони у спірних правовідносинах після ухвалення рішення, що не допускає правонаступництва, не може бути підставою для застосування вимог частини першої цієї статті.

Керуючись ст.ст. 303, 304, 308, 317, 319 ЦПК України, судова колегія

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - відхилити.

Заочне рішення Люботинського міського суду Харківської області від 10 грудня 2015 року залишити без змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку протягом двадцяти днів безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий: Н.М. Шаповал

Судді: І.С. Кіпенко

ОСОБА_1