Справа № 755/1482/16-ц
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"01" червня 2016 р. Дніпровський районний суд м. Києва в складі:

Головуючого - судді БАРТАЩУК Л.П.,

при секретарях: Ізвольській С.С.

за участю:

позивача ОСОБА_1, представника позивача - ОСОБА_2

відповідача ОСОБА_3, представника відповідача - ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до фізичної особи - підприємця ОСОБА_3 про захист виключних авторських прав, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду з позовною заявою про захист виключних авторських прав, в якій просить захистити порушені відповідачем - фізичною особою-підприємцем ОСОБА_3 авторські права шляхом стягнення з відповідача на його користь компенсації в розмірі 20 мінімальних заробітних плат, що складає 27 560 грн., посилаючись на наступні обставини.

21.01.2016 р. в належному відповідачу магазині «ІНФОРМАЦІЯ_1», що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, були зафіксовані факти публічного показу та розповсюдження (реалізації, продажу) товару, яким є значок з малюнком, в якому відтворено твір образотворчого мистецтва, авторські права на який належить позивачеві.

Реалізація вказаного товару підтверджується товарним чеком від 21.01.2016р.

У 2011 р. ОСОБА_5 на замовлення позивача своєю творчого працею створила твір, в якому зображено хлопчину, одягненого в національний одяг та з прапором України у руках.

Дана обставина підтверджується Авторським договором замовлення на створення твору від 05.07.2011 р., укладеним між позивачем та ОСОБА_5, яка є автором твору, та актом прийому-передачі роботи до Авторського договору замовлення від 05.08.2011 р.

Відповідно до п. 2.1. Договору автор зобов'язується створити і передати замовнику твір образотворчого мистецтва - портрет.

Згідно п. 22 Договору, автор зобов'язується разом з матеріальним носієм твору передати (відчужити) замовнику, у відповідності з умовами даного Договору і керуючись положеннями ст.ст. 440, 441 Цивільного кодексу України та ст.ст. 15, 31 Закону України «Про авторське право і суміжні права», майнові права на твір, а саме: право на використання твору; виключне право дозволяти використання твору; право перешкоджати неправомірному використанню твору, в тому числі забороняти таке використання.

Відповідно до п. 1.3. Акту прийому-передачі автор у відповідності п. 2.2 Договору передає замовнику майнові права на твір, а саме: право на використання твору; виключне право дозволяти використання твору; право перешкоджати неправомірному використанню твору, в тому числі забороняти таке використання.

Відтак, позивач на підставі Договору та акту набув виключних майнових прав на зазначений твір.

Відповідач порушив права позивача шляхом публічного показу та розповсюдження без дозволу останнього контрафактних примірників твору (піратство), а саме - демонстрував і реалізовував в магазині «ІНФОРМАЦІЯ_1» значок, в структурі якого без дозволу позивача використано твір, авторські права на який належать позивачу, що підтверджується відеозаписом, що міститься на СД - носії, який містить запис щодо придбання товару із зображенням твору, і який представник позивача просила продемонструвати в судовому засіданні, також речовим доказом, який просила долучити до матеріалів справи.

На підставі п. г) ч. 1 ст. 52 Закону України «Про авторське права і суміжні права», позивач обрав спосіб захисту свого порушеного права шляхом звернення до суду з позовом про виплату компенсації в розмірі , установленому п. г) ч. 2 ст. 52 Закону - по 10 мінімальних заробітних плат за кожне зазначене порушення.

Ознайомившись із запереченнями відповідача, позивач надав рішення про реєстрацію договору, який стосується права автора на твір Державної служби інтелектуальної власності (реєстраційний номер 2928, дата реєстрації 01.04.2016р.), а також документи, на підставі яких було прийнято вказане рішення, включаючи заявку про реєстрацію договорів, які стосуються права автора на твір від 08.03.2016р. із доданими до неї документами).

Підтримавши в судовому засіданні позов, позивач і його представник з наведених підстав просили його задовольнити.

Відповідач та його представник в судовому засіданні позов не визнали з підстав, наведених у письмових запереченнях, які обґрунтовані наступним.

Факт купівлі товару позивач підтверджує товарним чеком від 21.01.2016 року, який йому був виданий відповідачем, однак, зазначений товарний чек містить напис (рос.) - «значок на застежке метал. укр.» у кількості 1 шт., а не напис, зазначений позивачем «значок з малюнком, в якому відображено твір образотворчого мистецтва», відтак, чек не може бути доказом того, що саме значок, який містить твір, придбаний у відповідача, оскільки в асортименті крамниці відповідача є подібні види значків з різними зображеннями.

Відповідач заперечує наявність в асортименті своєї крамниці товару із зображенням на значку, фотокопію якого надав позивач, заперечує факт продажу цього значку позивачеві, невідповідність запису, який міститься на СД-носії, обставинами, які мали місце в дійсності, незаконності вказаного запису, отже, неналежності його, як доказу, просить звернути увагу суду на відсутність усіх істотних умов договору в наданому позивачем Авторському договорі замовлення на створення твору, в силу чого вважає його неукладеним.

З наведених підстав, відповідач та його представник просили відмовити у задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

Вислухавши пояснення сторін, надані в судовому засіданні, дослідивши матеріали справи, оцінивши надані сторонами докази у сукупності та взаємозв'язку, судом встановлено наступне.

Статтею 54 Конституції України громадянам гарантується свобода літературної, художньої, наукової і технічної творчості, захист інтелектуальної власності, їхніх авторських прав, моральних і матеріальних інтересів, що виникають у зв'язку з різними видами інтелектуальної діяльності.

Кожний громадянин має право на результати своєї інтелектуальної, творчої діяльності; ніхто не може використовувати або поширювати їх без його згоди, за винятками, встановленими законом.

Відповідно до ст. 418 ЦК України право інтелектуальної власності - це право особи на результат інтелектуальної, творчої діяльності або на інший об'єкт права інтелектуальної власності, визначений цим Кодексом та іншим законом.

Право інтелектуальної власності становлять особисті немайнові права інтелектуальної власності та (або) майнові права інтелектуальної власності, зміст яких щодо певних об'єктів права інтелектуальної власності визначається цим Кодексом та іншим законом.

Право інтелектуальної власності є непорушним.

Згідно ст.ст. 435, 437, 438 ЦК України первинним суб'єктом авторського права є автор твору. Авторське право виникає з моменту створення твору. Автору твору належать особисті немайнові права, встановлені статтею 423 цього Кодексу та інші права, серед яких є право на недоторканість твору.

Згідно ст. 7 Закону України «Про авторське право та суміжні права» суб'єктами авторського права є автори творів, зазначених у частині першій статті 8 цього Закону, їх спадкоємці та особи, яким автори чи їх спадкоємці передали свої авторські майнові права.

Наданими позивачем суду доказами - Авторським договором замовлення на створення твору від 05.07.2011 р., Актом прийому-передачі від 05.09.2011р., Рішенням про реєстрацію договору, який стосується права автора на твір Державної служби інтелектуальної власності (реєстраційний номер 2928, дата реєстрації 01.04.2016р.), заявкою про реєстрацію договорів, які стосуються права автора на твір від 08.03.2016р. із доданими до неї документами, серед яких і є Авторський договір замовлення на створення твору і Акт прийому-передачі, підтверджується те, що автором твору - портрету (мальованого зображення замовника) є ОСОБА_5, яка за замовленням позивача - ОСОБА_1 створила твір образотворчого мистецтва, в якому зображено хлопчину, одягненого в національний одяг з прапором України у руках.

Відповідно до п. 2.1. Авторського договору замовлення на створення твору, автор зобов'язується створити і передати замовнику твір образотворчого мистецтва - портрет.

Згідно п. 2.2 Договору, автор зобов'язується разом з матеріальним носієм твору передати (відчужити) замовнику, у відповідності з умовами даного Договору і керуючись положеннями ст.ст. 440, 441 Цивільного кодексу України та ст.ст. 15, 31 Закону України «Про авторське право і суміжні права», майнові права на твір, а саме: право на використання твору; виключне право дозволяти використання твору; право перешкоджати неправомірному використанню твору, в тому числі забороняти таке використання.

Відповідно до п. 1.3. Акту прийому-передачі автор у відповідності п. 2.2 Договору передала замовнику - позивачеві ОСОБА_1 майнові права на твір (портрет): право на використання твору; виключне право дозволяти використання твору; право перешкоджати неправомірному використанню твору, в тому числі забороняти таке використання.

Відтак, доведеним належними і допустимими доказами є те, що позивач на підставі зазначеного Договору та Акту набув виключних майнових прав на твір.

Доводи відповідача і його представника про те, що договір не містить усіх істотних умов та не є зареєстрованим, суд оцінює критично, оскільки факт реєстрації договору у встановленому законом порядку підтверджується наявними у справі доказами, а рішення суду, яким би договір визнаний недійсним, у матеріалах справи відсутній.

Відповідно до п. а) частини першої ст. 50 Закону України «Про авторське право і суміжні права» порушенням авторського права і (або) суміжних прав, що дає підстави для судового захисту, є вчинення будь-якою особою дій, які порушують особисті немайнові права суб'єктів авторського права і (або) суміжних прав, визначені статтями 14 і 38 цього Закону, та їх майнові права, визначені статтями 15, 39, 40 і 41 цього Закону, з урахуванням передбачених статтями 21-25, 42 і 43 цього Закону обмежень майнових прав.

Відповідно до ст. 51 Закону захист особистих немайнових і майнових прав суб'єктів авторського права і (або) суміжних прав здійснюється в порядку, встановленому адміністративним, цивільним і кримінальним законодавством.

При порушеннях будь-якою особою авторського права і (або) суміжних прав, передбачених ст. 50 цього Закону суб'єкти авторського права та суміжних прав, відповідно до ст. 52 Закону, мають право звертатися до суду з позовом про припинення дій, що порушують авторське право та (або) суміжні права, про відшкодування моральної (немайнової) шкоди, про виплату компенсацій, вимагати публікації в засобах масової інформації даних про допущені порушення авторського права і (або) суміжних прав та судові рішення щодо цих порушень.

Отже, такий спосіб захисту порушеного право позивача, як отримання компенсації передбачений Законом, тобто, є таким, що відповідає положенням статті 16 Цивільного кодексу України.

Як зазначено у п. 12 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами норм законодавства у справах про захист авторського права і суміжних прав» від 04.06.2010 року № 5, суду слід виходити з того, що майнова відповідальність за порушення авторського права і (або) суміжних прав настає за наявності певних, установлених законом, умов: факту протиправної поведінки особи (наприклад, вчинення дій, передбачених статтями 50 та 52 Закону; шкоди, завданої суб'єкту авторського права і (або) суміжних прав; причинно-наслідкового зв'язку між завданою шкодою та протиправною поведінкою особи; вини особи, яка завдала шкоди.

Позивач повинен довести факт наявності в нього авторського права і (або) суміжних прав, факт порушення його прав відповідачем або загрозу такому порушенню, розмір шкоди (за винятком вимоги виплати компенсації), якщо вона завдана, та причинно-наслідковий зв'язок між завданою шкодою і діями відповідача.

Оскільки відповідачем заперечується факт порушення саме ним авторських прав позивача шляхом відтворення та публічного показу, доказуванню у справі підлягали саме вказані обставини.

Відповідно до п.п. 1, 3 ч. 3 ст. 15 Закону України "Про авторське право і суміжні права", виключне право автора (чи іншої особи, яка має авторське право) на дозвіл чи заборону використання твору іншими особами дає йому право дозволяти або забороняти: відтворення творів; публічний показ.

Згідно п. б) ч. 1 ст. 50 Закону України "Про авторське право і суміжні права", піратство у сфері авторського права і (або) суміжних прав - опублікування, відтворення, ввезення на митну територію України, вивезення з митної території України і розповсюдження контрафактних примірників творів (у тому числі комп'ютерних програм і баз даних), фонограм, відеограм і програм організацій мовлення.

Стаття 1 Закону України «Про авторське право і суміжні права» дає визначення цих понять.

Так, відтворення - це виготовлення одного або більше примірників твору, відеограми, фонограми в будь-якій матеріальній формі, а також їх запис для тимчасового чи постійного зберігання в електронній (у тому числі цифровій), оптичній або іншій формі, яку може зчитувати комп'ютер; публічний показ - будь-яка демонстрація оригіналу або примірника твору, виконання, фонограми, відеограми, передачі організації мовлення за згодою суб'єктів авторського права і (або) суміжних прав безпосередньо або на екрані за допомогою плівки, слайда, телевізійного кадру тощо (за винятком передачі в ефір чи по кабелях) або за допомогою інших пристроїв чи процесів у місцях, де присутні чи можуть бути присутніми особи, які не належать до кола сім'ї чи близьких знайомих цієї сім'ї особи, яка здійснює показ, незалежно від того, чи присутні вони в одному місці і в один і той самий час або в різних місцях і в різний час (публічний показ аудіовізуального твору чи відеограми означає також демонстрацію окремих кадрів аудіовізуального твору чи відеограми без дотримання їх послідовності); контрафактний примірник твору, фонограми, відеограми - примірник твору, відтворений, розповсюджуваний з порушенням авторського права і (або) суміжних прав.

Згідно п. 43 Постанови Пленуму ВС України «Про застосування судами норм законодавства у справах про захист авторського права і суміжних прав». Під контрафактними примірниками твору, розуміються примірники об'єктів авторського права і (або) суміжних прав, які виготовлені, відтворені, розповсюджені з порушенням авторського права (особистих немайнових і (або) майнових).

Згідно ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Відповідно до ч. 1 ст. 57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Суду надані належні і допустимі докази відтворення/розповсюдження відповідачем примірнику твору з порушенням авторського права і (або) суміжних прав, належних позивачеві.

Такими доказами є речовий доказ (значок із зображенням твору), який відповідач реалізовував в магазині «ІНФОРМАЦІЯ_1» що підтверджується відеозаписом, що міститься на СД - носії, який містить запис щодо придбання товару із зображенням твору, а також письмовий доказ - товарний чек від 21.01.2016р.

Однак, жодного належного і допустимого доказу того, що відповідач здійснив публічний показ (демонстрацію оригінала або примірника твору) у контексті визначення цього поняття статтею 1 Закону України «Про авторське право і суміжні права» суду не надано і наявні в матеріалах справи докази не містять.

Позов в цій частині є недоведеним, тому задоволенню не підлягає.

Відповідно до п. г) ч. 1 ст. 52 Закону України «Про авторське права і суміжні права», суд має право постановити рішення про виплату компенсації в розмірі від 10 до 50 000 мінімальних заробітних плат.

З урахуванням положень статті 11 ЦПК України і розміру заявлених позовних вимог, суд враховує розмір мінімальної заробітної плати, зазначений позивачем на час звернення до суду (1 378, 00 грн.).

Розмір компенсації, який належить стягнути з відповідача на користь позивача, становить 13 780, 00 грн.

Відповідно до положень ст. 88 ЦПК України з відповідача підлягає стягненню також судовий збір пропорційно до задоволеної частини позовних вимог, що складає 551, 20 грн.

Враховуючи наведене та керуючись ст.ст. 16, 19, 317, 432, 438-441 Цивільного кодексу України, ст.ст. 1, 14, 15, 50, 52 Закону України «Про авторське права і суміжні права», ст. ст. 10, 11, 57-61, 88, 208-209, 212-215, 218, 222, 223, 294 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 до фізичної особи - підприємця ОСОБА_3 про захист виключних авторських прав - задовольнити частково.

Стягнути з фізичної особи - підприємця ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 суму компенсації в розмірі 13 780 грн. 00 коп., судовий збір в розмірі 551 грн. 20 коп., а всього стягнути 14 331 грн. 20 коп.

У задоволенні решти позовних вимог ОСОБА_1 - відмовити.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Апеляційного суду міста Києва через Дніпровський районний суд міста Києва протягом десяти днів після його проголошення в судовому засіданні.

СУДДЯ: