У х в а л а

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 вересня 2016 рокум. Київ
Суддя Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ Дьоміна О.О., розглянувши касаційну скаргу ОСОБА_2, який діє в інтересах ОСОБА_3,на рішення Тернівського районного суду м. Кривого Рогу від 23 березня 2016 року та ухвалу апеляційного суду Дніпропетровської області від 30 серпня 2016 року в справі за позовом ОСОБА_3, від імені якої діє ОСОБА_2, до ОСОБА_4, ОСОБА_5 про стягнення коштів в порядку регресу,

в с т а н о в и в:

У жовтні 2015 року ОСОБА_2, який діє в інтересах ОСОБА_3, звернувся до суду з зазначеним позовом, обґрунтовуючи його тим, що згідно ордеру на житлове приміщення № 331 від 18 березня 1987року позивачу була надана для вселення двокімнатна квартира, розташована за адресою: АДРЕСА_1. На час отримання квартири та відповідно вселення сім'я складалась з двох осіб - ОСОБА_3 та ОСОБА_6 Згодом останній одружився, зареєструвавши дружину ОСОБА_4, а потім дітей ОСОБА_5 та ОСОБА_7 в зазначеній квартирі. На даний час ОСОБА_6 не зареєстрований в спірній квартирі, а відповідачі є членами сім'ї наймача. Відповідачі відмовляються платити за комунальні послуги посилаючись на те, що головним квартиронаймачем є позивач, тому вона й повинна нести тягар утримання квартири. Всі намагання позивача вирішити питання без звернення до суду не дали жодного результату.

Внаслідок несплати відповідачами витрат за комунальні послуги, за останні три роки на позивача були подані позови та накази, згідно яких пенсійним фондом України в Тернівському районі м. Кривого Рогу здійснювались відрахування виключно з її пенсії. Ці відрахування стосувались оплати за нараховані та спожиті послуги, а також судового збору та витрат, пов'язаних з виконанням рішень та наказів. На дату подання позову сума складала 4 797,18 грн, які вона просила стягнути з відповідачів. При цьому позивачу не відомі факти внесення відповідачами плати за комунальні послуги, судового збору або будь-яких коштів, пов'язаних з виконанням рішення суду.

Рішенням Тернівського районного суду м. Кривого Рогу від 23 березня

2016 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Дніпропетровської області від 30 серпня 2016 року, в задоволенні позову відмовлено.

Не погодившись із вищезазначеними судовими рішеннями, ОСОБА_2, який діє в інтересах ОСОБА_3, звернувся до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ з касаційною скаргою, в якій просив скасувати оскаржувані судові рішення та передати справу на новий розгляд до суду першої інстанції, посилаючись на неправильне застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та порушення норм процесуального права.

У відкритті касаційного провадження у справі слід відмовити з таких підстав.

Суд першої інстанції, з висновком якого погодився апеляційний суд, вірно виходив із того, що у спорі щодо стягнення коштів в порядку регресу, позивач має довести наявність солідарного обов'язку (його обсяг, межі та розміри) та факт виконання ним такого обов'язку, і лише після цього вимагати відшкодування понесених витрат.

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог, суди першої та апеляційної інстанцій обґрунтованого враховували, що позивач ОСОБА_3 не зазначила період, за який виник солідарний борг та його розмір, а надані нею квитанції про сплату комунальних платежів не відображають у повній мірі даних щодо періоду за який здійснюється така оплата.

Доводи, на які посилається заявник у своїй касаційній скарзі, висновків суду апеляційної інстанції не спростовують.

Відповідно до частини 2 статті 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими (частина 1 статті 335 ЦПК України).

Згідно з пунктом 5 частини 4 статті 328 ЦПК України суддя відмовляє у відкритті касаційного провадження, якщо касаційна скарга є необґрунтованою і викладені у ній доводи не викликають необхідності перевірки матеріалів справи.

Зі змісту рішення Тернівського районного суду м. Кривого Рогу

від 23 березня 2016 року та ухвали апеляційного суду Дніпропетровської області від 30 серпня 2016 року і доданих матеріалів убачається, що касаційна скарга є необґрунтованою і наведені у ній доводи не дають підстав для висновків щодо незаконності оскаржуваних судових рішень.

Керуючись пунктом 5 частини 4 статті 328 ЦПК України,

у х в а л и в:

Відмовити у відкритті касаційного провадження у справі за позовом ОСОБА_3, від імені якої діє ОСОБА_2, до ОСОБА_4, ОСОБА_5 про стягнення коштів в порядку регресу, за касаційною скаргою ОСОБА_2, який діє в інтересах ОСОБА_3, на рішення Тернівського районного суду м. Кривого Рогу від 23 березня 2016 року та ухвалу апеляційного суду Дніпропетровської області від 30 серпня 2016 року.

Копію цієї ухвали та додані до касаційної скарги матеріали повернути скаржнику.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Вищого спеціалізованого суду України

з розгляду цивільних і кримінальних справ О.О.Дьоміна