Провадження № 2/522/1057/16
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 березня 2016 року Приморський районний суд м. Одеси в складі:

головуючого-судді Чернявської Л.М.,

при секретарі Прусс О.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі засідань суду в місті Одесі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення грошових коштів за договором позики,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення грошових коштів за договором позики. Мотивує вимоги тим, що 07 лютого 2013 року між ними був укладений договір позики, на підтвердження чого відповідачем надана розписка. За умовами договору відповідачу передались кошти в розмірі 130000 доларів США, та він зобовязався повернути таку ж суму грошових коштів до 08 лютого 2015 року. Проте, до теперішнього часу та в порушення умов договору відповідач не повернув грошові кошти, в звязку з чим позивач просить стягнути суму боргу в розмірі 2940600 гривень, що дорівнює 130000 доларів США в еквіваленті грошового зобовязання на день предявлення позову за курсом НБУ на 25.08.2015 року 1 доллар США = 22,62 гривень та судові витрати.

Сторони в судове засідання не зявились, про день, місце та час розгляду справи були повідомлені належним чином. Представник позивача звернулася до суду з заявою про розгляд справи за її відсутністю, позовні вимоги підтримує в повному обсязі та надає згоду на заочний розгляд справи.

Відповідно до ст. 224 ЦПК України справа розглянута в заочному порядку.

Дослідивши матеріали справи в межах заявлених вимог і на підставі поданих доказів, суд вважає, що позовні вимоги обґрунтовані та підлягають задоволенню з наступних підстав.

Матеріалами справи встановлено, що 07 лютого 2013 року між ОСОБА_1 (Позикодавець) та ОСОБА_2 (Позичальник) був укладений договір позики в простій письмовій формі (оригінал оглянуто). За умовами якого відповідач позичив у позивача грошові кошти в сумі 130000 доларів США та зобовязався повернути таку ж суму грошових коштів не пізніше 08 лютого 2015 року (а.с.11). Факт отримання грошей в сумі 130000 доларів США підтверджується розпискою ОСОБА_2 від 8.02.2013 року (а.с.14).

Однак до теперішнього часу відповідач не повернув суму боргу.

Спірні правовідносини регулюються ст.1046 ЦК України, відповідно якої за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики). Договір позики є укладеним з моменту передання грошей.

Отже, договір позики є реальним правочином і вважається укладеним з моменту передання грошей, що виступають предметом зазначеного договору. Наданий суду договір позики від 7.02.2013 року є належним доказом, що свідчить про укладення сторонами договору позики.

Відповідно до ч. 1 ст.1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов'язаний сплатити грошову суму.

В порядку ст. 1049 ЦК України позичальник зобовязаний повернути позикодавцю позику грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що буле передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Згідно із ч.1 ст.530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

В силу статті 1051 Цивільного кодексу України позичальник має право оспорити договір позики на тій підставі, що грошові кошти або речі насправді не були одержані ним від позикодавця або були одержані у меншій кількості, ніж встановлено договором. Якщо договір позики має бути укладений у письмовій формі, рішення суду не може ґрунтуватися на свідченнях свідків для підтвердження того, що гроші або речі насправді не були одержані позичальником від позикодавця або були одержані у меншій кількості, ніж встановлено договором.

Відтак, письмова розписка є належним доказом, що свідчить про отримання відповідачем грошових коштів.

Відповідно до передбаченого ст.11 ЦПК України принципу диспозитивності цивільного судочинства суд розглядає цивільні справи в межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень (ч.1 ст.60 ЦПК України).

Враховуючи, що до теперішнього часу відповідач не повернув Позикодавцю суму боргу, яка підтверджуються договором позики від 07.02.2013 року та розпискою від 08.02.2013 року в розмірі 130000 доларів США, тому підлягають задоволенню вимоги про стягнення боргу що за курсом НБУ станом на день звернення з позовом (1 долар США дорівнює 22,62 гривень) складає 2 940 600 (два мільйона девятсот сорок тисяч шістсот) гривень (130000 х 22.62 = 2 940 600).

Крім того, відповідно статті 88 ЦПК України, ОСОБА_1 на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує понесені ним і документально підтверджені судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 3654 гривень.

Керуючись ст.ст. 526, 530, 610, 625, 1046, 1049, 1050 ЦК України, ст.ст. 88, 210 215, 224-226 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 задовольнити в повному обсязі.

Стягнути з ОСОБА_2 ідентифікаційний номер НОМЕР_1 на користь ОСОБА_1 ідентифікаційний номер НОМЕР_2 суму боргу за договором позики в сумі 2 940 600 (два мільйона девятсот сорок тисяч шістсот) гривень та судові витрати в сумі 3654 копійок.

Рішення може бути оскаржено позивачем до апеляційного суду Одеської області, через Приморський районний суд міста Одеси, шляхом подачі апеляційної скарги на рішення суду протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заява про перегляд заочного рішення може бути подано протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання заяви про перегляд заочного рішення.

Суддя

Приморського районного

суду міста ОСОБА_3 Чернявська

16.03.2016