22-ц/775/796/2016(м)
Категорія 50 Головуючий у 1 інстанції Міхєєва І.М.
Доповідач Ігнатоля Т.Г.
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

4 жовтня 2016 року колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Донецької області у складі:

головуючого - Ігнатоля Т.Г.

суддів - Зайцевої С.А., Пономарьової О.М.

за участю секретаря - Герасимової Г.Є.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Маріуполі справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини

за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на заочне рішення Орджонікідзевського районного суду міста Маріуполя Донецької області від 21 квітня 2016 року,

в с т а н о в и л а:

У лютому 2016 року ОСОБА_1 звернулася до суду з даним позовом, в обґрунтування якого посилалася на те, що з відповідачем не перебуває в шлюбі з 30 вересня 2015 року. Від шлюбу мають сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1. Син проживає з нею і вона вважає за необхідне стягнути з нього аліменти на утримання сина.

Відповідач працює в Метінвест Ресурси та має можливість надавати сину матеріальну допомогу, тому просила стягнути з нього на її користь на утримання сина аліменти в розмірі ? частини з усіх видів заробітку щомісячно до досягнення дитиною повноліття.

Заочним рішенням Орджонікідзевського районного суду міста Маріуполя Донецької області від 21 квітня 2016 року позов задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 на утримання неповнолітнього ОСОБА_3,ІНФОРМАЦІЯ_1, аліменти у розмірі ? частини усіх видів заробітку та доходів щомісячно, починаючи з 23 лютого 2016 року, до досягнення дитиною повноліття, але не менш, ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Стягнуто з ОСОБА_2 в дохід держави судовий збір у сумі 551,20 грн.

Відповідачем 09 серпня 2016 року подано заяву про перегляд зазначеного заочного рішення, яка ухвалою Орджонікідзевського районного суду м. Маріуполя від 25 серпня 2016 року, залишена без задоволення.

Не погоджуючись з рішенням суду, відповідач ОСОБА_2 в апеляційній скарзі просить рішення суду змінити, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права. Зокрема, зазначає, що суд першої інстанції надсилав на його імя виклики до суду на адресу позивачки, за яким він не мешкає після розлучення. У звязку з цим, він не був присутній у судових засіданнях та не мав можливості надати пояснення та заперечення проти позову. В результаті суд не врахував, що на його утриманні знаходиться непрацездатний батько, який отримує маленьку пенсію, є інвалідом другої групи, тяжко хворіє та потребує фінансової допомоги на ліки. Також, просив звернути увагу на те, що його сукупний дохід містить вартість оренди квартири, що оплачується підприємством. Після припинення шлюбних відносин з позивачкою він розпочав винаймати квартиру, а роботодавець суму оренди додає до заробітної плати, не відокремлюючи ці суми. Таким чином, заробітна плата нібито більше, чим вона є насправді. Виходячи зі змісту оскаржуваного рішення, мінімальний розмір аліментів складає 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, що становить 1531 грн. У звязку з цим, просив стягнути з нього аліменти в твердій грошовій сумі у розмірі 2000 грн., що є більшим від прожиткового мінімуму, або визначити аліменти у частці від доходу в розмірі 1/12 частки, що також буде складати не менше 2000 грн.

Сторони в судове засідання апеляційного суду не зявилися, будучи належним чином повідомленими про час та місце розгляду справи, тому, відповідно до ч.2 ст.305 ЦПК України. справа розглянута у їх відсутність.

Заслухавши суддю доповідача, пояснення представника відповідача ОСОБА_4, який підтримав доводи скарги та просив її задовольнити, заперечення проти скарги представника позивачки ОСОБА_5, перевіривши матеріали справи та обговоривши доводи скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до ст.308 ЦПК У країни апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права. Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Судом встановлено і це підтверджується матеріалами справи, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі з 8 липня 2006 року, який рішенням Орджонікідзевського районного суду від 30 вересня 2015 року було розірвано.

Відповідно до свідоцтва про народження серії 1-НО №250107, виданого 16 березня 2009 року Орджонікідзевським відділом державної реєстрації стану актів цивільного стану Маріупольського міського управління юстиції Донецької області, ОСОБА_3,11 березня 2009 року, актовий запис №254, є сином ОСОБА_2 та ОСОБА_1.

Згідно довідки про реєстрацію місця проживання № 11 від 22 лютого 2016 року, виданої ОСББ «9 Травня», позивачка ОСОБА_1, разом з сином ОСОБА_3,ІНФОРМАЦІЯ_2, зареєстрована за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_3.

Задовольняючи позов та стягуючи на користь позивачки на утримання сина 1/4 частину з усіх видів доходів відповідача щомісячно, суд виходив з того, що він є працездатним, має регулярний заробіток, на утриманні не має непрацездатних членів сімї та родичів, яких зобовязаний утримувати.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду, оскільки він відповідає обставинам справи та вимогам закону.

Відповідно до ст.180 Сімейного Кодексу України батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі (ч. 3 ст. 181 СК України).

Відповідно до ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення.

З апеляційної скарги ОСОБА_2 та пояснень його представника в судовому засіданні апеляційного суду вбачається, що він надає дитині добровільно матеріальну допомогу, систематично надає матеріальну допомогу батьку, який є інвалідом 2 групи, часто хворіє та має невелику пенсію. Крім того, його доходи фактично не відповідають розміру заробітної плати, до якої роботодавцем включені витрати на оплату оренди квартири та вартість послуг з добровільного медичного страхування. Тому, стягнення з нього аліментів в розмірі 1/4 частини доходів на дитину поставить його в скрутне матеріальне становище.

В письмових запереченнях на позов, позивачка посилається на те, що відповідачем не надано належних доказів на підтвердження надання батьку матеріальної допомоги, оскільки батьки відповідача є заможними людьми - батько займався заготовкою металолому, мати працює. Під час розгляду даної справи у суді вони придбали легковий автомобіль, про що свідчить довідка РСЦ МВС України в Донецькій області. Крім відповідача його батьки мають іншого повнолітнього сина, який також зобовязаний надавати їм допомогу.

Колегія суддів вважає, що з урахуванням передбаченого законом обовязку відповідача утримувати свою дитину, матеріального становища, яке дозволяє йому надавати позивачці таку допомогу, суд обгрунтовано стягнув на користь позивачки на утримання неповнолітнього сина 1/4 частину з усіх видів заробітної плати відповідача.

Доводи скарги про те, що стягнення аліментів на утримання сина у розмірі 25% від його заробітної плати ставить його у скрутне матеріальне становище, колегія суддів вважає безпідставними, оскільки згідно з довідкою ТОВ «Метінвест «Ресурс» №09/01 від 7 вересня 2016 року відповідач працює начальником відділу, загальна сума його доходу за період з 1 березня 2016 року по 31 серпня 2016 року становить 291 385,06 грв., з яких сплачено податків 56 820,09 грв.; середня заробітна плата складає 39 094,16 грв. З урахуванням розміру стягнутих аліментів, на утримання дитини припадає 9 773,54 грв. та 29 320,62 грв. залишається відповідачу.

Докази на підтвердження наявності хвороби та придбання медичних препаратів для батька - записи невролога в амбулаторній карті з переліком призначених ліків та чеки аптек на їх придбання не приймаються до уваги, оскільки датовані 1 вереснем 2016 року та 23 і 24 вереснем 2016 року, тобто, після ухвалення оскаржуваного рішення.

Відповідно до ст.192 СК України відповідач, за наявності для цього підстав, не позбавлений можливості скористатися своїм правом на подачу позову про зменшення розміру аліментів, присуджених за рішеннями суду, у разі зміни матеріального становища.

З урахуванням викладеного, колегія суддів вважає, що апеляційному суду відповідач не надав ніяких доказів та не навів ніяких обставин, які б могли вплинути на висновки суду, рішення суду постановлене у відповідності з нормами матеріального і процесуального права, а тому, підстав для задоволення апеляційної скарги та скасування рішення немає.

Оскільки при подачі апеляційної скарги ОСОБА_2 було сплачено судовий збір в розмірі 551,21 грв., а підлягало сплаті, відповідно до п/п 6 п. 1 ч.2 ст.4 Закону України «Про судовий збір», 606, 32 грв., з нього в дохід держави підлягає достягненню 55,11 грв.

Керуючись ст. 303, 307, 308, 313 - 315 ЦПК України, колегія суддів,

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Заочне рішення Орджонікідзевського районного суду міста Маріуполя Донецької області від 21 квітня 2016 року залишити без змін.

Стягнути з ОСОБА_2 в дохід держави судовий збір в розмірі 55

(пятдесят пять ) гривень 11 копійок.

Ухвала набирає чинності з моменту її проголошення і може бути оскаржена протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий: Т.Г.Ігнатоля

Судді: С.А.Зайцева

ОСОБА_6