Справа №568/1395/15-ц
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 травня 2016 р. м.Радивилів

Радивилівський районний суд Рівненської області

В складі:

Головуючий суддя: Прачук Л.І.

При секретарі судового засідання: Гуменюк Г.В.

За участю представника позивача: ОСОБА_1

За участю відповідача: ОСОБА_2

За участю представника відповідача: ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Радивилів цивільну справу за

позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_2, за участю третіх осіб, що не заявляють самостійних вимог відділу РАЦС Радивилівського районного управління юстиції, служби у справах дітей Радивилівської районної державної адміністрації про оспорювання батьківства

Встановив:

Позивач звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про оспорювання батьківства, а саме просить постановити рішення про те, що він не є біологічним батьком малолітньої ОСОБА_5 ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1, актовий запис про народження №19 від 28 лютого 2015 року зареєстрований відділом державної реєстрації актів цивільного стану Радивилівського РУЮ. В обґрунтування позову посилається на те, що він перебуває в зареєстрованому шлюбі з відповідачкою з 28 серпня 2014 року. Від даного шлюбу в них народилася дочка ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1. Дитина зареєстрована на його прізвище, оскільки він вважав її своєї дочкою. З лютого 2015 року сторони спільно не проживають. Відповідачка завагітніла до одруження і він не мав сумнівів що це його дитина, поскільки до одруження він з відповідачкою мав інтимні стосунки. З 16 лютого 2015 року він з відповідачкою не проживає. На його прохання повернутися з донькою додому відповідачка йому відмовила. Повідомила його, що дитина не від нього, а від іншого чоловіка. Позивачу стало відомо, що відповідачка зустрічається з іншим чоловіком, хоча перебуває в зареєстрованому шлюбі із позивачем. Це викликає сумніви у позивача, що малолітня ОСОБА_6 є їх спільною дочкою. Донька проживає з відповідачкою. Наведені підстави і стали причиною звернення до суду.

В судовому засіданні позивач підтримав позовні вимоги в повному обсязі. Показав, що миритися з відповідачкою не бажає і бо вона його обманювала. До одруження він мав інтимні стосунки з відповідачкою і коли одружувалися, то вона була вагітна. Під час спільного проживання йому повідомляли, що дружина його зраджує. Крім того відповідачка неодноразово по телефону повідомляла, що дитина не від нього. Після почутого нього появився сумнів і він вважає, що це дійсно не його дитина. Просить призначити генетичну експертизу, вартість якої згідний оплатити.

Відповідачка позову не визнала. Показала, що її донька ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1, є їх спільна з відповідачем дитина. Крім позивача в неї ні з ким іншим не було інтимних стосунків. Вона його не зраджувала і не повідомляла, що це не його дитина. За тиждень до пологів позивач вигнав її з будинку його матері, де вони спільно проживали. З родильного будинку її з донькою забирала мати. Вона дійсно з листопада 2015 року зустрічається з іншим чоловіком. Позивач пропонував їй добровільно пройти тест, однак в неї не було коштів. Вона не сумнівається, що батьком дитини є відповідач.

Представник служби у справах дітей Радивилівської районної державної адміністрації ОСОБА_7 показала, що сім»я на обліку у службі у справах дітей не перебуває, сторони не зверталися до служби з питань прав утримання і виховання малолітньої дитини.

Представник відділу РАЦС Радивилівського РУЮ в судове засідання не з»явилася. Начальник відділу ОСОБА_8 Мамчур надіслала до суду лист про розгляд справи за відсутності їх представника.

Заслухавши позивача і його представника адвоката ОСОБА_1, відповідача і його представника адвоката ОСОБА_3, представника служби у справах дітей ОСОБА_7, свідків ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_11, оглянувши і дослідивши письмові докази, давши їм правову оцінку суд знаходить, що позов до задоволення не підлягає.

З показів свідка ОСОБА_9 встановлено, що відповідач мало проживала у будинку позивача і свідок її бачила не часто. Сварок між сторонами свідок не чула.

Свідок ОСОБА_10 пояснила, що вона є мати відповідачки. Позивач до дитини не приходить, дитиною не цікавиться. Коли відповідач почала зустрічатися з позивачемто більше ні з ким іншим не зустрічалася. Донька ніколи не казала позивачу, що то не його дитина. Навпаки, вона стверджує, що це дитина позивача.

Свідок ОСОБА_11 показала, що вона є матір»ю позивача. Між сторонами подружнє життя з самого початку не складалося. Одразу після весілля сусіди їй повідомили, що дитина не від її сина. Відповідач була вагітною ще до весілля. Тому у свідка і її сина позивача по справі -виник сумнів щодо батьківства.

Шлюб між сторонами зареєстровано 28.08.2014 року в Відділі державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Радивилівського районного управління юстиції у Рівненській області, актовий запис №56 від 28.08.2014 року, що доводиться свідоцтвом про шлюб серія І-ГЮ №097807, (а.с.6).

З свідоцтва про народження, виданого відділом РАЦС Радивилівського РУЮ, дитини ОСОБА_5 ОСОБА_12, ІНФОРМАЦІЯ_1, серія І-ГЮ №226162, актовий запис №19 від 28 лютого 2015 року, вбачається, що батьками дитини є ОСОБА_4 та ОСОБА_2 (а.с.7).

З висновку експерта №15 від 18.03.2016 року судово-медичної молекулярно-генетичної експертизи проведеної експертами КУ Одеське обласне бюро судово-медичної експертизи встановлено, що ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2 може являтися біологічним батьком дитини ОСОБА_5 ОСОБА_12, ІНФОРМАЦІЯ_3, народженої гр.ОСОБА_2, 03.03.1996 р.н, з ймовірністю 99, 99999%.

Таким чином батьківство доведено, а отже позов безпідставний.

Позивач не звертався до суду з письмовими заявами про відмову від позову або про залишення позову без розгляду. Відповідно до вимог ст.119 ЦПК України позовна заява подається в письмовій формі, а отже будь-які зміни до заявлених вимог також повинні бути подані в письмовій формі.

Відповідач заявила клопотання і просить стягнути з позивача на її користь судові витрати понесені нею на оплату проїзду до місця проведення експертизи в м.Одеса і повернення до м. Радивилів в сумі 410,00 гривень. В підтвердження надала суду квитки на проїзд:Радивилів-Рівне; Рівне-Одеса; Одеса-Рівне; Рівне-Радивилів на загальну суму 408 грн. 53 коп..

Відповідно до ухвали Радивилівського районного суду від 28 грудня 2015 року про призначення судово-генетичної експертизи, призначеної за клопотанням позивача, процесуальні витрати по проведенню експертизи покладено на позивача за його згодою.

Відповідно до ч.1ст.86 ЦПК України витрати пов»язані з переїздом до іншого населеного пункту свідків, спеціалістів, експертів, наймання ними житла, а також проведенням судових експертиз несе сторона, яка заявила клопотання про проведення експертизи.

Виходячи з вищевикладеного, а також безпідставності позовних вимог процесуальні витрати в сумі 408 грн. 53 коп. слід покласти на позивача.

Керуючись ст.ст.122,124,126,127,136 СК України ст.ст.10, 11, 62, 212, 213 ЦПК України суд,

Вирішив:

ОСОБА_4 відмовити в задоволенні позову.

Стягнути з ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2 на користь ОСОБА_2 судові витрати по справі в сумі 408 (чотириста вісім) грн. 53 коп..

Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Рівненської області через Радивилівський районний суд шляхом подання в 10-денний строк апеляційної скарги.

При неподанні в 10-денний строк апеляційної скарги рішення набирає законної сили по закінченню цього строку, а при поданні апеляційної скарги рішення набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Повний текст рішення виготовлено 31.05. 2016 року.

Суддя: Л.І.Прачук