АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 січня 2016 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Полтавської області в складі:

головуючого судді : Триголова В.М.,

суддів : Буленка О.О., Омельченко Л.М.,

секретар Діхтяр Т.В..

з участю адвоката Храпач О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Полтаві цивільну справу за апеляційними скаргами ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5

на рішення Октябрського районного суду м.Полтави від 08 квітня 2015 року

по справі за позовом ОСОБА_4, ОСОБА_5 до ОСОБА_3, ОСОБА_6 про усунення перешкод в користуванні житловим приміщенням.,-

В С Т А Н О В И Л А :

У жовтні 2014 року ОСОБА_4 та ОСОБА_5 звернулися в суд з указаним позовом, посилаючись на те, що є співвласниками однокімнатної квартири АДРЕСА_1. Суміжною квартирою є квартира №1 за вказаною адресою, співвласниками якої є ОСОБА_3 та його мати ОСОБА_6, які разом, не маючи жодних прав на прилеглу до будинку земельну ділянку та дозволів на будівництво, прибудували до стіни цього приміщення (стіна єдиної кімнати позивачів) металевий паркан, зробивши окремий вхід та протиправно привласнивши собі дану земельну ділянку. Вказували, що паркан прибудований так, що позивачі не мають доступу до належного вікна і стіни для їх обслуговування та ремонту, при цьому через паркан та навіс над ним, світло до кімнати майже не потрапляє. Просили зобов'язати ОСОБА_3 та ОСОБА_6 усунути перешкоди в користуванні ОСОБА_4 та ОСОБА_5 належною їм квартирою АДРЕСА_1, спільним (неподільним) майном даного будинку та його прибудинковою територією; зобов'язати відповідачів демонтувати паркан та навіс, який знаходиться між зовнішніми стінами квартири №7 та №1 та є суміжними до стіни квартири №7; стягнути солідарно з відповідачів на користь ОСОБА_4 та ОСОБА_5 по 5 000 грн моральної шкоди.

Рішенням Октябрського районного суду м.Полтави від 08 квітня 2015 року позов ОСОБА_4, ОСОБА_5 до ОСОБА_3, ОСОБА_6 про усунення перешкод в користуванні житловим приміщенням та відшкодування моральної шкоди, - задоволено частково.

Зобов'язано ОСОБА_3, ОСОБА_6 для здійснення догляду ОСОБА_4, ОСОБА_5 за стіною квартири АДРЕСА_1, влаштувати хвіртку в огорожі біля стіни квартири №7, згідно варіанту №2 висновку №02-15 судової будівельно-технічної експертизи від 25 лютого 2015 року.

Стягнуто з ОСОБА_3 на користь кожного ОСОБА_4, ОСОБА_5 моральну шкоду по 1 000 (одна тисяча) гривень.

В іншій частині позову відмовлено.

Вирішено питання стягнення судових витрат.

В апеляційній скарзі на рішення суду першої інстанції відповідач ОСОБА_3, посилаючись на порушення норм матеріального права, просив його скасувати та ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позовних вимог.На його думку, зобов'язавши відповідачів влаштувати хвіртку в паркані, місцевий суд задовольнив вимогу, що не була заявлена позивачем, чим порушив принцип диспозитивності. Окрім того вважає, що в справі відсутні докази причинно-наслідкового зв'язку між зведенням паркану та моральними стражданнями відповідачів.

Позивач ОСОБА_4 в апеляційній скарзі з підстав порушення норм матеріального та процесуального права просить скасувати рішення в частині зобов'язання відповідачів улаштувати хвіртку в огорожі стіни квартири № 7, прийняти в цій частині нове рішення, яким зобов'язати відповідачів демонтувати паркан та навіс, який знаходиться між зовнішніми стінами квартир № 7 та №1 по АДРЕСА_1 та є суміжними до стіни квартири № 7. В іншій частині рішення суду залишити без змін. Посилається на те, що запропоновані експертом варіанти судової будівельно-технічної експертизи від 25.02.2015 року можуть бути застосовані в разі оформлення відповідачами дозвільних документів на самовільно збудований паркан. Окрім того, вказує, що висота паркану згідно висновку експерта становить 2,2 м, а повинна бути не більше 2 м. Окрім того зазначає, що незаконно побудовані навіс та паркан порушують потрапляння сонячних променів до їх кімнати, тому відповідачі порушили санітарні та будівельні норми та ч.ч. 1,2 ст. 103 ЗК України, що також встановлено експертом у висновку по першому питанню.

Позивач ОСОБА_5 в апеляційній скарзі з підстав неповного з'ясування обставин справи, невідповідності висновків суду обставинам справи, порушення норм матеріального та процесуального права просить скасувати рішення в частині зобов'язання відповідачів улаштувати хвіртку в огорожі стіни квартири № 7, прийняти в цій частині нове рішення, яким зобов'язати відповідачів демонтувати паркан та навіс, який знаходиться між зовнішніми стінами квартир № 7 та №1 по АДРЕСА_1 та є суміжними до стіни квартири № 7. В іншій частині рішення суду залишити без змін. В обґрунтування доводів апеляційної скарги посилається на те, що суд не звергнув увагу на листи Інспекції по контролю за благоустроєм, екологічним та санітарним станом міста виконавчого комітету Полтавської міської ради, Прокуратури Октябрського району міста Полтави, якими встановлено, що паркан побудований без дозвільних документів, що є порушенням вимог чинного законодавства про благоустрій, санітарних та будівельних норм та правил, про що було складено адміністративний протокол на ОСОБА_3 та внесено припис на демонтаж паркану, який ним не був виконаний, про що було також складено протокол. Також звертає увагу на те, що невідповідність паркану санітарним та будівельним нормам та правилам встановлена висновком експерта, який, на думку позивача, є неповним, оскільки влаштування хвіртки в паркані не усуває завдану відповідачами шкоду, а наявність навісу не бралася до уваги суду та експерта.

Рішенням Апеляційного суду Полтавської області від 14 травня 2015 року рішення суду першої інстанції скасовано та ухвалено нове рішення, яким у задоволенні позову відмовлено.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30 вересня 2015 року рішення Апеляційного суду Полтавської області від 14 травня 2015 року скасовано, справу напрвлено на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи та перевіривши доводи апеляційних скарг, приходить до висновку, що скарга ОСОБА_3 підлягає частковому задоволенню, а апеляційні скарги ОСОБА_4, ОСОБА_5 підлягають задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до п.4 ч.1 ст. 309 ЦПК України підставами для скасування рішення суду першої інстанції і ухвалення нового рішення або зміни рішення є порушення або неправильне застосування норм матеріального або процесуального права.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено апеляційним судом, позивачам ОСОБА_4 та ОСОБА_5 належить на праві спільної часткової власності по 1/2 частині квартири № 7 по АДРЕСА_1, відповідно до свідоцтва про право власності на нерухоме майно, видане виконавчим комітетом Полтавської міської ради відділу обліку, розподілу та приватизації житла 10 вересня 2012 року. Окрім того, право власності на зазначене нерухоме майно підтверджено витягом про державну реєстрацію прав (а.с.13-14).

Квартира №1 належить на праві спільної сумісної власності відповідачам ОСОБА_3 та ОСОБА_6 згідно копії свідоцтва про право власності на житло, видане відділом приватизації житла 14 грудня 1998 року, згідно з розпорядженням (наказом) від 14 грудня 1998 року за №4385 (а.с.152).

Земельна ділянка за вказаною адресою у власності сторін не перебуває.

У справі наявні численні звернення позивачів до державних, контролюючих та правоохоронних органів з приводу незаконного встановлення відповідачами паркану на земельній ділянці, що їм не належить, що порушує їх права.

Як убачається з листів прокурора Октябрського району м. Полтави від 01 лютого 2012 року за №8/12; начальника Інспекції по контролю за балогоустроєм, екологічним та санітарним станом міста від 04 квітня 2014 року за №С01-18/01-02/34; заступника голови виконкому Октябрської райради м.Полтави від 18 червня 2012 року за №Л 02-32/519; керуючого справами райвиконкому Октябрської районної в м. Полтаві ради від 15 липня 2011 року за № 02-17/1323, встановлено факт порушення ст.9 Правил благоустрою у м. Полтава, а саме ОСОБА_3 біля житлового помешкання за місцем проживання по АДРЕСА_1 самовільно встановив паркан на земельній ділянці, яка перебуває у комунальній власності без відповідного дозволу та погодження з органами місцевого самоврядування і архітектором міста, що було також предметом розгляду на численних засіданнях адміністративної комісії при виконкомі Октябрської районної в м. Полтаві ради. Окрім того, Інспекцією по контрою за благоустроєм, екологічним та санітарним станом міста ОСОБА_3 неодноразово притягувався до адміністративної відповідальності за ст. 152 КУпАП, проте відповідними постановами справи про адміністративне правопорушення були закриті відповідно до п. 7 ч. 1 ст. 247 КУпАП, оскільки на момент розгляду вийшов термін, протягом якого можна накладати адміністративне стягнення (а.с.19-32, 52-78, 150).

Ухвалою Октябрського районного суду м. Полтави від 17.12.2014 року за клопотанням представника позивача було призначено судову будівельно-технічну експертизу (а.с.81-82).

Згідно висновку судової будівельно-технічної експертизи №02-15 від 25 лютого 2015 року, виготовленого судовим експертом ОСОБА_7 25 лютого 2015 року: встановлений паркан та навіс між зовнішніми стінами квартири №7 та квартири №1, не відповідає вимогам ДБН. В матеріалах справи відсутні будь-які документи, які дають право виконувати будівельні роботи по встановленню даного паркану та навісу. В матеріалах справи наявні листи Інспекції по контролю за благоустроєм, екологічним та санітарним станом міста, де вказано, що ОСОБА_3 особисто надано припис на демонтаж вказаного паркану та складений адміністративний протокол. В даному випадку дані споруди є самовільним будівництвом. Встановлена огорожа не дає можливість здійснювати догляд за стіною квартири №7, в тому числі і не має доступу до кондиціонера, який знаходиться на даній стіні. Для здійснення догляду за стіною квартири №7 необхідно змінити конфігурацію даної огорожі біля стіни №7 для її обслуговування шириною 1,0м (варіант №1), або улаштувати хвіртку в огорожі біля стіни квартири №7 (варіант №2) (а.с. 91-101).

Задовольняючи частково позовні вимоги та зобов'язуючи відповідачів влаштувати хвіртку в паркані згідно варіанту № 2 висновку судової будівельно-технічної експертизи, суд першої інстанції виходив із того, що співвласник квартири № 1 ОСОБА_3, встановивши паркан на земельній ділянці за адресою: АДРЕСА_1, перешкоджає власникам квартири №7 ОСОБА_4 та ОСОБА_5 здійснювати догляд за стіною квартири №7, в тому числі користуватися кондиціонером, який знаходиться на даній стіні.

Також суд дійшов висновку про те, що паркан є самовільним будівництвом, а позивачі не мають право вимагати знесення самочинної будови, оскільки таке право віднесене до виключної компетенції органів місцевого самоврядування.

Окрім того, суд вважав, що діями відповідачів позивачам завдано моральної шкоди, а також відмовив в задоволенні позову в частині демонтажу навісу за недоведеністю.

Колегія суддів не в повній мірі погоджується з висновками місцевого суду, виходячи з наступного.

Обґрунтовуючи позов, ОСОБА_4 та ОСОБА_5 посилались на порушення відповідачами їх права власності, що виразилось у встановленні останніми паркану на земельній ділянці по АДРЕСА_1, ОСОБА_4 та ОСОБА_5, здійснювати догляд за стіною квартири.

Відповідно до ст. ст. 15 , 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого права.

За положеннями ч. ч. 1, 2 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом.

Відповідно до вимог ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

У п. 3 постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 7 лютого 2014 року № 5 «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав » судам роз'яснено, що, застосовуючи положення ст. 391 ЦК України , відповідно до якої власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном, навіть якщо вони не пов'язані із позбавленням права володіння, суд має виходити із такого.

Відповідно до положень ст. ст. 391 , 396 ЦК України позов про усунення порушень права, не пов'язаних із позбавленням володіння, підлягає задоволенню у разі, якщо позивач доведе, що він є власником або особою, яка володіє майном (має речове право) з підстави, передбаченої законом або договором, і що діями відповідача, не пов'язаними з позбавленням володіння, порушується його право власності чи законного володіння.

Такий позов підлягає задоволенню і в тому разі, коли позивач доведе, що є реальна небезпека порушення його права власності чи законного володіння зі сторони відповідача. При цьому суди повинні брати до уваги будь-які фактичні дані (ст. ст. 57 -59 ЦПК України ), на підставі яких за звичайних умов можна зробити висновок про наявність такої небезпеки.

Позов про усунення порушень права, не пов'язаних із позбавленням володіння, підлягає задоволенню незалежно від того, на своїй чи на чужій земельній ділянці або іншому об'єкті нерухомості відповідач вчиняє дії (бездіяльність), що порушують право позивача.

Висновком судової будівельно-технічної експертизи від 25 лютого 2015 року підтверджено, що встановлений паркан та навіс між зовнішніми стінами квартири №7 та квартири №1, не відповідає вимогам ДБН; в матеріалах справи відсутні будь-які документи, які дають право виконувати будівельні роботи по встановленню даного паркану та навісу.

У матеріалах справи наявні листи Інспекції по контролю за благоустроєм, екологічним та санітарним станом міста, де вказано, що ОСОБА_3 особисто надано припис на демонтаж вказаного паркану та складений адміністративний протокол, оскільки дані споруди є самовільним будівництвом. Встановлена огорожа не дає можливість здійснювати догляд за стіною квартири №7, в тому числі і не має доступу до кондиціонера, який знаходиться на даній стіні. Для здійснення догляду за стіною квартири №7, необхідно змінити конфігурацію даної огорожі біля стіни №7 для її обслуговування шириною 1м (варіант № 1), або улаштувати хвіртку в огорожі біля стіни квартири №7 (варіант № 2) (а. с. 91-101).

Ухвалюючи рішення про зобов'язання відповідачів для здійснення догляду ОСОБА_4, ОСОБА_5 за стіною квартири АДРЕСА_1, влаштувати хвіртку в огорожі біля стіни квартири №7, згідно варіанту №2 висновку №02-15 судової будівельно-технічної експертизи від 25 лютого 2015 року, суд першої інтстанції вийшов за межі заявлених позовних вимог.

Відповідно до ч.1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Як вбачається з позовної заяви ОСОБА_4, ОСОБА_5, останні просили усунути перешкоди в користуванні ОСОБА_4 та ОСОБА_5 належною їм квартирою АДРЕСА_1, спільним (неподільним) майном даного будинку та його прибудинковою територією; зобов'язавши відповідачів демонтувати паркан та навіс, який знаходиться між зовнішніми стінами квартири №7 та №1 та є суміжними до стіни квартири №7.

Враховуючи викладене, та те, що встановлена відповідачами огорожа не дає можливість здійснювати догляд позивачам за стіною квартири №7, в тому числі і відсутній доступ до кондиціонера, який знаходиться на даній стіні, для здійснення догляду за стіною квартири №7, необхідно задовольнити позовні вимоги ОСОБА_4 та ОСОБА_5 у заявлених ними межах та зобов'язати відповідачів демонтувати паркан та навіс, який знаходиться між зовнішніми стінами квартири №7 та №1 та є суміжними до стіни квартири №7.

Згідно ст. 23 ЦК України - моральна шкода полягає у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Відповідно до ч.1 ст.1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній особі, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини.

Відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов'язковому з'ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв'язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні.

Оскільки в результаті неправомірних дій відповідача ОСОБА_3 було порушено нормальний ритм життя позивачів, чим спричинено моральні страждання, а також зважаючи на те, що ОСОБА_4 є інвалідом 2 групи, місцевий суд прийшов до вірного висновку про стягнення з ОСОБА_3 моральної шкоди на користь позивачів в розмірі по 1000 грн. кожному.

За таких обставин, враховуючи, що відповідачі порушують права ОСОБА_4, ОСОБА_5, здійснюючи перешкоди в користуванні майном, рішення місцевого суду слід скасувати в частині зобов'язання ОСОБА_3, ОСОБА_6 для здійснення догляду ОСОБА_4, ОСОБА_5 за стіною квартири АДРЕСА_1, влаштувати хвіртку в огорожі біля стіни квартири №7, згідно варіанту №2 висновку №02-15 судової будівельно-технічної експертизи від 25 лютого 2015 року, ухваливши в цій частино нове, яким зобов'язати відповідачів для здійснення догляду ОСОБА_4, ОСОБА_5 за стіною квартири №7, в будинку по АДРЕСА_1демонтувати паркан та навіс, який знаходиться між зовнішніми стінами квартири №7 та №1 та є суміжними до стіни квартири АДРЕСА_1.

В іншій частині рішення залишити без змін.

Керуючись ст.303, 303, 307, п.4 ч.1 ст. 309, 314, 316 ЦПК України, колегія суддів, -

В И Р І Ш И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 - задовольнити частково.

Апеляційні скарги ОСОБА_4, ОСОБА_5 - задовольнити.

Рішення Октябрського районного суду м.Полтави від 08 квітня 2015 рокускасуввати в частині зобов'язання ОСОБА_3, ОСОБА_6 для здійснення догляду ОСОБА_4, ОСОБА_5 за стіною квартири АДРЕСА_1, влаштувати хвіртку в огорожі біля стіни квартири №7, згідно варіанту №2 висновку №02-15 судової будівельно-технічної експертизи від 25 лютого 2015 року.

В цій частині ухвалити нове рішення.

Зобов'язати ОСОБА_3, ОСОБА_6 для здійснення догляду ОСОБА_4, ОСОБА_5 за стіною квартири №7, в будинку по АДРЕСА_1демонтувати паркан та навіс, який знаходиться між зовнішніми стінами квартири №7 та №1 та є суміжними до стіни квартири АДРЕСА_1.

В іншій частині рішення залишити без змін.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржено протягом двадцяти днів шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий суддя: (підпис) В.М. Триголов

Судді (підписи) О.О. Буленко

Л.М. Омельченко

ВІРНО: