Справа № 204/2112/16-ц
Провадження № 2/204/1221/16 р.
КРАСНОГВАРДІЙСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД м. ДНІПРОПЕТРОВСЬК
_______________________________________________________________________________________________________________________________________________________________
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 травня 2016 року Красногвардійський районний суд м. Дніпропетровська в складі:

головуючої судді Самсонової В.В.

за участю секретаря Зайченко О.В.

за участю представника позивачки ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Дніпропетровську справу за позовом ОСОБА_2 до Територіальної громади в особі Красногвардійської районної у м. Дніпропетровську ради, Дніпропетровської міської ради про встановлення факту належності права власності на домоволодіння та визнання права власності на домоволодіння в порядку спадкування за законом,-

В С Т А Н О В И В:

В березні 2016 року позивачка звернулася до суду з даною позовною заявою, в якій просила встановити факт належності ОСОБА_5, померлому ІНФОРМАЦІЯ_2 року, права власності на 1/4 частину домоволодіння АДРЕСА_1 у порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_6, померлого ІНФОРМАЦІЯ_3 року, і на 3/4 частину домоволодіння АДРЕСА_1 у порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_7, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_4 року, та визнати за ОСОБА_2 право власності на домоволодіння АДРЕСА_1 в цілому, яке складається з: житлового будинку літ. А-1, загальною площею 76,4 кв.м., житловою площею 49,7 кв.м., сараїв літ. Б та В, погребу Г, вбиральні Д, споруд 1-3, замощення І, у порядку спадкування за законом після смерті батька ОСОБА_5, померлого ІНФОРМАЦІЯ_2 року. В обґрунтування своїх позовних вимог вказала на те, що вона є дочкою ОСОБА_5, який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 року. В свою чергу, її померлий батько є сином ОСОБА_6, який помер ІНФОРМАЦІЯ_3 року, та ОСОБА_7, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_4 року. Усе своє життя її батько, разом із своїми матір'ю та батьком, постійно проживали у житловому будинку АДРЕСА_1, що належить ОСОБА_6 та ОСОБА_7 на підставі свідоцтва про право власності. Після смерті своїх батьків - ОСОБА_6 та ОСОБА_7, батько позивачки не оформлював свої спадкові права, у зв'язку з чим, на теперішній час вона також позбавлена оформити свої спадкові права на майно, яке залишилося після смерті її батька ОСОБА_5.

Ухвалою суду до участі у дану справу була залучена Дніпропетровська міська рада в якості співвідповідача.

В судовому засіданні представник позивачки ОСОБА_1 підтримав позовні вимоги позивачки та просив задовольнити їх в повному обсязі. При цьому, посилався на обставини, які викладені в позовній заяві та зазначив, що не заперечує проти проведення заочного розгляду справи.

Представник Територіальної громади в особі Красногвардійської районної у м. Дніпропетровську ради Нагорний Є.В. в судове засідання не з'явився, про час та місце слухання справи був повідомлений належним чином, раніше надав суду заяву, в якій просив розглянути справу , у зв'язку з виробничою завантаженістю, без його участі та вказав, що не заперечує проти задоволення позовних вимог позивачки.

Представник Дніпропетровської міської ради в судове засідання не з'явився, про час та місце слухання справи був повідомлений належним чином, причину своєї неявки суду не повідомив.

Зі згоди представника позивачки, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України.

Вислухавши представника позивачки, вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги позивачки підлягають задоволенню по наступним підставам.

У судовому засіданні встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_2 року помер ОСОБА_5, що підтверджується свідоцтвом про смерть СеріїНОМЕР_2 виданим 10.03.2008 року Відділом державної реєстрації смерті Дніпропетровського міського управління юстиції Дніпропетровської області, актовий запис № 2094 від 10.03.2008 року (а.с.17).

Після його смерті відкрилася спадщина на належне йому майно, яке, зі слів позивачки, складається з домоволодіння АДРЕСА_1.

Відповідно до ч. 1 ст. 1261 ЦК України, у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Судом встановлено, що ОСОБА_2 є рідною дочкою ОСОБА_5, померлого ІНФОРМАЦІЯ_2 року, що підтверджується свідоцтвом про народження Серії НОМЕР_3 виданим Ленінським відділом реєстрації актів цивільного стану Дніпропетровського міського управління юстиції, актовий запис № 1021 від 16.04.1990 року (а.с.12).

Крім того, рішенням Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 17 грудня 2008 року по цивільній справі № 2о-125/2008, яке скасоване не було та набрало законної сили 30 грудня 2008 року, встановлено, що ОСОБА_2 є рідною дочкою ОСОБА_5, померлого ІНФОРМАЦІЯ_2 року (а.с.9-11).

Відповідно до ч. 3 ст. 61 ЦПК України, обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Таким чином, вищевказані обставини, зокрема, щодо спорідненості позивачки з покійним не потребують доказування, оскільки встановлені судовим рішенням по вищевказаній цивільній справі, що набрало законної сили.

На підставі вищевказаного, позивачка у встановлений законом строк, а саме 12 квітня 2008 року, звернулася до Третьої дніпропетровської державної нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини за законом після смерті свого батька - ОСОБА_5, який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 року. На підставі її заяви, після смерті ОСОБА_5, померлого ІНФОРМАЦІЯ_2 року, була заведена відповідна спадкова справа за № 366/2008, копія якої знаходиться в матеріалах даної справи.

Проте, 10 лютого 2016 року державним нотаріусом Третьої дніпропетровської державної нотаріальної контори Демуш Є.В. була винесена постанова про відмову у вчиненні нотаріальної дії щодо видачі позивачці свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті ОСОБА_5, померлого ІНФОРМАЦІЯ_2 року, на домоволодіння АДРЕСА_1, оскільки нею не надані правовстановлюючі документи на вказане нерухоме майно (а.с.31).

У зв'язку з вказаними обставинами, позивачка звернулася до суду та просила встановити факт належності її батькові - ОСОБА_5, померлому ІНФОРМАЦІЯ_2 року, права власності на домоволодіння АДРЕСА_1 у порядку спадкування за законом після смерті його батьків - ОСОБА_6, померлого ІНФОРМАЦІЯ_3 року, та ОСОБА_7, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_4 року.

Відповідно до ст. ст. 10, 60 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ч. 2 ст. 59 ЦПК України, обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Так, судом встановлено, що домоволодіння АДРЕСА_1 дійсно належало на праві власності ОСОБА_6 та ОСОБА_7, по 1/2 частині кожному з них, на підставі свідоцтва про право власності від 20.09.1990 року, виданого Красногвардійським відділом РКГ згідно рішення Красногвардійської Ради народних депутатів від 27 липня 1990 року за № 353/13 (а.с.21-22), зареєстрованого БТІ в реєстрову книгу № 136 за реєстровим № 109, що підтверджується листом Комунального підприємства «Дніпропетровське міжміське бюро технічної інвентаризації» Дніпропетровської обласної ради від 13.10.2015 року за № 12275 (а.с.20).

При цьому, ОСОБА_6 та ОСОБА_7 є батьками ОСОБА_5 (а.с.16).

ІНФОРМАЦІЯ_3 року ОСОБА_6 помер, що підтверджується свідоцтвом про смерть Серії НОМЕР_4 виданим 08.05.2002 року Відділом реєстрації смерті в м. Дніпропетровську Дніпропетровського обласного управління юстиції, актовий запис № 3667 від 08.05.2002 року (а.с.13).

Після його смерті відкрилася спадщина на належне йому майно, яке, серед іншого, складається й з 1/2 частини домоволодіння АДРЕСА_1.

Відповідно до ч. 1 ст. 524 Цивільного кодексу Української РСР (в редакції, яка діяла на момент відкриття спадщини), спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом.

Відповідно до ч. 1 ст. 529 Цивільного кодексу Української РСР (в редакції, яка діяла на момент відкриття спадщини), при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого. До числа спадкоємців першої черги належить також дитина померлого, яка народилася після його смерті.

Спадкоємцями першої черги за законом, після смерті ОСОБА_6, померлого ІНФОРМАЦІЯ_3 року, є: його дружина - ОСОБА_7 та син - ОСОБА_5, які мали прийняти спадщину в рівних частках, а саме по 1/4 частині домоволодіння АДРЕСА_1 кожний з них відповідно (оскільки вся спадкова маса складає 1/2 частину домоволодіння і ділиться між ними порівно, тобто по 1/4 частині кожному). Проте, вказані особи до нотаріальної контори з приводу прийняття спадщини після смерті ОСОБА_6, померлого ІНФОРМАЦІЯ_3 року, не зверталися та спадкова справа не заводилась, що підтверджується листом Третьої дніпропетровської державної нотаріальної контори від 17.05.2016 року за вих. № 1730/02-14.

В свою чергу, згідно з п. 1 ч. 1 ст. 549 Цивільного кодексу Української РСР (в редакції, яка діяла на момент відкриття спадщини), визнається, що спадкоємець прийняв спадщину, якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном.

Судом встановлено, що ОСОБА_7 та ОСОБА_5 на момент смерті ОСОБА_6, померлого ІНФОРМАЦІЯ_3 року, та після його смерті були зареєстровані та проживали у домоволодінні АДРЕСА_1, що підтверджується наявними в матеріалах справи доказами, а саме: довідкою Квартального комітету № 56 в Красногвардійському районі м. Дніпропетровська від 14.12.2015 року (а.с.26).

Таким чином, судом встановлено, що ОСОБА_7 та ОСОБА_5 разом прийняли спадщину у вигляді 1/2 частини домоволодіння АДРЕСА_1, або по 1/4 частині кожний з них окремо, після смерті спадкодавця, оскільки вони фактично вступили у володіння спадковим майном.

Відповідно до ч. 2 ст. 256 ЦПК України, у судовому порядку можуть бути встановлені факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

За таких обставин, дослідивши наявні в матеріалах справи докази, суд вважає можливим встановити факт належності ОСОБА_5, померлому ІНФОРМАЦІЯ_2 року, права власності на 1/4 частину домоволодіння АДРЕСА_1 у порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_6, померлого ІНФОРМАЦІЯ_3 року.

При цьому, судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_4 року ОСОБА_7 померла, що підтверджується свідоцтвом про смерть Серії НОМЕР_5 виданим 02.02.2016 року Відділом державної реєстрації смерті Дніпропетровського міського управління юстиції, актовий запис № 8106 від 18.10.2007 року (а.с.15).

Після її смерті відкрилася спадщина на належне їй майно, яке, як встановлено судом вище, складається з 3/4 частини домоволодіння АДРЕСА_1, з яких: 1/2 частина домоволодіння належить ОСОБА_7 на підставі свідоцтва про право власності від 20.09.1990 року, виданого Красногвардійським відділом РКГ згідно рішення Красногвардійської Ради народних депутатів від 27 липня 1990 року за № 353/13 (а.с.21-22); а 1/4 частину вона прийняла у спадок після смерті свого чоловіка - ОСОБА_6, померлого ІНФОРМАЦІЯ_3 року, що встановлено судом вище.

Відповідно до ч. 1 ст. 1261 ЦК України, у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Спадкоємцем першої черги спадкування, після смерті ОСОБА_7, померлої ІНФОРМАЦІЯ_4 року, є її син - ОСОБА_5, який до нотаріальної контори з приводу прийняття спадщини після її смерті не звертався та спадкова справа не заводилась, що підтверджується листом Третьої дніпропетровської державної нотаріальної контори від 17.05.2016 року за вих. № 1730/02-14.

В свою чергу, згідно з ч. 3 ст. 1268 ЦК України, спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

Син померлої ІНФОРМАЦІЯ_4 року ОСОБА_7 - ОСОБА_5 на момент її смерті та по день, вже своєї, смерті був зареєстрований та проживав у домоволодінні АДРЕСА_1, що підтверджується наявними в матеріалах справи доказами, а саме: довідкою Квартального комітету № 56 в Красногвардійському районі м. Дніпропетровська від 14.12.2015 року (а.с.27).

Таким чином, ОСОБА_5, який є єдиним спадкоємцем за законом після смерті ОСОБА_7, від спадщини не відмовлявся та у встановленому законом порядку прийняв спадщину після смерті своєї матері - ОСОБА_7, померлої ІНФОРМАЦІЯ_4 року, оскільки постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини.

Відповідно до ч. 2 ст. 256 ЦПК України, у судовому порядку можуть бути встановлені факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

За таких обставин, дослідивши наявні в матеріалах справи докази, суд вважає можливим встановити факт належності ОСОБА_5, померлому ІНФОРМАЦІЯ_2 року, права власності на 3/4 частину домоволодіння АДРЕСА_1 у порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_7, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_4 року.

З урахуванням встановлених вище судом фактів, встановлено, що після смерті ОСОБА_5, померлого ІНФОРМАЦІЯ_2 року, відкрилася спадщина на належне йому домоволодіння АДРЕСА_1.

Відповідно до ч. 1 ст. 1268 ЦК України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її.

Відповідно до ч. 1 ст. 1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Позивачка, яка в розумінні ст. 1261 ЦК України є спадкоємцем першої черги спадкування за законом, від спадщини не відмовлялася та у встановленому законом порядку прийняла спадщину після смерті свого батька - ОСОБА_5, померлого ІНФОРМАЦІЯ_2 року, звернувшись з відповідною заявою до державної нотаріальної контори.

Відповідно до абзаців 14-17 п. 3.1 Листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16.05.2013 року за № 24-753/0/4-13 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» - відповідно до ст. 67 Закону України «Про нотаріат» свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою всіх спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, встановленому цивільним законодавством. Якщо нотаріусом обґрунтовано відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, виникає цивільно-правовий спір, що підлягає розглядові у позовному провадженні. Визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку, в тому числі й у випадку визначення судом за позовом спадкоємця додаткового строку для прийняття спадщини. Без звернення спадкоємців до нотаріальної контори за одержанням свідоцтва про право на спадщину збільшується ймовірність порушення прав інших осіб, спадкоємців за заповітом, спадкоємців, які прийняли спадщину.

Оскільки нотаріусом було відмовлено позивачці у видачі свідоцтва про право на спадщину, виник цивільно-правовий спір, який підлягає розглядові у позовному провадженні.

При цьому, згідно технічного паспорту на домоволодіння АДРЕСА_1, складеного станом на 26.05.2016 року, вказане домоволодіння складається з: житлового будинку літ. А-1, загальною площею 76,4 кв.м., житловою площею 49,7 кв.м., сараїв літ. Б та В, погребу Г, вбиральні Д, споруд 1-3, замощення І.

За таких обставин, дослідивши наявні в матеріалах справи докази, суд вважає можливим визнати за позивачкою право власності на домоволодіння АДРЕСА_1 в цілому, яке складається з: житлового будинку літ. А-1, загальною площею 76,4 кв.м., житловою площею 49,7 кв.м., сараїв літ. Б та В, погребу Г, вбиральні Д, споруд 1-3, замощення І, у порядку спадкування за законом після смерті батька ОСОБА_5, померлого ІНФОРМАЦІЯ_2 року.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 524, 529, 549 Цивільного кодексу Української РСР (в редакції, яка діяла на момент відкриття спадщини), ст. ст. 3, 15, 16, 1216, 1218, 1220, 1222, 1223, 1261, 1268-1270, 1296 ЦК України, Листом Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16.05.2013 року за № 24-753/0/4-13 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування», Постановою Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 року за № 7 «Про судову практику у справах про спадкування», ст. ст. 10, 11, 57-61, 169, 209, 212-215, 224,227, 256, 360-7 ЦПК України, суд,-

В И Р І Ш И В:

Позовну заяву ОСОБА_2 до Територіальної громади в особі Красногвардійської районної у м. Дніпропетровську ради, Дніпропетровської міської ради про встановлення факту належності права власності на домоволодіння та визнання права власності на домоволодіння в порядку спадкування за законом - задовольнити.

Встановити факт належності ОСОБА_5, померлому ІНФОРМАЦІЯ_2 року, права власності на 1/4 частину домоволодіння АДРЕСА_1 у порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_6, померлого ІНФОРМАЦІЯ_3 року.

Встановити факт належності ОСОБА_5, померлому ІНФОРМАЦІЯ_2 року, права власності на 3/4 частину домоволодіння АДРЕСА_1 у порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_7, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_4 року.

Визнати за ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, ідентифікаційний номер НОМЕР_1, право власності на домоволодіння АДРЕСА_1 в цілому, яке складається з: житлового будинку літ. А-1, загальною площею 76,4 кв.м., житловою площею 49,7 кв.м., сараїв літ. Б та В, погребу Г, вбиральні Д, споруд 1-3, замощення І, у порядку спадкування за законом після смерті батька ОСОБА_5, померлого ІНФОРМАЦІЯ_2 року.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом десяти днів з дня отримання його копії.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку, встановленому цим Кодексом. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до апеляційного суду Дніпропетровської області через Красногвардійський районний суд м. Дніпропетровська протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя В.В. Самсонова