Дата документу Справа №
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
Є.у. №331/5300/14ц
Провадження № 22-ц/778/294/16
Головуючий у 1-й інстанції Федченко І.М.
Суддя-доповідач: ОСОБА_1
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 січня 2015 року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати з цивільних справ апеляційного суду Запорізької області у складі:

головуючого: Савченко О.В.

суддів: Подліянової Г.С.

ОСОБА_2

при секретарі: Мельник З.П.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на рішення Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 02 листопада 2015 року у справі за позовом ОСОБА_3 до Комунального підприємства « Водоканал» м. Запоріжжя про визнання дії та бездіяльності щодо спричинення душевних страждань, приниження честі та гідності протиправними, та відшкодування моральної шкоди,-

В С Т А Н О В И Л А:

У липні 2015 року Позивач звернувся в суд з позовом до відповідача щодо оскарження протизаконних дій та бездіяльності посадовців КП « Водоканал» у м. Запоріжжя та відшкодування моральної шкоди.

В обґрунтування позову зазначає, що 11 грудня 2013 року він звернувся з заявою до директора КП «Водоканал» ОСОБА_4 з переліком вимог та запитань стосовно договору на водопостачання № 7688 від 01.08.2006 року. З тексту заяви видно, що протягом 2013 року переговорним шляхом триває зясування правомірності дій з боку КП «Водоканал» у відношенні до нього, як споживача. В порушення вимог ст. 20 Закону України « Про звернення громадян» в установлений законом строк відповіді на його заяву відповідачем надано не було. У звязку з неправомірною бездіяльністю посадових осіб КП «Водоканал», яка полягала у ненаданні в установлений законом строк відповіді на його заяву він вимушений був звернутися до прокурора Жовтневого району м. Запоріжжя. Прокуратурою району була проведена перевірка додержання Закону України « Про звернення громадян», Закону України « Про інформацію» та було внесене подання щодо усунення виявлених порушень, зобовязано відповідача надати відповідь ОСОБА_3 на його заяву від 11.12.2013 року. Натомість, письмової відповіді на його заяву від відповідача він так і не отримав, що, на його думку, є порушенням вимог Конституції України, Закону України "Про звернення громадян". Хибне звинувачення у поданні необґрунтованих скарг принижує честь, гідність та ділову репутацію позивача. Впродовж 2013-2014 років позивачу завдавались немайнові втрати, спричинені моральними стражданнями, які позначили негативні зміни у його житті, постійні думки та спогади про порушення закону, страх затягування ситуації на наступні роки, страх нестатку коштів на розробку документації та відстоювання своїх прав, насторога, тривога, важкість виконання повсякденних обовязків, порушення сну, нервозність, обурення невпевненість у собі. Вважає, що внаслідок неправомірних дій та бездіяльності посадових осіб КП «Водоканал» у ненаданні в установлений законом строк відповіді на його заяву від 11.12.2013 року йому спричинено моральну шкоду.

Позивача 17.11.2014 року та 06.10.2015 року надано заяви про уточнення позовних вимог.

В заявах про уточнення позовних вимог зазначив , що 05.08.2014 року прокуратура Жовтневого району м. Запоріжжя звернулася до Запорізького окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до КП «Водоканал» в якому просила визнати протиправними дії посадових осіб КП « Водоканал» щодо ненадання відповіді на заяву ОСОБА_3 від 11.12.2013 року, ( реєстраційний номер у журналі реєстрації вхідної кореспонденції КП «Водоканал» за № 21934), зобовязати КП « Водоканал» у встановлений законом строк надати відповідь заявнику.

Постановою Запорізького окружного адміністративного суду від 02 жовтня 2014 року, яка була залишена без змін ухвалою Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 10 березня 2015 року адміністративний позов прокурора було задоволено. Визнано протиправними дії посадових осіб КП « Водоканал» щодо ненадання відповіді на заяву ОСОБА_3. від 11.12.2013 року реєстраційний № 21934. Зобоязано КП « Водоканал» у встановлений законом строк надати ОСОБА_3 відповідь на його заяву.

13.08.2015 року технічним директором ОСОБА_5 на його, заяву, яка є предметом судового розгляду була надана шаблонна відповідь, яка на думку позивача свідчить про те, що правами позивача продовжують нехтувати, на жодне з питань, порушених у заві позивача, відповіді не надано, мотиви відмови не пояснені та не доведені до його відома., що є порушенням Закону України « Про звернення громадян», а також принижує ділову репутацію, честь та гідність позивача , призвело до моральних страждань.

Оскільки шаблона відповідь на його заяву ( скаргу) відповідачем була надана лише 13.08.2015 року, тобто через рік і вісім місяців, після його звернення в органи прокуратури та суду, тому просив визнати дії та бездіяльність відповідача щодо спричинення йому душевних страждань, приниження його честі та гідності протиправними, стягнути з відповідача на його користь на відшкодування моральної шкоди в розмірі 30000 грн, та судовий збір в розмірі 300 грн.

Рішенням Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 02 листопада 2015 року відмовлено у задоволенні позову.

Не погоджуючись з рішенням суду ОСОБА_3, подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, просить рішення суду скасувати, ухвалити нове, яким позов задовольнити.

ОСОБА_3, будучи своєчасно та належним чином повідомленим про час і місце розгляд справи до апеляційного суду не явився, про причини неявки суд не повідомив, заяв про відкладення розгляду справи з поважних причин від нього не надходило. У відповідності з вимогами ч. 2 ст. 305 ЦПК України неявка сторони, яка сповіщена про день і час розгляду справи не перешкоджає її розглядові.

Заслухавши у судовому засіданні суддю-доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції та обставини справи в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Згідно зі ст. 303 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суд першої інстанції.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції, виходив із того, що позивач не надав доказів спричинення йому моральної шкоди вчиненими неправомірними діями відповідача при розгляді його скарги.

Проте повністю погодитись із таким висновками суду не можна.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим.

Згідно зі ст. 214 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує, зокрема, такі питання: 1) чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані (пропущення строку позовної давності тощо), які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; 5) чи слід позов задовольнити або в позові відмовити; 6) як розподілити між сторонами судові витрати.

Таким вимогам закону судове рішення не відповідає.

Судом установлено, що 11 грудня 2013 року позивач звернувся з заявою до директора КП «Водоканал» ОСОБА_4 з переліком вимог та запитань стосовно договору на водопостачання № 7688 від 01.08.2006 року. З тексту заяви видно, що протягом 2013 року переговорним шляхом триває зясування правомірності дій з боку КП «Водоканал» у відношенні до нього, як споживача.

Відповідь ОСОБА_3 на його заяву від 11.12.2013 року відповідачем надано не було.

12.02.2014 року ОСОБА_3 звернувся з відповідною скаргою до прокурора Жовтневого району м. Запоріжжя.

Прокуратурою району була проведена перевірка додержання Закону України « Про звернення громадян», Закону України « Про інформацію» та було внесене подання щодо усунення виявлених порушень, зобовязано відповідача надати відповідь ОСОБА_3 на його заяву від 11.12.2013 року.

Відповідь ОСОБА_3 надана не була.

05.08.2014 року прокуратура Жовтневого району м. Запоріжжя звернулася до Запорізького окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до КП «Водоканал» в якому просила визнати протиправними дії посадових осіб КП « Водоканал» щодо ненадання відповіді на заяву ОСОБА_3 від 11.12.2013 року, зобовязати КП «Водоканал» у встановлений законом строк надати відповідь заявнику.

Постановою Запорізького окружного адміністративного суду від 02 жовтня 2014 року, яка була залишена без змін ухвалою Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 10 березня 2015 року визнано протиправною бездіяльність посадових осіб КП « Водоканал» щодо порушення порядку та строку розгляду скарги ОСОБА_3 Зазначене судове рішення набрало законної сили.

Обгрунтовуючи позовні вимоги, ОСОБА_3 просив врахувати встановлені постановою адміністративного суду, що набрала законної сили, обставини про бездіяльність відповідача щодо порушення порядку та строку розгляду його скарги, та застосувати положення ст. 25 Закону України "Про звернення громадян" , що є підставою для стягнення моральної шкоди.

Зазначені положення містяться і в ст. 56 Конституції України.

Відмовляючи в задоволенні позову про стягнення моральної шкоди, суд першої інстанції виходив з того, що позивач не надала доказів, що з вини відповідача йому було завдано моральну шкоду, та, що внаслідок таких дій та бездіяльності у нього погіршився стан здоровя.

Такий висновок суду першої інстанції у цій частині не ґрунтується на чинному законодавстві.

Статтею 23 Цивільного кодексу України передбачено, що особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.

Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Як розяснив Пленум Верховного Суду України у своїй Постанові від 31 березня 1995 року № 4 "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди" (із змінами та доповненнями) під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб.

Відповідно до чинного законодавства моральна шкода може полягати, зокрема: у приниженні честі, гідності, престижу або ділової репутації, моральних переживаннях у зв'язку з ушкодженням здоров'я, у порушенні права власності (в тому числі інтелектуальної), прав, наданих споживачам, інших цивільних прав, у зв'язку з незаконним перебуванням під слідством і судом, у порушенні нормальних життєвих зв'язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків (пункт 3 Постанови).

При вирішенні спору про відшкодування моральної шкоди, заподіяної громадянинові незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органу державної влади, його посадовими або службовими особами, судам слід виходити з того, що зазначений орган має бути відповідачем у такій справі, якщо це передбачено відповідним законом. Якщо ж відповідним законом чи іншим нормативним актом це не передбачено або в ньому зазначено, що шкода відшкодовується державою (за рахунок держави), то поряд із відповідним державним органом суд має притягнути як відповідача відповідний орган Державного казначейства України. (пункт 10-1 Постанови)

Обовязок відшкодувати моральну шкоду у випадку її заподіяння внаслідок неправомірних дій або рішень адміністративного органу при розгляді звернень громадян випливає з положень статті 25 Закону України "Про звернення громадян", який є спеціальним і таким, що регулює правовідносини щодо порядку та строків розгляду звернень громадян.

Відповідно до ст. 5 Закону України «Про інформацію» кожен має право на інформацію, що передбачає можливість вільного одержання, використання, поширення, зберігання та захисту інформації, необхідної для реалізації своїх прав, свобод і законних інтересів. Реалізація права на інформацію не повинна порушувати громадські, політичні економічні, соціальні, духовні, екологічні та інші права, свободи і законні інтереси інших громадян, права та інтереси юридичних осіб.

Відповідно до ст. 15 Закону України «Про звернення громадян» органи державної влади, місцевого самоврядування та їх посадові особи, керівники та посадові особи підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, обэднань громадян, до повноважень яких належить розгляд заяв ( клопотань), зобовязані обєктивно і вчасно розглядати їх, перевіряти викладені в них факти, приймати рішення відповідно до чинного законодавства і забепечувати їх виконання, повідомляти громадян про наслідки розгляду заяв ( клопотань).

Відповідно до ч. 2 ст. 25 Закону України "Про звернення громадян" громадянину на його вимогу і в порядку, встановленому чинним законодавством, можуть бути відшкодовані моральні збитки, завдані неправомірними діями або рішеннями органу чи посадової особи при розгляді скарги. Розмір відшкодування моральних (немайнових) збитків у грошовому виразі визначається судом.

Судом першої інстанції при розгляді справи було встановлено факт порушення прав ОСОБА_3 неправомірними діями та бездіяльністю відповідача.

ОСОБА_3 вказував на те, що внаслідок неправомірних дій та бездіяльності відповідача його життя було перенасичене негативними емоціями, психічними переживаннями, він переніс моральні страждання, порушення сну, емоційна напруга, нервозність, дратівливість, почуття образи, обурення, страх можливого затягування ситуації на наступні роки, страх нестатку коштів на розробку документації та відстоювання своїх прав, хибне звинувачення його у поданні необґрунтованих скарг, що принижувало його гідність та був змушений відволікатися від нормального роду занять.

Суд у порушення вимог ст. ст. 212-214 ЦПК України на зазначені положення закону та фактичні обставини справи уваги не звернув, доводів сторін як на підтвердження, так і на заперечення позову належним чином не перевірив, не визначився із правовідносинами, які випливають із встановлених обставин і прийшов до неправильного висновку про відсутність причинного звязку між спричиненою ОСОБА_3 моральною шкодою і неправомірними діями та бездіяльністю відповідача.

Натомість, колегія суддів приходить до висновку про встановлення причинного зв'язку між спричиненою ОСОБА_3 моральною шкодою, яка виразилася у виникненні негативного для нього явища, зокрема, необхідності вжиття додаткових заходів для отримання потрібної йому інформації, витрачання особистого часу тощо, і неправомірними діями та бездіяльністю посадової особи КП « Водоканал» , а тому є підстави для часткового задоволення позову про стягнення моральної шкоди.

Враховуючи обсяг моральних страждань позивача, виходячи з обставин справи, та з принципу розумності і справедливості, колегія суддів приходить до висновку про стягнення моральної шкоди в розмірі 500 грн.

Оскільки рішення суду не відповідає вимогам ст. 213 ЦПК України щодо законності та обгрунтованості, що в силу ст. 309 ЦПК України є підставою для його скасування з ухваленням нового рішення про часткове задоволення позову.

Відповідно до ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню понесені ним судові витрати пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, що складають 10 грн. 50 коп.

Керуючись ст. ст. 303, 307, 309, 313, 314, 316, 317 ЦПК України, колегія суддів, -

ВИРІШИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 задовольнити частково.

Рішення Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 02 листопада 2015 року у цій справі скасувати. Ухвалити нове рішення про часткове задоволення позову. Стягнути з Комунального підприємства « Водоканал» на користь ОСОБА_3 моральну шкоду в розмірі 1000 грн. та судові витрати в розмірі 10 грн. 50 коп.

В решті позову відмовити.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення, проте може бути оскаржене до Вищого Спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий:

Судді: