Справа № 399/352/16-ц
Провадження № 2/399/180/16
11 серпня 2016 року селище Онуфріївка
Онуфріївський районний суд Кіровоградської області в складі: головуючого судді Лях М.М., за участю секретаря судового засідання Рясної В.В., позивача ОСОБА_1, представника позивача ОСОБА_2, відповідача ОСОБА_3, представника відповідача ОСОБА_4, розглянувши у відкритому судовому засіданні в селищі Онуфріївка в приміщенні суду справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про розірвання договору довічного утримання,
Позивач звернувся до суду із позовною заявою до відповідача, в якій просив суд ухвалити рішення, яким розірвати договір довічного утримання, укладений між ним та відповідачем, посвідчений Онуфріївською державною нотаріальною конторою 29 травня 2007 року за реєстром № 1828. Повернути сторони по договору у первісний стан до укладення договору довічного утримання.
Свій позов мотивує тим, що 29 травня 2007 року між ним та відповідачем було укладено договір довічного утримання, який був посвідчений державним нотаріусом Онуфріївської державної нотаріальної контори ОСОБА_5 і зареєстрований в реєстрі за № 1828. Згідно вказаного договору відповідач взяла на себе зобов'язання довічно утримувати позивача, забезпечувати щоденно триразовим харчуванням, доглядом, медикаментами, тощо на загальну суму не менше мінімальної пенсії за віком, натомість позивач передав їй у власність житловий будинок № 6 по провулку Жовтневому в селищі Павлиш Онуфріївського району Кіровоградської області. Відповідач не виконує взяті на себе обов'язки, які передбачені договором, уладеним між ними: не звертає уваги на його потреби і стан здоров'я, не забезпечує його харчуванням, медикаментами, необхідною допомогою і взагалі відмовляється доглядати його та практично з ним не спілкується. Розірвати договір в добровільному порядку відмовляється.
В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 та його представник ОСОБА_2 підтримали позовні вимоги та просили суд позов задовольнити.
Відповідач ОСОБА_3 та її представник ОСОБА_4 позов не визнали. Вважають, що позовні вимоги є безпідставними та необґрунтованими. Відповідачка належним чином виконувала свої зобовязання згідно договору, проте через погіршенням відносин з батьком позбавлена можливості на даний час це робити, проте допомагала йому всім чим могла. Просили суд в задоволені позову відмовити. Крім того ними були надані пояснення згідно поданих заперечень на позов. Також відповідач пояснила, що надавала батькові кошти по 2000 -3000 тисячі, однак підтвердти це не може.
Свідок ОСОБА_1 в судовому засіданні пояснила, що знає позивача та його сім»ю років 8 ще тоді коли була жива його дружина, зокрема ремонтувала їм одяг. Коли покійна дружина позивача хворіла свідок приходила до них до дому 1-2 рази на місяць та виконувала різну роботу по господарству. Після смерті дружини позивача він її неодноразово запрошував до дому прибрати в будинку, посадити город та інше. В домоволодінні позивача знаходилась коли годину дві, коли з 9 ранку до 19 години вечора, однак відповідача там не бачила, незважаючи на те, що будинки де проживає позивач та будинок, в якому проживає відповідач знаходяться поряд. Згадала, що одного дня допомагала садити картоплю, то відповідач до них вийшла в самому кінці. Крім того пояснила, що сама особисто просила свою знайому щоб та пішла та за винагороду виконала роботу по господарству для позивача, оскільки в самої не виходило.
Свідок ОСОБА_6 розповіла про те, що знає позивача 4-5 років і весь цей час навідувалась до позивача й виконувала роботу по господарству (прибирала в будинку, сапала кукурудзу та ін.) , проте за весь цей час відповідача в дворі позивача не бачила. Знає, що сторони по справі перебувають в поганих стосунках близько року.
Свідок ОСОБА_7 в судовому засіданні пояснила, що у 2007 році позивач зі своєю дружиною ОСОБА_8 переїхали в селище ОСОБА_2 і поселились спочатку в будинку № 6. Пізніше до них приїхала проживати й відповідач зі своює дочкою. Через деякий час позивач з дружиною перебрались жити в будинок № 8, а відповідач залишилась в спірному будинку. Про те, що відповідач не виконує обов'язки по договору свідок не вірить та вважає, що на даний час батько допомоги від дочки не потребує, а якби потербував відповідач йому допомогла обов»язково. Також підтвердила, що в спірному будинку ОСОБА_3 зробила ремонт, обгородила його та утримує в належному стані. Знає, що до будинку батька ходила та допомагала, варила їжу в літній кухні. Стосунки в сторін зіпсувались після смерті матері, через що погіршились не знає. Відповідач місяців три до позивача не ходить.
Свідок ОСОБА_9 розповіла про те, що померла дружина позивача її сестра, й коли вони переоформили будинок на відповідача вона була дуже задоволена. Коли померла сестра, відповідач ходила й допомагала батькові чим могла, й коштами, й продуктами харчування, прала одяг, готувала їжу, а що між ними сталось не знає. Крім того, підтвердила, що відповідач зробила ремонт в спірному будинку, поміняла вікна, підлогу, переклеїла шпалери. Коли в позивача з»явилась інша дружина вона перестала приходити до позивача.
Свідок ОСОБА_10 пояснила, що після смерті бабусі дідусь проживав з ними в будинку № 6, спочатку все було нормально, а потім почалось якесь відсторонення. Мама надавала дідусеві допомогу по дому, прибирала, готувала їжу, прала. Підтвердила, що відповідач забезпечувала позивача харчуванням, та ліками в разі потреби. Також розповіла, що мама надавала дідусеві гроші систематично, а які суми і коли не пам'ятає.
Свідок ОСОБА_11 розповіла про те, що товаришувала з дружиною позивача й до дня її смерті ходила до них в гості. Подруга дуже хвилювалась за дочку, оскільки та мала проблеми із здоров»ям та часто говорила, що відповідач коли приходила до них, приносила кошти та продукти харчування. Підтвердила, що після смерті матері відповідач допомогала позивачеві й коли свідок приходила до неї вона про це їй говорила. Також підтвердила, що відповідач в спірному будинку зробила ремонт й жодного разу не чула щоб відповідач виганяла позивача з будинку чи забороняла туди заходити.
Свідок ОСОБА_12 в судовому засіданні розповів, що проживав з відповідачем в цивільному шлюбі з 2003 рік по 2012 рік в спірному будинку й за час спільного проживання допомагав коштами відповідачу робити ремонт в даному житлі.
Суд, вислухавши пояснення сторін та їх представників, допитавши свідків, дослідивши докази по справі, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав.
Як вбачається з матеріалів справи, 29 травня 2007 року між сторонами був укладений договір довічного утримання, посвідчений та зареєстрований в реєстрі за № 1828 державним нотаріусом Онуфріївської державної нотаріальної контори ОСОБА_5 /а.с. 95,96/.
Згідно ст. 744 ЦК України, за договором довічного утримання (догляду) одна сторона (відчужувач) передає іншій стороні (набувачеві) у власність житловий будинок, квартиру або їх частину, інше нерухоме майно або рухоме майно, яке має значну цінність, взамін чого набувач зобов'язується забезпечувати відчужувача утриманням та доглядом довічно.
Відповідно до частин 1 та 2 ст.749 ЦК України, у договорі довічного утримання (догляду) можуть бути визначені всі види матеріального забезпечення, а також усі види догляду (опікування), якими набувач має забезпечувати відчужувача. Якщо обов'язки набувача не були конкретно визначені або у разі виникнення потреби забезпечити відчужувача іншими видами матеріального забезпечення та догляду спір має вирішуватися відповідно до засад справедливості та розумності.
Умовами укладеного сторонами договору довічного утримання передбачено, що ОСОБА_1 передає у власність ОСОБА_3 належний йому на праві власності житловий будинок № 6 по провулку Жовтневий в селищі Павлиш Онуфріївського району Кіровоградської області .
У свою чергу, згідно п. 2.1. відповідач зобов'язується довічно повністю утримувати відчужувача.
П. 2.2 вказаного договору передбачено, що матеріальне забезпечення з утримання (догляду), яке щомісячно має надаватись відчужувачу, оцінюється сторонами у сумі двох мінімальних розмірів пенсії за віком щомісячно.
П. 2.3. передбачає, що утримання (догляд) визначається сторонами у вигляді: забезпечення відчужувача житлом шляхом збереження права безоплатного довічного проживання у відчужуваному житловому буднику. У обох сторін є право користування допоміжними приміщеннями та службами житлового будинку з господарсько-побутовими будівлями; забезпечення відчужувача щоденним триразовим харчуванням. У разі спорів з приводу достатнього харчування раціон для відчужувана складає дієтолог чи лікар; надання необхідних побутових послуг; забезпечення належними лікувальними засобами на підставі виданих лікарями рецептів /а.с. 95/.
Отже, умовами договору передбачено, що ОСОБА_3 зобов'язується довічно утримувати ОСОБА_1, надаючи йому комплекс послуг.
Відповідно до ч.1 ст.755 ЦК України, договір довічного утримання (догляду) може бути розірваний за рішенням суду: 1) на вимогу відчужувача або третьої особи, на користь якої він був укладений, у разі невиконання або неналежного виконання набувачем своїх обов'язків, незалежно від його вини; 2) на вимогу набувача.
Відповідно до ч. 1 ст. 756 ЦК України у разі розірвання договору довічного утримання (догляду) у зв'язку з невиконанням або неналежним виконанням набувачем обов'язків за договором, відчужувач набуває право власності на майно.
Відповідно до положень ч. 3 ст. 10 Цивільного процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Згідно з вимогами ст. 57-60 ЦПК України засобами доказування в цивільній справі є пояснення сторін і третіх осіб, показання свідків, письмові докази, речові докази і висновки експертів. Суд приймає до розгляду лише ті докази, які мають значення для справи. Обставини, які за законом повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися ніякими іншими засобами доказування. Кожна сторона має довести ті обставини, на які посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Згідно ст.ст. 10, 60 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Раніше зазначалось, що матеріальне забезпечення з утримання (догляду), яке щомісячно має надаватись відчужувачу набувачем згідно спірного договору оцінюється сторонами у сумі двох мінімальних розмірів пенсії за віком щомісячно.
В позовній заяві та в судовому засіданні позивач вказав, що коштів на його утримання відповідач йому не надавала, відповідач в свою чергу заперечила та пояснила, що надавала батькові кошти в сумі 2000-3000 гривень.
Проте на підтвердження своїх доводів відповідач не надала суду доказів (товарних чеків, квитанцій тощо) в підтвердження виконання умови договору, яка передбачає вартість матеріального забезпечення з утримання (догляду), враховуючи, що в судовому засіданні було встановлено, що на день звернення до суду з позовом сторони більше двох місяців не спілкуються, й вказана обставина сторонами не оспорюється.
Наведені обставини свідчать про невиконання відповідачем умов Договору щодо забезпечення позивача матеріальним забезпеченням в розмірі двох мінімальних розмірів пенсії за віком щомісячо.
Суд вважає, що неналежне виконання зобов'язання відповідачем щодо забезпечення відчужувача щоденним триразовим харчуванням та надання необхідних побутових послуг, також знайшло підтвердження в судовому засіданні та підтверджується показами свідків, які вказали, що коли сторони перебували в нормальних відносинах позивач готувала батькові їжу та надавала інші побутові послуги, інших доказів в підтвердження належного виконання зазначеної умови договору відповідачем не надано.
Як вказав в судовому засіданні позивач, причиною розірвання договору довічного утримання є невиконання відповідачем істотних умов договору, що є підставою для розірвання його в судовому порядку. Вказував на те, що дочкою не надавався реальний догляд та матеріальне забезпечення передбачене договором. А останні місяці вони з нею взагалі не спілкуються.
В судовому засіданні допитані свідки ОСОБА_1 та ОСОБА_6 показали, що після смерті дружини позивач залишившись один з онукою, над якою встановив опіку та потребував допомоги, а вони як до смерті дружини позивача так і після того неодноразово допомагали йому по господарству, зокрема господарювали на огороді, прибирали в будинку та виконували іншу роботу а відповідача в домоволодінні батька не бачили.
Свідки ОСОБА_7, ОСОБА_10 та ОСОБА_13 в судовому засіданні показали, що відповідач надавала позивачу допомогу як коштами так і допомогою по господарству, однак на даний час стосунки між сторонами зіпсувались й вони не спілкуються.
Беручи до уваги всі встановлені судом факти і відповідні їм правовідносини, належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності суд приходить до висновку що позовні вимоги є законними та обґрунтованими.
Представником відповідача в судовому засіданні було подано квитанції та товарні чеки, згідно яких вбачається, що ОСОБА_3 замовляла та здійснювала ремонтні роботи в будинку № 6 по вул. Калашника в смт. Павлиш а також купувала побутову техніку в будинок, які суд не може прийняти до уваги, оскільки вони не стосуються предмета позову та не є доказами, які підтверджують належне виконання умов договору довічного утримання відповідачем.
Доводи відповідача щодо сумлінного виконання своїх зобовязань за договором довічного утримання, не можуть бути прийняті до уваги судом, оскільки матеріали справи не містять доказів, які б свідчили про надання позивачу щомісячного матеріального забезпечення в розмірі двох мінімальних розмірів пенсії за віком щомісячно.
Виходячи з наведеного, оскільки наведені позивачем докази, підтверджують, що ОСОБА_1 не надавався реальний догляд, та щомісячним матеріальним забезпечення, що свідчать про неналежне виконання набувачем ОСОБА_3В обов'язків за договором довічного утримання, а тому вимоги позивача про його розірвання підлягають задоволенню, а у зв'язку з розірванням договору довічного утримання за позивачем підлягає визнанню право власності на житловий будинок № 6 по провулку Жовтневий в селищі Павлиш Онуфріївського району Кіровоградської області.
Відповідно до ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати, тому з відповідача ОСОБА_3 підлягає стягненню на користь позивача ОСОБА_1 сплачений ним судовий збір в розмірі 551, 20 гривень.
Керуючись ст.ст. 10,11,15,60,80,88,208,209,213-215,294,296 ЦПК України, суд, -
Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про розірвання договору довічного утримання задовольнити.
Розірвано договір довічного утримання, укладений 29 травня 2007 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_3, посвідчений державним нотаріусом Онуфріївської державної нотаріальної контори ОСОБА_5 і зареєстрований в реєстрі за № 1828.
Визнано за ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженцем ІНФОРМАЦІЯ_2 право власності на житловий будинок № 6 по провулку Жовтневий в селищі Павлиш Онуфріївського району Кіровоградської області.
Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 судові витрати в сумі 551 гривня 20 копійок.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення до апеляційного суду Кіровоградської області через Онуфріївський районний суд Кіровоградської області. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.
Повний текст рішення виготовлено 12 серпня 2016 року.
Суддя М.М. Лях