Справа № 345/908/16-ц
Провадження № 22-ц/779/1282/2016
Головуючий у 1 інстанції Бойко М. Я.
Суддя-доповідач Фединяк В.Д.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 червня 2016 року м. Івано-Франківськ

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду Івано-Франківської області в складі:

головуючого-судді Фединяка В.Д.

суддів: Горблянського Я.Д., Ковалюка Я.Ю.

секретаря Капущак С.В.

з участю представника банку Рокетської С.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за позовом публічного акціонерного товариства комерційний банк "ПриватБанк" до ОСОБА_3 про стягнення 22 600,76 грн. заборгованості за кредитним договором, за апеляційною скаргою представника публічного акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» Сокуренко Наталії Вікторівни на рішення Калуського міськрайонного суду від 28 квітня 2016 року,

в с т а н о в и л а :

У березні 2016 року публічне акціонерне товариства комерційний банк «Привабанк» (далі ПАТ КБ «Приватбанк») звернулось в суд з указаним позовом і зазначало, що 06 грудня 2006 року між банком та ОСОБА_3 було укладено договір №б/н згідно якого, банк надав, а позичальник отримав кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку, зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36,00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Згідно пункту 9.12 умов і правил надання банківських послуг, які разом із Правилами користування платіжною карткою та заявою ОСОБА_3 складають між банком і відповідачем договір, останній діє протягом 12 місяців з моменту його підписання. Якщо протягом цього терміну жодна зі сторін не проінформує іншу сторону про припинення дії договору, він автоматично лонгується на такий самий термін. Позичальник належним чином не виконує умови кредитного договору внаслідок чого станом на 31 грудня 2015 року виникла заборгованість за кредитом у розмірі 22600,76 грн., з яких: 6424,33 грн.- заборгованість за кредитом; 12054,41 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом; 2568,60 грн. - заборгованості за пенею та комісією; 500 грн - штраф(фіксована частина); 1054 грн. - штраф(процентна складова), яку просив стягнути з відповідача

Рішенням Калуського міськрайонного суду від 28 квітня 2016 року ПАТ КБ «Приватбанк» відмовлено у задоволенні позову.

В апеляційній скарзі представника ПАТ КБ «Приватбанк» Сокуренко Н. В. ставиться питання про скасування оскаржуваного рішення з ухваленням нового про задоволення позову, посилаючись на те, що суд першої інстанції неповно з'ясував обставини справи, дав неправильну оцінку поданим доказам, допустив порушення норм матеріального і процесуального права й ухвалив незаконне рішення. На думку апелянта, суд не врахував того, що закінчення строку договору не звільняє позивача від відповідальності за його порушення та не позбавляє права банку на отримання сум, передбачених ч. 2 ст. 625 ЦК України та нараховувати заборгованість за кредитним договором. Зазначає, що відповідач не звертався до банку про закриття карткового рахунку, кредитна картка банку не повернута та заборгованість за кредитною карткою не погашена, а відповідно до п.9.12 Умов та правил надання банківських послуг, договір діє протягом 12 місяців з моменту підписання та пролонговується на такий же строк, якщо жодна з сторін не проінформує іншу про припинення дії договору. Узв'язку з цим, вважає, що кредитні правовідносини між сторонами не припинені та строк позовної давності, заявлений відповідачем, не пропущений.

У судовому засіданні представник ПАТ КБ «Приватбанк» апеляційну скаргу підтримала, просить задовольнити цю скаргу.

ОСОБА_3 в судове засідання не з'явився, хоч про час і місце розгляду справи був повідомлений у встановленому законом порядку, що відповідно ч. 2 ст. 305 ЦПК України не перешкоджає розгляду справи у його відсутності.

Заслухавши доповідь судді, пояснення осіб, які беруть участь у справі, дослідивши матеріали справи та перевіривши відповідно до ст. 303 ЦПК України наведені у скарзі доводи, колегія суддів дійшла висновку про відхилення апеляційної скарги з таких підстав.

Відмовляючи у задоволені позову, суд виходив з того, що позивач звернувся до суду за захистом порушеного права 18 березня 2016 року, та пропустив при цьому строк позовної давності, оскільки договір укладено 06 грудня 2006 року, а черговий платіж на погашення заборгованості за кредитним договором здійснено відповідачем 04 вересня 2012 року. Тобто з часу спрати черговий платіж на погашення заборгованості за кредитним договором у минуло більше трьох років.

Висновок суду відповідає вимогам закону і матеріалам справи.

Судом установлено, що 6 грудня 2006 року між ПАТ КБ "ПриватБанк" та ОСОБА_3 було укладено договір шляхом написання заяви, яка разом з Умовами надання банківських послуг, правилами користування платіжною карткою, тарифами складає договір про надання банківських послуг.

Відповідно до умов договору ОСОБА_3 отримав кредит у сумі 5000 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом із кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки.

Відповідно із умовами зазначеного кредитного договору сплата основної суми кредиту та процентів за користування кредитом здійснюється щомісячно.

Згідно довідки-розрахунку заборгованості за кредитним договором, наданої позивачем відповідач належно не виконував свої зобов'язання за договором, внаслідок чого станом на 31 грудня 2015 року виникла заборгованість за кредитом у розмірі 22600,76 грн., з яких:6424,33 грн.- заборгованість за кредитом,12054,41 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом,2568,60 грн. - заборгованості за пенею та комісією, 500 грн - штраф(фіксована частина), 1054 грн. - штраф (процентна складова).

Встановлено, що в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором черговий щомісячний платіж ОСОБА_3 сплатив 4 вересня 2012 року, що підтверджується довідкою-розрахунком заборгованості за кредитним договором і не заперечується у судовому засіданні представником банку (а.с.7).

Згідно п. 9.12 умов і правил надання банківських послуг договір діє протягом 12 місяців з моменту підписання. Якщо протягом цього терміну жодна зі сторін не проінформує іншу сторону про припинення дії договору, він автоматично пролонгується на такий самий термін.

Заперечуючи проти позову, ОСОБА_3 ставив питання про застосування строків позовної давності (а. с. 33).

Відповідно до ст. 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (ч. 4 ст. 267 ЦК України).

Цивільне законодавство передбачає два види позовної давності: загальну і спеціальну.

Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (ст. 257 ЦК України).

Для окремих видів вимог законом встановлена спеціальна позовна давність.

Зокрема, ч. 2 ст. 258 ЦК України передбачає, що позовна давність в один рік застосовується до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені).

Відповідно до ст. 253 ЦК України перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов'язано його початок.

За загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (ч. 1 ст. 261 ЦК України).

Початок перебігу позовної давності співпадає з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд.

Таким чином, у разі неналежного виконання позичальником зобов'язань за кредитним договором, позовна давність за вимогами кредитора про повернення кредитних коштів та процентів за користування кредитом, повернення яких відповідно до умов договору визначено періодичними щомісячними платежами, повинна обчислюватися з моменту настання строку погашення чергового платежу.

Згідно зі ст. 266 ЦК України зі спливом позовної давності до основної вимоги вважається, що позовна давність спливла і до додаткової вимоги.

Аналізуючи умови договору та зміст зазначених правових норм, слід дійти висновку, що за договором про надання банківських послуг (при отриманні позичальником кредиту у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку), яким установлено не тільки щомісячні платежі погашення кредиту, а й кінцевий строк повного погашення кредиту, перебіг трирічного строку позовної давності (ст. 257 ЦК України) стосовно щомісячних платежів починається після несплати чергового платежу, а щодо повернення кредиту в повному обсязі - не після закінчення строку дії договору, а після закінчення кінцевого строку повного погашення кредиту (ст. 261 ЦК України).

Автоматичне неодноразове продовження дії картки не змінює терміну виконання кредитного зобов'язання, отже продовження дії картки для настання кінцевого терміну повернення заборгованості значення немає.

Подальше продовження дії картки є способом виконання зобов'язання щодо повернення простроченого кредиту, процентів і неустойки.

Відповідно до пунктів 3.1.1, 5.4 правил користування платіжною карткою граничний строк дії картки (місяць і рік) указано на ній і вона дійсна до останнього календарного дня такого місяця, строк погашення процентів за кредитом визначено щомісячними платежами, а строк погашення кредиту в повному обсязі визначено останнім днем місяця вказаного на картці (поле MONTH).

Аналогічна позиція викладена в постанові Верховного Суду України від 19 березня 2014 року у справі N 6-14цс14, яка в силу ст. 360 7 ЦПК України є обов'язковою для всіх суб'єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить зазначену норму права, та для всіх судів України.

Встановивши, що згідно договору повний розрахунок за кредитом має бути виконаний протягом строку кредитного ліміту, який співпадає зі строком дії картки, ПАТ КБ "ПриватБанк" звернувся з позовом лише 18 березня 2014 року. Матеріали справи не містять відомостей про видачу нової кредитної картки, тому суд першої інстанції дійшов вірного висновку про пропуск позивачем трирічного строку позовної давності.

Суд відхиляє доводи апелянта про те, що дія договору не припинена відповідно до п.9.12 Умов та правил надання банківських послуг, що передбачає дію договору протягом 12 місяців з моменту підписання і якщо протягом 12 місяців жодна сторона не проінформує іншу про припинення дії договору, то він продовжується на той самий строк, оскільки в матеріалах справи відсутні докази того, що після закінчення строку дії платіжної картки боржником була отримана нова картка.

Інші доводи апеляційної скарги не спростовують правильності висновків суду викладених в оскаржуваному рішенні, тому не можуть бути підставою для скасування справедливого і по суті правильного рішення суду лише з одних формальних міркувань.

За таких обставин, колегія суддів вважає оскаржуване рішення таким, що ухвалене з дотриманням норм матеріального і процесуального права. Підстав для скасування цього рішення, за доводами апеляційної скарги не встановлено.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 307, 308, 313-315, 317 ЦПК України, колегія суддів, -

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу представника публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» Сокуренко Наталії Вікторівни відхилити. Рішення Калуського міськрайонного суду від 28 квітня 2016 року в даній справі залишити без змін.

Ухвала набирає чинності з моменту проголошення, однак може бути оскаржена в касаційному порядку протягом двадцяти днів безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ з часу набрання законної сили.

Головуючий В.Д. Фединяк

Судді: Я.Д.Горблянський

Я.Ю.Ковалюк