Справа № 369/7851/15-ц
Провадження № 2/369/94/16
РІШЕННЯ

Іменем України

29 липня 2016 року Києво-Святошинський районний суд Київської області у складі:

головуючого судді Усатова Д.Д.,

при секретарі Кузьменко П.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Києві справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 та ОСОБА_3 про визнання права власності ,-

ВСТАНОВИВ:

У липні 2015року позивач звернувся до суду з вказаним позовом, обґрунтовуючи позовні вимоги тим, що відповідно до нотаріально посвідченого договору купівлі -продажу земельної ділянки від 13 липня 2012 року ОСОБА_2 за 39292 грн., продала позивачу земельну ділянку 0.0813 га, розташованої за адресою : Київська область, Києво-Святошинський район, с. Жорнівка, садове товариство «Тюльпан», кадастровий номер :04:011:0031; згідно з нотаріально посвідченим договором купівлі - продажу садового будинку від 13 липня 2012 року, ОСОБА_2 за 883000 грн., продала позивачу садовий будинок №2, загальною площею 242.7 кв. м., розташований на земельній ділянці площею 0.0813 га, у Київській області, Києво- Святошинського району, с. Жорнівка, садове товариство «Тюльпан».

Також позивач зазначає, що при укладанні договорів купівлі-продажу їй не було відомо,що відповідачі є колишнім подружжям та що відчужене майно належало їм на праві спільної сумісної власності.

Рішенням Києво-Святошинського районного суду Київської області від 23.02.2015 р. у справі № 2-1430/12 визнано право власності по ? частині земельної ділянки та садового будинку за кожним з відповідачів.

Таким чином, ОСОБА_3 та ОСОБА_2 набули на праві спільної часткової власності по ? частині земельної ділянки площею 0.0813 та садового будинку №2 загальною площею 242, 7 кв. м.

Посилаючись на вищевикладене позивач просив суд: визнати за нею право власності земельну ділянку 0.0813 га, розташовану за адресою : Київська область, Києво-Святошинський район, с. Жорнівка, садове товариство «Тюльпан», кадастровий номер :04:011:0031; визнати за нею право власності на садовий будинку №2, загальною площею 242.7 кв. м., розташований на земельній ділянці площею 0.0813 га, у Київській області, Києво- Святошинського району, с. Жорнівка, садове товариство «Тюльпан».

У судове засідання представник позивача зявився, позовні вимоги підтримав в повному обсязі, просив суд їх задовольнити.

Представник відповідача ОСОБА_2 в судовому засіданні проти задоволення позовних вимог заперечувала, просила суд відмовити у позові.

Представник відповідача ОСОБА_3 в судовому засіданні проти задоволення позовних вимог заперечувала, просила суд відмовити у позові.

Зясувавши позицію сторін, дослідивши зібрані у справі докази в їх сукупності, суд приходить до висновку про відмову в задоволенні позову, виходячи з наступного.

Статтею 15 ЦК України визначено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства .

У відповідності до ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: 1) визнання права; 2) визнання правочину недійсним; 3) припинення дії, яка порушує право; 4) відновлення становища, яке існувало до порушення; 5) примусове виконання обов'язку в натурі; 6) зміна правовідношення; 7) припинення правовідношення; 8) відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; 9) відшкодування моральної (немайнової) шкоди; 10) визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом. Суд може відмовити у захисті цивільного права та інтересу особи в разі порушення нею положень частин другої - п'ятої статті 13 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

В судовому засіданні встановлено, що відповідно до договору купівлі- продажу земельної ділянки від 13.07.2012 р. укладеного між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 30.07.2012 року, посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу ОСОБА_4, ОСОБА_1 було придбано земельну ділянку площею 0,0813 га, що знаходиться за адресою: Києво-Святошинський район Київської області, село Жорновка, СТ Тюльпан, кадастровий номер :04:011:0031.

Відповідно до договору купівлі-продажу садового будинку посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу ОСОБА_4 укладеного між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 30.07.2012 року, останньою було придбано садовий будинок №2 в с/т Тюльпан в с. Жорновка Києво-Святошинського району Київської області.

Відповідно до ч. 3 ст. 61 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Так, рішенням Києво- Святошинського районного суду Київської області від 23.02.2016 року у справі № 2-1430/12, провадження 2/369/704/15 за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2, треті особи: ПАТ «Конверсбанк» (ПАТ «Міський комерційний банк»), ОСОБА_1, про поділ майна набутого за час перебування в шлюбі, та за зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, третя особа: ПАТ «Міський комерційний банк», ОСОБА_1 про визнання нерухомого майна, придбаного в шлюбі особистою приватною власністю та визнання права власності встановлено, що 31 грудня 2004 року між ОСОБА_3 та ОСОБА_2 укладено шлюб, який 26 травня 2009 року розірвано.

Також вищевказаним рішенням встановлено, що відповідачам на праві спільної сумісної власності належить садовий будинок №2 загальною площею 242,7 кв.м., що розташований у садовому товаристві «Тюльпан» с. Жорнівка, Києво-Святошинський р-н, Київська область та земельна ділянка загальною площею 0,0813 га, що розташована у садовому товаристві «Тюльпан» с. Жорнівка, Києво-Святошинський р-н, Київська область, кадастровий номер: 0:04:011:0031, цільове призначення для ведення садівництва.

Статтею 10 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Виходячи зі ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Статтею 41 Конституції України визначено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю.

Відповідно до ст.ст.316, 317, 319 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб; власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном; власник володіє, користується та розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення своїх прав.

Разом з тим, права особи, яка вважає себе власником майна, не підлягають захисту шляхом задоволення позову до добросовісного набувача з використанням правового механізму, передбаченого ст. ст. 215, 216 ЦК України. У зобов'язальних відносинах захист прав особи, яка вважає себе власником майна, можливий лише шляхом задоволення віндикаційного позову, якщо є підстави, передбачені ст. ст. 387, 388 ЦК України, що дають право витребувати майно у набувача.

Так, ст. 387 ЦК України власнику надано право витребувати майно із чужого незаконного володіння.

Відповідно до ч. 1 ст. 388 ЦК України, якщо майно за відплатним договором придбане в особи, яка не мала права його відчужувати, про що набувач не знав і не міг знати (добросовісний набувач), власник має право витребувати це майно від набувача лише у разі, якщо майно було загублене власником або особою, якій він передав майно у володіння; було викрадене у власника або особи, якій він передав майно у володіння; вибуло з володіння власника або особи, якій він передав майно у володіння, не з їхньої волі іншим шляхом.

Оскільки добросовісне набуття у розумінні ст. 388 ЦК України можливе лише тоді, коли майно придбано не безпосередньо у власника, а в особи, яка не мала права відчужувати це майно, наслідком правочину, укладеного з таким порушенням, є не двостороння реституція, а повернення майна із незаконного володіння.

Відповідно до вимог ст. 16 ЦК України, звертаючись до суду позивач за власним розсудом обирає спосіб захисту. Обравши способом захисту визнання правочину недійсним, позивач у силу ст. 10 ЦПК України зобов'язаний довести правову та фактичну підставу недійсності правочину. При цьому юридично важливою обставиною є доведення факту добросовісності чи недобросовісності набувача майна.

Разом з тим, за змістом роз'яснення, яке міститься в п. 10 постанови Пленуму Верховного Суду України від 6 листопада 2009 року № 9 «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними», позов про визнання права власності на майно (ст. 392 ЦК України) є належним способом захисту, якщо позивач вимагає залишення у нього майна, відчуженого третьою особою за договором, учасником якого він не був, і це майно ще не вибуло з його володіння.

Статтею 392 ЦК України передбачено, що власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Рішенням Києво-Святошинського районного суду Київської області від 15.08.2013 року у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_5, ОСОБА_1, третя особа: Приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу ОСОБА_4 про визнання договору купівлі-продажу недійсним позовні вимоги ОСОБА_3 задоволено. Визнано недійсним договір купівлі-продажу садового будинку №2 в с/т Тюльпан в с. Жорновка Києво-Святошинського району Київської області укладений між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 30.07.2012 року, посвідчений Приватним нотаріусом Київського міського нотаріального ОСОБА_4. Визнано недійсним договір купівлі-продажу земельної ділянки площею 0,0814 га кадастровий номер :04:011:0031 с/т Тюгьпан в с. Жорновка Києво- Святошинського району Київської області укладенні між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 30.07.2012 року, посвідчений Приватним нотаріусом Київського міського нотаріального ОСОБА_4.

Ухвалою Апеляційного суду Київської області від 12.02.2014 р. вищевказане рішення залишено без змін.

При таких обставинах позовні вимоги про визнання права власності згідно ст. 392 ЦК України, суд вважає безпідставними і такими що не підлягають до задоволенню.

На підставі наведеного, керуючись . ст. 10-11; 28-29; 57-60; 158; 179; 185; 208-209; 212; 214-215 ЦПК України,

ВИРІШИВ:

В задоволенні позову - відмовити.

Рішення суду може бути оскаржено до Апеляційного суду Київської області через Києво-Святошинський районний суд Київської області протягом десяти днів з дня його проголошення.

Суддя: Усатов Д.Д.