Справа № 459/3684/15-ц
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 березня 2016 року Червоноградський міський суд Львівської області

в складі: головуючого- судді Кріль М.Д.

при секретарі Данилів О.І.

за участю: представника позивача ОСОБА_1

представника відповідача ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Червонограді цивільну справу за позовом Приватного акціонерного товариства «Просто-страхування» до ОСОБА_3 про відшкодування шкоди.

В С Т А Н О В И В :

Позивач в листопаді 2015 року звернувся в суд з даним позовом, в заяві вказав, що 25.12.2013 року між позивачем та ОСОБА_4 було укладено поліс № АІ/6114220 обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, згідно якого було застраховано відповідальність власника транспортного засобу «Toyota Corolla» д.н.з. НОМЕР_1. 28.07.2014 року на автодорозі Київ-Чоп відбулася ДТП учасниками якого були автомобіль «Toyota Prius» д.н.з. 06 0779, належний автотранспортному підприємству підпорядкованому УМВСУ у Житомирській області яким керував ОСОБА_5 та транспортний засіб «Toyota Corolla» д.н.з. НОМЕР_1 яким керував ОСОБА_3 Відповідно до постанови Червоноградського міського суду Львівської області від 04.02.2015 року ОСОБА_3 був визнаний винним у вчиненні вказаної ДТП. 12.03.2015 року позивачем було виплачено БПС підпорядкованого УМВС страхове відшкодування в розмірі 39 276,95 грн. Так як відповідач не повідомив страховика про вчинене ДТП, просить стягнути з нього 39 276,95 грн. затрат по виплаті страхового відшкодування та судовий збір по справі.

Представник позивача в судовому засіданні позов підтримала.

Представник відповідача позов не визнав, вказав, що одразу після настання страхового випадку відповідач з власного мобільного телефону зателефонував за номером наявним у полісі та повідомив представнику страхової компанії про ДТП, останній запитав його про обставини події, а саме: про марки та номери автомобілів-учасників ДТП, місце ДТП, обставини події та його контактні дані. У подальшому представник страхової компанії запропонував йому викликати евакуатор, від чого він відмовився, на що представник повідомив, що через декілька днів з ним звяжеться представник страхової компанії. В подальшому представник страхової компанії з ним не звязувався.

Дослідивши докази суд встановив слідуюче.

ПАТ «ПРОСТО-страхування» та ОСОБА_4 25.12.2013 року уклали поліс № АІ/6114220 обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, згідно якого було застраховано відповідальність власника транспортного засобу «Toyota Corolla» реєстраційний номер НОМЕР_1.

28.08.2014 року на автодорозі Київ-Чоп відбулась дорожньо-транспортна пригода. Учасниками даної пригоди були: автомобіль марки «Toyota Prius» реєстраційний номер 06 0779, який належить Автотранспортному підприємству підпорядкованому УМВС України в Житомирській області, яким керував ОСОБА_5 та забезпечений транспортний засіб «Toyota Corolla» реєстраційний номер НОМЕР_1, яким керував ОСОБА_3 Як вбачається з відомостей № 9429091 про дорожньо-транспортну пригоду, дорожньо-транспортна пригода 28.08.2014 року на автодорозі М-06 Київ-Чоп сталася внаслідок порушення ОСОБА_3 правил дорожнього руху, а саме: ним було перевищено безпечну швидкість.

В той де день ОСОБА_3 по телефону повідомив позивача про дорожньо-транспортну пригоду, що стверджується витягом з інтернет-повідомлень про події ПАТ «Просто-страхування» (претензія (101119).

Крім того, відповідно до повідомлення про подію, що має ознаки страхового випадку, БПС підпорядкованого УМВС після ДТП 12.09.2014 року повідомив страхову компанію про настання страхового випадку, а потім звернувся із заявою про виплату страхового відшкодування з наступним направленням на їх адресу відповідних документів.

Постановою судді Червоноградського міського суду Львівської області від 04.02.2015 року було встановлено, що в діях ОСОБА_3 наявний склад адміністративного правопорушення передбаченого ст. 124 КУпАП України, однак оскільки строк притягнення до відповідальності на момент розгляду справи сплив, провадження по справі було закрито.

25.02.2015 року БПС підпорядкованого УМВС звернулося до АТ «ПРОСТО-страхування» із заявою про виплату стразового відшкодування, і, відповідно до платіжного доручення № 4117 від 12.03.2015 року, АТ «ПРОСТО-страхування» виплатило страхове відшкодування в розмірі 39 276,95 грн.

Як вбачається з копії полісу № АІ/6114220 обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів укладеного між ПАТ «ПРОСТО-страхування» та ОСОБА_4 25.12.2013 року, страхова сума (ліміт відповідальності) на одного потерпілого по даному полісу становить 100 000 грн. за шкоду заподіяну життю і здоровю, та 50 000 грн. за шкоду заподіяну майну.

Відповідно до пункт «ґ» підпункту 38.1.1 статті 38 ЗУ «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (у редакції, яка була чинною на момент виникнення спірних правовідносин) страховик після виплати страхового відшкодування має право подати регрес ний позов до страхувальника або водія забезпеченого транспортного засобу, який спричинив ДТП, якщо він не повідомив страховика у строки і за умов, визначених у підпункті 33.1.2 пункту 33.1 статті 33 цього Закону.

Із внесенням Законом України від 17 лютого 2011 року № 3045-VI «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо дорожньо-транспортних пригод та виплати страхового відшкодування» змін у статтю 33 ЗУ «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» було розширено перелік обовязків учасників ДТП, у звязку з чим обовязок вжиття заходів для невідкладного, але не пізніше трьох робочих днів повідомлення страховика про настання ДТП був викладений уже в підпункті 33.1.4 пункту 33.1 статті 33 ЗУ «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів». Проте вказані зміни що стосуються нумерації зазначеного підпункту, до підпункту «ґ» підпункту 38.1.1 пункту 38.1 статті38 ЗУ «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у якому міститься відсилання на відповідні номери пунктів та підпунктів ст. 33 цього Закону щодо строків та умов обовязкового повідомлення страховика про настання ДТП, внесені не були.

Пунктом 33.1.4 ст. 33 ЗУ «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» передбачено, що у разі настання дорожньо-транспортної пригоди, яка може бути підставою для здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати), водій транспортного засобу, причетний до такої пригоди, зобов'язаний невідкладно, але не пізніше трьох робочих днів з дня настання дорожньо-транспортної пригоди, письмово надати страховику, з яким укладено договір обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ), повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду встановленого МТСБУ зразка, а також відомості про місцезнаходження свого транспортного засобу та пошкодженого майна, контактний телефон та свою адресу. Якщо водій транспортного засобу з поважних причин не мав змоги виконати зазначений обов'язок, він має підтвердити це документально.

Отже, наведеними правовими нормами встановлено обов'язок особи невідкладно, але не пізніше трьох робочих днів з дня настання ДТП, яка може бути підставою для здійснення страхового відшкодування, письмово повідомити страховика про настання ДТП. Такий обов'язок установлений законодавством для надання страховику можливості перевірити обставини ДТП власними силами і запобігти необґрунтованим виплатам. У даному випадку факт настання страхового випадку ніким не оспорюється. Він зафіксований правоохоронними органами; відповідач, як особа, винна в ДТП, притягнутий до адміністративної відповідальності. Сам позивач його визнав, сплативши страхове відшкодування 12.03.2015 року. Тому сам по собі факт неповідомлення відповідачем страховику про настання страхового випадку не може бути покладений в основу ухвалення рішення, яке в своїй основі повинно базуватись на загальних положеннях про відшкодування збитків у позадоговірних зобов'язаннях, адже регресні зобов'язання входять до групи позадоговірних, тому спори з них мають вирішуватись у загальному порядку відшкодування збитків.

До такого ж правового висновку прийшов і Верховний Суд України у своїй постанові від 16 вересня 2015 року.

Враховуючи наведене, суд вважає позов необґрунтованим і таким, що до задоволення не підлягає.

Керуючись ст.ст. 10, 60, 212-215, 224-226 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В:

В позові відмовити.

На рішення може бути подана апеляційна скарга до Апеляційного суду Львівської області протягом 10 днів з часу його проголошення.

Суддя: М. Д. Кріль