Справа № 462/892/16-ц
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

(заочне)

27 вересня 2016 року Залізничний районний суд міста Львові в складі головуючого судді Румілової Н.М., при секретарі Кіптіла В.М., за участю позивача ОСОБА_1, представника позивача ОСОБА_2, розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Львові цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про визнання права власності в порядку спадкування,

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_1 17.02.2016 року звернулась до суду з позовом, в якому зазначила, що 4 листопада 2006 року помер її батько ОСОБА_4 Після його смерті відкрилась спадщина у вигляді квартири АДРЕСА_1, земельної ділянки , площею 0,06 га, наданої для ведення садівництва, що розташована в садовому товаристві «Черемшина» Скнилівської сільської ради, Пустомитівського району Львівської області. Після його смерті було відкрито спадкову справу та встановлено коло спадкоємців першої черги , до якого увійшли його дружина ОСОБА_5, син ОСОБА_3 та вона. Заявою від 2.04.2007 року вона відмовилась від належної їй частки спадкового майна на користь дружини померлого ОСОБА_5 , яка 14 червня 2007 року отримала свідоцтво про право на спадщину за законом на 2/3 частки спадкового майна померлого. На іншу частку спадкового майна свідоцтво не видавалось, оскільки син спадкодавця, відповідач, хоча і був зареєстрований у ІНФОРМАЦІЯ_1, однак фактично не проживав на час відкриття спадщини та не вжив жодних дій щодо реалізації своїх спадкових прав. Єдиним спадкоємцем за ст.1261 ЦК України, яка прийняла спадщину, була дружина ОСОБА_5 10.02.2014 року ОСОБА_5 уклала договір дарування частки квартири, згідно якого вона прийняла від ОСОБА_5 в дар 2/3 частки квартири АДРЕСА_2, що були успадковані після смерті чоловіка. 20 квітня 2015 року її мати ОСОБА_5 померла. 1/3 частка спадкового майна її батька залишилась відкритою для спадкування. Вважає, що тільки ОСОБА_5 прийняла спадщину після смерті її батька, однак за життя не оформила своїх спадкових прав. На день її смерті залишилось спадкове майно у вигляді 1/3 частки спірної квартири, земельної ділянки , площею 0,06 га наданої для ведення садівництва, що розташована в садовому товаристві «Черемшина» Скнилівської сільської ради, Пустомитівського району Львівської області, грошових внесків (пенсія), що знаходяться в територіально-відокремлемленому безбалансовому відділені ОБ №10013/0324 м.Львова. За життя ОСОБА_5 залишила заповіт, за яким все своє майно заповідала своїм дітям: ? частки їй та ? частку відповідачу. Вона звернулась в нотаріальну контору з питання прийняття спадщини, однак отримала відмову нотаріуса у звязку з тим, що відповідач не відреагував на оформлення своїх прав. Відповідач в спірній квартирі не проживає з 2002 року, спадщину не прийняв, до нотаріуса у встановлений строк з питання прийняття спадщини не звертався. Просить визнати за нею в порядку спадкування за заповітом право власності на 1/3 частку квартири АДРЕСА_2, земельну ділянку, площею 0,06 га, наданої для ведення садівництва, що розташована в садовому товаристві «Черемшина» Скнилівської сільської ради, Пустомитівського району Львівської області, грошові вклади на імя ОСОБА_5 з відповідними відсотками та усіма компенсаційними вкладами , що знаходяться в територіально-відокремлемленому без балансовому відділені ОБ №10013/0324 м.Львова.

Позивач ОСОБА_1 судовому засіданні підтримала позовні вимоги, підтвердила викладені обставини, додала, що відповідач знає про смерть батьків, хоча будучи зареєстрованим у спірній квартирі, не проживав з ними на час смерті. Він проживає десь за кордоном. Просила задовольнити вимоги.

Представник позивача в судовому засіданні підтримав позовні вимоги, просив їх задовольнити.

Відповідач у судове засідання не зявився, про час та місце слухання справи повідомлений належним чином, заперечень суду не надав, позивача та його представник не заперечували проти винесення заочного рішення, у звязку з чим у відповідності до ст.224 ЦПК України, суд розглядає справу без присутності відповідача, постановляючи заочне рішення.

Суд, вислухавши осіб, що приймали участь у справі, дослідивши матеріали справи та надавши їм оцінку в їх сукупності, приходить до наступного.

Судом встановлено, що 4 листопада 2006 року помер ОСОБА_4, який був зареєстрований та постійно проживав у ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Згідно із ст.1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Після смерті ОСОБА_4 29.01.2007 року з заявою про прийняття спадщини в Другу львівську державну нотаріальну контору звернулась ОСОБА_5, яка зазначила, що крім неї спадкоємцями майна померлого є його діти: ОСОБА_6 та ОСОБА_3, який проживає у ІНФОРМАЦІЯ_3 3кв.32.

Згідно довідки Адресно-довідкового підрозділу ГУДМО УДМС України у Львівській області відповідач зареєстрований у ІНФОРМАЦІЯ_1 з 29.12.1989 року.

Відповідно до ч. 3 ст. 1272, ч. 3 ст. 1296 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

Відповідно до положень ст.. 1267 ЦК України частки у спадщині кожного із спадкоємців за законом є рівними.

Відповідно до ч. 5 ст. 1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.

Згідно із ч. 1 ст. 1296 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину.

Таким чином, відповідач ОСОБА_3 прийняв спадщину після смерті свого батька в розмірі 1/3 його частки.

Як вбачається з копії Свідоцтва про права на спадщину за законом, посвідченого 14 червня 2007 року державним нотаріусом Другої львівської нотаріальної контори у реєстрі за № 1-1158, спадкоємцем 2/3 часток майна померлого ОСОБА_4 - квартири АДРЕСА_3 є його дружина ОСОБА_5, у тому числі з урахуванням 1/3 частки майна від якої відмовилась ОСОБА_7. Свідоцтво про право на спадщину на 1/3 частку спадкового майна не видавалось.

Як вбачається з копії свідоцтва про право на спадщину за законом, освідченого 9 липня 2007 року державним нотаріусом Другої львівської нотаріальної контори у реєстрі за № 1-1332, спадкоємцем 2/3 часток майна померлого ОСОБА_4 - земельної ділянки, площею 0,06га наданої для ведення садівництва, що розташована в садовому товаристві «Черемшина» Скнилівської сільської ради, Пустомитівського району Львівської області, є його дружина ОСОБА_5, у тому числі з урахуванням 1/3 частки майна від якої відмовилась ОСОБА_7. Свідоцтво про право на спадщину на 1/3частку спадкового майна не видавалось.

ОСОБА_5 померла 20 квітня 2015 року, що підтверджується копією свідоцтва про смерть, виданого відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Тернопільського міського управління юстиції, актовий запис №633.

За життя ОСОБА_5 17 березня 2008 року склала заповіт, згідно до якого заповіла все своє майно своїм дітям у таких частках: ? частку сину ОСОБА_3, та ? частки доньці ОСОБА_7. Заповіт посвідчений державним нотаріусом Другої львівської державної нотаріальної контори у реєстрі 1-438.

10 лютого 2014 року ОСОБА_5 подарувала позивачці 2/3 частки квартири АДРЕСА_3 , що належали їй на праві власності відповідно до Свідоцтва про право на спадщину за законом.

Після смерті матері ОСОБА_5 позивачка 27 жовтня 2015 року звернулась в Другу державну нотаріальну контору з заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину та зазначила, що спадковим майном померлої є 1/3 частка спірної квартири, земельна ділянка та грошові вклади. 28 грудня 2015 року їй була надана відмова у видачі свідоцтва.

Суд вважає, що вимога позивачки успадкувати 1/3 частку спірної квартири після смерті ОСОБА_5 не ґрунтується на законі, оскільки зазначена частка була успадкована відповідачем після смерті батька 29.01.2007 року відповідно до ч. 3 ст. 1272, ч. 3 ст. 1296 ЦК України та не належала на праві власності померлій ОСОБА_5 Суд звертає увагу і на те, що ОСОБА_5 визнавала відповідача спадкоємцем майна свого померлого чоловіка, включила його в коло спадкоємців в своїй заяві нотаріусу та зазначила його місце проживання квартиру ІНФОРМАЦІЯ_4 .

Суд не бере до уваги пояснення допитаних у судовому засіданні свідків та складені акти про відсутність відповідача за місцем своєї реєстрації в спірній квартирі, оскільки суд не розглядає питання про визнання його безвісно відсутнім та визнання відповідача таким, що втратив право користування житлом. Припустимий виїзд відповідача за межі України не спростовує факту прийняття ним спадщини. Саме реєстрація місця проживання в паспорті підтверджує факт прийняття спадщини. Зазначені правові позиції містяться в численних ухвалах ВССУ (Ухвала ВССУ від 31.08.2011 року (ЄДРСРУ № 18177536, провадження № 19979св11, Ухвала ВССУ від 11.09.2013 року (ЄДРСРУ № 33436102, Провадження № 6-20940св13, Ухвала ВССУ від 19.03.2014 року (ЄДРСРУ № 37800238, Провадження № 6-274св14).

Таким чином, не можна вважати, що відповідач не прийняв спадщину, та не є спадкоємцем, а відтак не можна вважати, що до складу спадкового майна ОСОБА_5 входить 1/3 частка спірної квартири. Тому позивачу слід відмовити у задоволенні вимог про визнання за нею права власності на 1/3 частку квартири.

Керуючись ст.ст.10, 11, 209,212-215, 218 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В:

У позові ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про визнання права власності в порядку спадкування відмовити.

Рішення може бути оскаржено шляхом подачі апеляційної скарги до Апеляційного суду Львівської області через Залізничний районний суд м. Львова протягом десяти днів з дня його проголошення, а особами, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засідання під час проголошення судового рішення- протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Заочне рішення може бути переглянуто Залізничним районним судом м.Львова за письмовою заявою відповідача, що має бути подана протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Суддя: Н.М.Румілова