Справа № 159/2151/16-ц
Провадження № 2/159/834/16
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 вересня 2016 року м. Ковель

Ковельський міськрайонний суд Волинської області в складі:

головуючого судді Наваляного Т.Д.,

з участю секретаря Спасюк К.В.,

представника позивача за первісним позовом і відповідача за зустрічним ОСОБА_1,

відповідача за первісним позовом і позивача за зустрічним ОСОБА_2,

представника відповідача за первісним позовом і позивача за зустрічним ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Ковелі цивільну справу за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_2, ОСОБА_5 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням та зустрічним позовом ОСОБА_2, ОСОБА_5 у власних інтересах та в інтересах малолітніх дітей ОСОБА_6, ОСОБА_7 до ОСОБА_4, третя особа на стороні позивачів, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору орган опіки та піклування виконавчого комітету Ковельської міської ради про усунення перешкод в користуванні житловим приміщенням, - в с т а н о в и в :

ОСОБА_4 звернулась в суд з позовною заявою до ОСОБА_2, ОСОБА_5 про визнання їх, а також неповнолітніх дітей ОСОБА_6, ОСОБА_7 такими, що втратили право користування житловим приміщенням в квартирі АДРЕСА_1. В обґрунтування заявлених вимог позивач вказує що рішенням Ковельського міськрайонного суду від 29.09.2014 року, яке набуло законної сили, визнано недійсним розпорядження органу приватизації № 22 від 07.12.1998 року про передачу у приватну власність квартири АДРЕСА_1, визнано недійсним свідоцтво про право власності на житло, видане 07 грудня 1998 року ВАТ «Ковельським меблевим комбінатом» на підставі розпорядження органу приватизації № 22 від 07.12.1998 року, яке посвідчує, що квартира АДРЕСА_1 на праві приватної власності належить ОСОБА_2 На даний час квартира є неприватизованою, належить до державного житлового фонду. ОСОБА_2 всупереч волі квартиронаймача зареєстрував у спірній квартирі членів своєї сімї: дружину ОСОБА_5 та неповнолітніх дітей ОСОБА_6 та ОСОБА_7 Позивач зазначає, що з серпня місяця 2014 року і по даний час відповідач ОСОБА_2 разом зі своєю сімєю проживає ІНФОРМАЦІЯ_1, тобто з 2014 року відповідачі проживають за іншою адресою, будь-якого інтересу до спірного житла не проявляють. З посиланням на норми ст. 405 ЦК України, позивач просить визнати відповідачів та їх неповнолітніх дітей такими, що втратили право користування житлом квартирою № 29 в будинку № 4 по вул. Володимирській в м. Ковелі.

ОСОБА_8 та ОСОБА_5 подали зустрічну позовну заяву до ОСОБА_4 про усунення перешкод в користуванні житловим приміщенням. Зустрічний позов обґрунтовано тим, що з жовтня місяця 1995 року ОСОБА_8 постійно проживає в ІНФОРМАЦІЯ_2. У вказаній квартирі зареєстрована його дружина та неповнолітні діти. Вказує, що на його імя відкриті особові рахунки зі сплати комунальних послуг, у квартирі знаходяться їх особисті речі. У квітні 2015 року, після закінчення опалювального сезону, квартиру було відключено від централізованого теплопостачання та ним внесено грошовий внесок а також виготовлено технічні умови на проведення індивідуального опалення. Вказує, що його сімя є малозабезпеченою, отримує допомогу малозабезпеченим сімям. У звязку з відключенням квартири від централізованого теплопостачання та не встановленням до початку опалювального сезону системи індивідуального опалення його сімя з листопада 2015 року по лютий 2016 року змушена була проживати в іншому місці. Це було зумовлено обєктивними причинами, зокрема неможливістю проживати в квартирі з неповнолітніми дітьми. Вказує, що ОСОБА_4 постійно проживає в ІНФОРМАЦІЯ_3, в м. Ковель приїздить один раз на місяць для отримання пенсії. Зазначив також, що ОСОБА_4 постійно влаштовує сварки, двічі міняла замки від вхідних дверей, що унеможливлює сільне проживання його сімї та ОСОБА_4 З даного приводу від двічі звертався в правоохоронні органи. Зазначив, що він оплачує комунальні послуги, поміняв вікно в квартирі, інтерес до даного житла не втратив. Оскільки ОСОБА_4 постійно перешкоджає у праві вільно використовувати житлове помешкання, просить зобовязати останню не чинити перешкод в користуванні квартирою № 29 по вул. Володимирській, 4 в м. Ковелі та надати дублікати ключів від вхідних дверей.

В судовому засіданні представник позивача за первісним позовом ОСОБА_1 позов підтримав повністю, з підстав, викладених у заяві, просив його задовольнити. Пояснив, що дочка ОСОБА_4 ОСОБА_9 проживала у спірній квартирі, чотири роки тому померла. Після смерті ОСОБА_9 в квартирі по вул. Володимирська, 4/29 залишився проживати її син ОСОБА_2 Після одруження ОСОБА_2 зареєстрував у квартирі дружину, а потім і неповнолітніх дітей. У 2013 році ОСОБА_2 почав систематично вчиняти сварки та намагався вигнати ОСОБА_4 з квартири. З 2014 року ОСОБА_2 та його сімя в спірній квартирі не проживають. Крім того зазначив, що рішенням Ковельського міськрайонного суду від 29.09.2014 року, яке набуло законної сили визнано недійсним розпорядження органу приватизації № 22 від 07.12.1998 року про передачу у приватну власність квартири АДРЕСА_1, визнано недійсним свідоцтво про право власності на житло, видане 07 грудня 1998 року ВАТ «Ковельським меблевим комбінатом» на підставі розпорядження органу приватизації № 22 від 07.12.1998 року, яке посвідчує, що квартира АДРЕСА_1 на праві приватної власності належить ОСОБА_2 Відповідач ОСОБА_2 з 2014 року не проживає у спірному житлі, не проявляє інтерес до даного житла, у звязку з чим останього та членів його сімї слід визнати такими, що втратили право на користування житловим приміщенням квартирою № 29 в будинку № 4 по вул. Володимирській в м. Ковелі. Зустрічний позов не визнав, рахує його безпідставним та просить в задоволенні зустрічного позову відмовити.

Відповідач за первісним позовом ОСОБА_8 в судовому засіданні первісний позов не визнав, зустрічний позов підтримав, просив його задовольнити. ОСОБА_2 вказав, що постійно проживав в ІНФОРМАЦІЯ_4 разом з дружиною та двома неповнолітніми дітьми. На даний час його сімя проживає в батька ІНФОРМАЦІЯ_5. Вказав, що періодично проживає в матері дружини, часом ночують в кумів. В спірній квартирі проживає з 2001 року, робить поточні ремонти, оплачує комунальні послуги. ОСОБА_4 є його бабусею. Спочатку конфліктів між ними не виникало, однак останнім часом, після того, як ОСОБА_4 вселилась в квартиру почались сварки. Вказав, що ОСОБА_4 двічі змінювала замки від вхідних дверей, з даного приводу він змушений був звертатись в правоохоронні органи. В спірній квартирі знаходяться всі його речі та речі його сімї, зокрема техніка, меблі та одяг. Вказав, що взимку, у звзку з відключенням опалення, в квартирі вони не проживали. Не проживали в квартирі максимум 2-3 місяці, при цьому постійно навідувались в дане житло. ОСОБА_4 фактично проживає в с. Сереховичі, приїздила до спірного помешкання на 2-3 дні на отримання пенсії. Зазначив, що ОСОБА_4 постійно чинить перешкоди в користуванні квартирою, тому з метою захисту своїх прав просив зобовязати ОСОБА_4 не чинити йому та членам його сімї перешкоди в користуванні квартирою № 29 в будинку № 4 по вул. Володимирській в м. Ковелі та зобовязати останню надати дублікати ключів від вхідних дверей квартири.

Представник позивача за зустрічним позовом ОСОБА_3 в судовому засіданні первісний позов не визнала, просила в задоволенні позову відмовити з мотивів його безпідптавності, зустрічний позов підтримала, просила його задовольнити. Зазначила, що ОСОБА_2 вносить плату за користування квартирою, в квартирі зберігаються його речі, речі його дружини та дітей, інтересу до даного житла він не встратив, сімя ОСОБА_2 іншого житла для проживання немає. Вважає, що посилання ОСОБА_4 на те, що ОСОБА_2 не проживає у спірному житлі та втратив до нього інтерес є безпідставними, оскільки відсутність ОСОБА_2 у квартирі повязана з обєктивними причинами. Сімя ОСОБА_2 в якій є неповнолітні діти взимку 2015-2016 року не проживала в спірному житлі через відключення квартири від централізованого теплопостачання та не підключенням квартири до автономної системи опалення. Зазначила, що ОСОБА_4 постійно чинить перешкоди в користуванні квартирою, неодноразово змінювала замки від вхідних дверей квартири, влаштовувала сварки, з приводу яких і зверталась до правоохоронних органів.

Представник органу опіки та піклування в судовому засіданні заперечив проти задоволення первісного позову. Суду пояснив, що ОСОБА_2 та його неповнолітні діти законно зареєстровані та проживають в ІНФОРМАЦІЯ_6, а тому в разі визнання його таким, що втратив право на користування житловим приміщенням будуть порушені права неповнолітніх дітей. Просив в задоволенні первісного позову відмовити.

Суд, заслухавши пояснення сторін, допитавши свідків, дослідивши письмові докази по справі, приходить до висновку, що первісний позов до задоволення не підлягає, зустрічний позов є підставним та його слід задовольнити.

З копії рішення Ковельського міськрайонного суду від 29.09.2014 року, яке набуло законної сили вбачається, що судом визнано недійсним розпорядження органу приватизації № 22 від 07.12.1998 року про передачу у приватну власність квартири АДРЕСА_1, визнано недійсним свідоцтво про право власності на житло, видане 07 грудня 1998 року ВАТ «Ковельським меблевим комбінатом» на підставі розпорядження органу приватизації № 22 від 07.12.1998 року, яке посвідчує, що квартира № 29 по вул Володимирській, 4 в м. Ковелі на праві приватної власності належить ОСОБА_2.

В судовому засіданні встановлено, що сторони по справі ОСОБА_4, ОСОБА_2, ОСОБА_5 та неповнолітні ОСОБА_6, ОСОБА_7 зареєстровані в ІНФОРМАЦІЯ_7. Квартира належить до державного житлового фонду, складається з однієї кімнати, ОСОБА_4 є квартиронаймачем даного житла.

Нормами ст. 64 ЖК україни передбачено, що члени сім'ї наймача, які проживають разом з ним, користуються нарівні з наймачем усіма правами і несуть усі обов'язки, що випливають з договору найму жилого приміщення. Повнолітні члени сім'ї несуть солідарну з наймачем майнову відповідальність за зобов'язаннями, що випливають із зазначеного договору.

До членів сім'ї наймача належать дружина наймача, їх діти і батьки. Членами сім'ї наймача може бути визнано й інших осіб, якщо вони постійно проживають разом з наймачем і ведуть з ним спільне господарство.

Якщо особи, зазначені в частині другій цієї статті, перестали бути членами сім'ї наймача, але продовжують проживати в займаному жилому приміщенні, вони мають такі ж права і обов'язки, як наймач і члени його сім'ї.

Особи, що вселилися в жиле приміщення як члени сім'ї наймача, набувають рівного з іншими членами сім'ї права користування жилим приміщенням, якщо при вселенні між цими особами, наймачем та членами його сім'ї, які проживають з ним, не було іншої угоди про порядок користування жилим приміщенням (ст. 65 ЖК України).

Згідно ст. 71 ЖК України, при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім'ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Якщо наймач або члени його сім'ї були відсутні з поважних причин понад шість місяців, цей строк за заявою відсутнього може бути продовжено наймодавцем, а в разі спору - судом.

Згідно ст. 72 ЖК України, визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку.

Відповідно до ст. 107 ЖК України, у разі вибуття наймача та членів його сім'ї на постійне проживання до іншого населеного пункту або в інше жиле приміщення в тому ж населеному пункті договір найму жилого приміщення вважається розірваним з дня вибуття. Якщо з жилого приміщення вибуває не вся сімя, то договір найму жилого приміщення не розривається, а член сім'ї, який вибув, втрачає право користування цим жилим приміщенням з дня вибуття, на що вказує п.11 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 2 від 12.04.1985 року «Про деякі питання, що виникали в практиці застосування судами Житлового кодексу України». На ствердження вибуття суд може брати до уваги будь-які фактичні дані, які свідчать про обрання стороною іншого постійного місця проживання (повідомлення про це в листах, розписка, переадресовка кореспонденції, утворення сім'ї в іншому місці, перевезення майна в інше жиле приміщення, виїзд в інший населений пункт, укладення трудового договору на невизначений строк тощо).

Відповідно до ст. 405 ЦК України, члени сімї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником. Член сім'ї власника житла втрачає право користування цим житлом у разі його відсутності без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом.

Статтею 9 ЖК України визначено, що ніхто не може бути обмежений у праві користування житлом інакше як на підставах і в порядку, передбачених законом.

Судом встановлено, що квартира АДРЕСА_2 є неприватизованою.

Як вбачається з довідки поро склад сімї, в квартирі по вул. Володимирська, 4/29 зареєстровані та проживають ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_8 (уповноважений власник), ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_9 (онук) ОСОБА_5, (дружина внука) ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_10 (правнук), ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_11 (правнук). Особові рахунки відкрито на імя ОСОБА_4

З наявної в матеріалах справи копії довідки ОСББ «Богатир» від 07.06.2016 року вбачається, що ОСОБА_5, яка проживає ІНФОРМАЦІЯ_12 сплачує квартирну плату, а також внесла внесок за технічні умови на проведення індивідуального опаленя.

З копії акту обстеження житлово-побутових умов слідує, що в квартирі по вул. Володимирська, 4/29 в м. Ковелі проживають ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_13, ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_14, ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_15, ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_16 та ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_17 В квартирі зберігаються речі ОСОБА_10 та ОСОБА_5 а також речі їх дітей, а саме: побутова техніка, одяг, взуття, меблі, посуд, дитячі іграшки, побутова хімія та засоби особистої гігієни.

Пунктом 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 2 від 12.04.1985 року «Про деякі питання, що виникали в практиці застосування судами Житлового кодексу України» визначено, що у справах про визнання наймача або члена його сім'ї таким, що втратив право користування жилим приміщенням (ст. 71 Житлового кодексу України), необхідно з'ясовувати причини відсутності відповідача понад встановлені строки. В разі їх поважності (перебування у відрядженні, у осіб, які потребують догляду, внаслідок неправомірної поведінки інших членів сім'ї тощо) суд може продовжити пропущений строк.

Свідок ОСОБА_11 вказала, що позивач ОСОБА_4 є її свекрухою, їй 82 роки. ОСОБА_2 проживав з сімєю в квартирі АДРЕСА_1. Після смерті матері ОСОБА_2, а дочки ОСОБА_4, у звязку з погіршенням стану здоровя ОСОБА_4 її привезли в спірну квартиру, в якій вона проживала. Вказала, що ОСОБА_4 інколи проживає в ІНФОРМАЦІЯ_3, а взимку проживає в квартирі в м. Ковелі. 04.06.2016 року її чоловік змінив замки у квартирі. Вказала, що відповідач ОСОБА_8 з сімєю фактично проживають за іншою адресою. З квітня 2015 року до теперішнього часу відповідач та його сімя не проживає в ІНФОРМАЦІЯ_4, ключі від квартири знаходяться в ОСОБА_4 та її чоловіка ОСОБА_12

Свідок ОСОБА_13 суду показав, що знайомий з ОСОБА_2 з 2000 року. Три роки тому, після смерті мами ОСОБА_2, він забрав свою бабусю ОСОБА_4 з села до квартири по вул. Володимирській, 4/29 в м. Ковель. Спочатку ОСОБА_2 з ОСОБА_4 жили нормально, а через деякий час почались сварки, через що ОСОБА_2 з сімєю вимушені були проживати в іншому місці. Останій раз вони з ОСОБА_2 в лютому 2016 року ремонтували кран в квартирі. Вказав, що сімя ОСОБА_2 постійно проживає в ІНФОРМАЦІЯ_2, в квартирі знаходяться речі ОСОБА_2 та речі його сімї.

Свідок ОСОБА_14 суду показала, що знайома з сімєю ОСОБА_2 Дана сімя проживає в сусідньому підїзді по вул. Володимирській, 4 в м. Ковелі. Вказала, що вона постійно бачить ОСОБА_2 на подвірї будинку по вул. Володимирській, 4. Бабусю ОСОБА_2 вона не знає, оскільки ОСОБА_4 по вул. Володимирська, 4/29 в м. Ковелі не проживає, можливо інколи навідується в квартиру.

Свідок ОСОБА_15 суду пояснив, що дружина ОСОБА_2 є його кумою та проживає ІНФОРМАЦІЯ_18 в сусідньому підїзді. Сімя ОСОБА_2 постійно проживає в ІНФОРМАЦІЯ_19. Вказав, що він періодично буває в квартирі ОСОБА_2, в квартирі знаходяться речі і дорослих і дітей, син займається на компютері. Речей старшої людини він не помічав. Останній раз був в квартирі восени 2015 року. ОСОБА_2 часто бачив на огороді біля будинку.

Свідок ОСОБА_16 суду показала, що знайома з сімєю ОСОБА_2 близько пів року. Час від часу, раз в 2 тижні приходила до квартири ОСОБА_8, що по вул. Володимирській, 4 в м. Ковелі. На час її приходу бабусі не бачила. Була свідком події під час якої незнайомий їй чоловік висвердлював замок на вхідних дверях квартири ОСОБА_8. В квартирі знаходились речі ОСОБА_8 меблі, побутова техніка, засоби особистої гігієни.

Допитана в якості свідка ОСОБА_4 вказала, що її дочка ОСОБА_9 чотири роки тому померла. Після смерті дочки в квартирі по вул. Володимирська, 4/29 залишився проживати її онук ОСОБА_2, вони разом проживали та платили за квартиру. У 2013 році ОСОБА_2 почав систематично вчиняти сварки та намагався вигнати її з квартири. Вона проживала на кухні, не памятає з якого часу в квартирі немає опалення. Вказала, що з 2014 року ОСОБА_2 в спірній квартирі не проживає, у звязку з чим 08.03.2016 року її син поміняв замок у вхідних дверях. Весною та влітку вона проживає де прийдеться, оскільки з онуком ОСОБА_2 та його сімєю проживати в однокімнатній квартирі вона не може. Вказала, що в квартирі знаходяться речі ОСОБА_2, а саме: телевізор та компютер.

Свідок ОСОБА_12 суду пояснив, що по вул. Володимирській, 4/29 в м. Ковелі проживає його мати ОСОБА_4 та племінник ОСОБА_2 Вказав, що ОСОБА_2 проживав в квартирі до 2014 року. На початок опалювального сезону матері не було де спати, він поставив для мами ліжко та електричні опалювачі. На даний час олпалення в квартирі немає, сімя ОСОБА_2 в спірній квартирі не проживає. Вказав, що весною 2016 року він поміняв замок на вхідних дверях квартири, оскільки тяжко було ключем відкривати двері. Сімя ОСОБА_2 в квартирі не проживає більше року, ключі від квартири є в нього та в ОСОБА_4 З племінником ОСОБА_2 у нього склались неприязні стосунки, через те, що останній покинув маму в холодній квартирі та робить нестерпним проживання в даному житлі ОСОБА_4

Свідок ОСОБА_17 вказав, що ОСОБА_4 він знає на протязі 3 чи 4 років. ОСОБА_4 проживає в квартирі, де немає опалення. В травні 2016 року складали акт обстеження житлово-побутових умов за адресою: вул. Володимирська, 4/29 в м. Ковелі.

Відповідач ОСОБА_2, як на обґрунтування своїх заперечень проти первісного позову вказував, що він змушений був тимчасово переїхати на інше місце проживання, оскільки у нього малолітня дитина, а квартиру було відключено від централізованого опалення. При цьому він сплачував комунальні послуги, постійно навідувався в квартиру.

З копії довідки ОСББ «Богатир» від 11.06.2016 року вбачається, що в квартирі АДРЕСА_1 у 2015 році було відключене централізоване опалення по закінченню опалювального сезону.

З копій кватинацій про сплату комунальних послуг слідує, що 12.06.2015 року ОСОБА_2 в користь РЖКП № 2 м. Ковеля сплачено 31 грн. за вивіз сміття, 10.11.2015 року ОСОБА_2 сплачено в користь Ковельського УВКГ «Ковельводоканал» 10,49 грн., 20.07.2015 року сплачено 10,49 грн., 12.03.2016 року сплачено 41,96 грн. за надані послуги з централізованого водопостачання.

З копії довідки, виданої 10.09.2015 року Управлінням праці та соціального захисту населення виконавчого комітету Ковельської міської ради вбачається, що ОСОБА_2 був отримувачем допомоги по догляду за інвалідом першої групи ОСОБА_18 з 27.08.2014 року по 30.06.2015 рік. Виплата допомоги припинена з 01.07.2015 року у звязку з смертю ОСОБА_18

З копії висновку за результатом розгляду звернення ОСОБА_2, від 09.11.2015 року вбачається, що 07.11.2015 року від ОСОБА_2 в Ковельський ВП надійшло повідомлення про те, що за місцем його проживання, ІНФОРМАЦІЯ_12, без його відома були перенесені його речі.

З копії висновку за результатом розгляду звернення ОСОБА_2, ОСОБА_19 вбачається, що 04.06.2016 року в ЖЄО Ковельського ВП було зареєстровано заяву ОСОБА_2 з повідомленням про те, що у квартирі по вул. Володимирська, 4/29 в м. Ковелі, де він проживає було замінено замки у вхідних дверях.

10.06.2016 року в ЖЄО Ковельського ВП зареєстровано аналогічну заяву ОСОБА_2 із повідомленням, що факт заміни замків виявлено 10.06.2016 року.

В судовому засіданні встановлено та не заперечено позивачем ОСОБА_4, що весною 2016 року її син поміняв замки від вхідних дверей квартири.

Таким чином, факт непроживання відповідача ОСОБА_2 та його сімї в спірній квартирі викликано поважною причиною (відсутністю опалення та вільного доступу до квартири). Матеріали справи не містять належних доказів того, що ОСОБА_2 з власної волі покинув квартиру АДРЕСА_1, оскільки як встановлено в судовому засіданні між сторонами існували конфлікти з побутових питань, що унеможливлювало їх сумісне проживання.

Як встановлено в судовому засіданні та не оспорюється сторонами, у вказаній квартирі ОСОБА_2 та його сімя з трьох чоловік постійно мешкала до опалювального сезону 2015 року, сплачували комунальні послуги, які продовжують сплачувати і на даний час. У звязку з неможливістю забезпечити тепловий режим та санітарно-гігієнічні умови проживання малолітніх дітей, у зимовий період сімя ОСОБА_2 змушена була проживати в іншому місці. Крім того ОСОБА_2 вказує, що переїзд був обумовлений постійними сварками та конфліктами між ним та ОСОБА_4, він неодноразово звертався до правоохоронних органів, що підтверджується наявними в матеріалах справи висновками. ОСОБА_4 в свою чергу неодноразово змінювала замки від вхідних дверей квартири, тобто здійснювала перешкоди в користування житловим приміщенням. За таких обставинах посилання позивача на те, що відповідач та її малолітня дитина, відповідно до ст. 405 ЦК України, більш ніж один рік без поважних причин не користується житловим приміщенням суд вважає недоведеним.

ОСОБА_2 та ОСОБА_5 оплачують комунальні послуги, в квартирі зберігаються їх речі та речі їх дітей, відповідачі за первісним позовом інтерес до даного житла не втратили, періодично навідуються в квартиру, а їх непроживання у спірному житлі зумовлено обєктивними причинами.

Судом встановлено, що ОСОБА_2 та ОСОБА_5 не можуть потрапити у спірну квартиру у звязку з відсутністю ключів від неї, оскільки ОСОБА_4 поміняла замки від вхідних дверей, що підтверджується поясненнями свідка ОСОБА_12, який в судовому засіданні пояснив, що особисто міняв замки від вхідних дверей спірної квартири, зверненнями ОСОБА_2 до правоохоронних органів із заявами про перешкоди у користуванні квартирою, які здійснюються ОСОБА_4

Позивач за первісним позовом ОСОБА_4 суду не надала належних доказів про те, що відповідачі мають інше постійне місце проживання, не несуть витрат по утриманню квартири.

Таким чином, обставини викладені в первісній позовній заяві в частині визнання ОСОБА_2, ОСОБА_5 та її неповнолітніх дітей такими, що втратили право користування квартирою № 29 в будинку № 4 по вул. Володимирській в м. Ковелі не знайшли свого підтвердження.

За вказаних обставин, суд, зясувавши причини відсутності відповідачів за первісним позовом у спірній квартирі понад встановлені строки та беручи до уваги їх поважність внаслідок відсутності опалення та неправомірної поведінки ОСОБА_4, яка у звязку з неприязненим ставленням до свого онука та його сімї створює їм перешкоди у користуванні спірним житлом, беручи до уваги відсутність у сімї ОСОБА_5 іншого житла, не знаходить підстав вважати, що відповідач ОСОБА_2, ОСОБА_5 та їх неповнолітні діти добровільно покинули спірну квартиру і без поважних причин не проживають там, що унеможливлює визнання їх з неповнолітніми дітьми такими,що втратили право на користування жилим приміщенням, відповідно до положень ст. 71 ЖК України.

Підстави відсутності зазначених осіб суд вважає поважними, а тому позовні вимоги в цій частині необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню

Статтею 55 Конституції України встановлено, що права і свободи людини та громадянина захищаються судом.

Відповідно до ч. 1 ст. 3 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим кодексом, звернутися до суду по захист своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Здійснюючи правосуддя суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні і суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України.

Так, статтею 16 ЦК України передбачено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: визнання права; визнання правочину недійсним; припинення дії, яка порушує право; відновлення становища, яке існувало до порушення; примусове виконання обовязку в натурі; зміна правовідношення; припинення правовідношення; відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; відшкодування моральної (немайнової) шкоди; визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб.

Відповідно до ч.4 ст 156 ЖК України, до членів сім'ї власника будинку (квартири) належать особи, зазначені в частині другій ст. 64 цього Кодексу. Припинення сімейних відносин з власником будинку (квартири) не позбавляє їх права користування займаним приміщенням.

Конвенцією про захист прав та основоположних свобод, зокрема ст. 1 Першого протоколу до неї передбачено право кожної фізичної чи юридичної особи безперешкодно користуватися своїм майном, не допускається позбавлення особи її власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права, визнано право держави на здійснення контролю за користуванням майном відповідно до загальних інтересів або для забезпечення сплати податків чи інших зборів або штрафів.

Таким чином наведені вище норми законодавства дають підстави для висновку про те, що у разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження майном, користувач майна має право вимагати усунення відповідних перешкод, у тому числі шляхом звернення до суду за захистом свого майнового права, зокрема, із позовом про усунення перешкод у користуванні квартирою.

Оскільки ОСОБА_2, ОСОБА_5 та їх неповнолітні діти зареєстровані в ІНФОРМАЦІЯ_7 у встановленому законом порядку, не позбавлені права користування даною квартирою, тому їх право на користування житлом підлягає захисту шляхом зобовязання відповідача за зустрічним позовом ОСОБА_4 не чинити перешкод в користуванні квартирою та надати дублікати ключів від вхідних дверей.

Згідно ст. 88 ЦПК україни з ОСОБА_4 в користь держави підлягають стягненню судові витрати.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 3, 10, 11, 16, 88, 212-215 ЦПК України, ст. 9, 64, 65, 71, 72, 107, 156 ЖК України, ст. 405 ЦК України, суд, -

В И Р І Ш И В :

В позові ОСОБА_4 до ОСОБА_2, ОСОБА_5 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням відмовити.

Зустрічний позов задовольнити.

Зобовязати ОСОБА_4 не чинити ОСОБА_2, ОСОБА_5 перешкоди в користуванні квартирою № 29 по вул. Володимирській, 4 в м. Ковелі та надати дублікати ключів від вхідних дверей.

Стягнути з ОСОБА_4 в користь держави 551 (пятсот пятдесят одну) гривню 20 копійок судового збору.

Рішення може бути оскаржено до Апеляційного суду Волинської області через Ковельський міськрайонний суд шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення.

Головуючий:ОСОБА_20