Справа № 444/330/16-ц
Провадження № 2/444/298/2016
УХВАЛА

14 березня 2016 року суддя Жовківського районного суду Львівської області Оприск З. Л. вивчивши матеріали позовної заяви за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про встановлення факту проживання однією сімєю, скасування та визнання права власності, -

ВСТАНОВИВ:

У Жовківський районний суд Львівської області надійшла позовна заява ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про встановлення факту проживання однією сімєю, скасування та визнання права власності, яка не відповідає вимогам ст. 119 ЦПК України.

Відповідно до п. 7 Постанови Пленуму Верховного суду України від 12.06.2009 року № 2 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляду справ у суді першої інстанції», позовна заява подається до суду у письмовій формі і за змістом повинна відповідати вимогам статті 119 ЦПК України.

Відповідно до ст. 119 ЦПК України, позовна заява повинна містити: 1) найменування суду, до якого подається заява; 2) імя (найменування) позивача і відповідача, а також імя представника позивача, якщо позовна заява подається представником, їх місце проживання (перебування) або місцезнаходження, поштовий індекс, номери засобів звязку, якщо такі відомі; 3) зміст позовних вимог; 4) ціну позову щодо вимог майнового характеру; 5) виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги; 6) зазначення доказів, що підтверджують кожну обставину, наявність підстав для звільнення від доказування; 7) перелік документів, що додаються до заяви. Частиною 8 ст. 119 ЦПК України передбачено, що позовна заява підписується позивачем або його представником із зазначенням дати її подання. Крім того, відповідно до ч. 8 ст. 119 ЦПК України якщо позовна заява подається представником позивача до позовної заяви додається довіреність, чи інший документ, що підтверджує його повноваження. Згідно з ч. 4 ст. 119 ЦПК України позовна заява повинна відповідати іншим вимогам, встановленим законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 114 ЦПК України позови, що виникають з приводу нерухомого майна, предявляються за місцезнаходженням майна або основної його частини.

Як розяснив Пленум Вищого спецiалiзованого суду України з розгляду цивiльних i кримiнальних справ у п. 42 Постанови від 01.03.2013 року № 3 «Про деякі питання юрисдикції загальних судів та визначення підсудності цивільних справ» виключну підсудність встановлено для позовів, що виникають із приводу нерухомого майна (частина перша статті 114 ЦПК). Згідно з положеннями статті 181 ЦК до нерухомого майна належать: земельні ділянки, а також обєкти, розташовані на них, переміщення яких є неможливим без їх знецінення та зміни їх призначення. Наприклад, це позови про право власності на таке майно; про право володіння і користування ним (стаття 358 ЦК); про поділ нерухомого майна, що є у спільній частковій власності та виділ частки із цього майна (статті 364, 367 ЦК); про поділ нерухомого майна, що є у спільній сумісній власності та виділ частки із цього майна (статті 370, 372 ЦК); про право користування нерухомим майном (визначення порядку користування ним); про право, яке виникло із договору найму жилого приміщення, оренди тощо; про визнання правочину з нерухомістю недійсним; про звернення стягнення на нерухоме майно - предмет іпотеки чи застави; розірвання договору оренди землі; стягнення орендної плати, якщо спір виник з приводу нерухомого майна; про усунення від права на спадкування та визначення додаткового строку для прийняття спадщини.

Аналогічні розяснення також наведені в Постановах Пленуму Вищого спецiалiзованого суду України з розгляду цивiльних i кримiнальних справ № 5 від 30.03.2012 року «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» (п. 4) та № 5 від 07.02.2014 року «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» (п. 2). Зокрема зазначено, що правила статті 114 ЦПК про виключну підсудність застосовуються до позовів, що виникають із приводу нерухомого майна (наприклад, звернення стягнення на нерухоме майно, передане в заставу іпотечне майно, передача іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки, визнання договору іпотеки недійсним тощо). Крім того до позовів, що виникають з приводу нерухомого майна, належать, зокрема, позови про визнання права на таке майно, про витребування майна із чужого незаконного володіння, про усунення перешкод у здійсненні права користування та розпорядження майном, не повязаних із позбавленням володіння, про встановлення сервітуту, виключення майна з-під арешту, визнання правочину недійсним (незалежно від заявлення вимоги про застосування наслідків недійсності правочину) тощо.

Якщо нерухоме майно розташоване на території декількох адміністративно-територіальних одиниць, то підсудність визначається місцезнаходженням його основної частини. Зазначена норма стосується єдиного об'єкта нерухомості.

Якщо у позові об'єднано вимоги, що стосуються різних об'єктів нерухомого майна, які знаходяться на території різних адміністративно-територіальних одиниць, то така позовна заява не відповідає вимогам закону і підлягає поверненню (якщо не буде усунуто цей недолік), оскільки призводить до порушення правил виключної підсудності.

Позивач в позові просив суд визнати встановити факт проживання однією сімєю, визнати право власності на квартиру АДРЕСА_1, скасувати та визнати право власності на земельну ділянку в с. Майдан Жовківського району Львівської області, визнати право власності на будинок № 79 с. Майдан Жовківського району Львівської області.

Таким чином у позові обєднано вимоги, що стосуються різних обєктів нерухомого майна, які знаходяться на території різних адміністративно-територіальних одиниць, а тому така позовна заява не відповідає вимогам закону, оскільки призводить до порушення правил виключної підсудності. При цьому порушення правила про виключну підсудність є безумовною підставою для скасування судового рішення.

Відповідно до вимог ст. 121 ЦПК України, суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 119 і 120 цього Кодексу, або не сплачено судовий збір, постановляє ухвалу, в якій зазначаються підстави залишення заяви без руху, про що повідомляє позивача і надає йому строк для усунення недоліків, який не може перевищувати пяти днів з дня отримання позивачем ухвали.

Керуючись ст.ст. 119-121 ЦПК України, суддя, -

УХВАЛИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про встановлення факту проживання однією сімєю, скасування та визнання права власності залишити без руху, надавши позивачу строк для усунення недоліків протягом пяти днів з дня отримання позивачем ухвали.

В разі невиконання вимог судді про усунення недоліків в наданий строк, відповідно до вимог ст.121 ЦПК України позовна заява буде вважатись неподаною та повернута позивачу зі всіма доданими до неї документами.

Ухвала оскарженню окремо від рішення суду не підлягає. Заперечення на ухвалу можуть бути включені до апеляційної скарги на рішення суду.

Суддя Оприск З. Л.