Справа № 761/6915/16-ц
Провадження № 2/761/3953/2016
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 вересня 2016 року Шевченківський районний суд м.Києва у складі:

головуючого судді: Савицького О.А.,

при секретарі: Ющенко Я.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про захист честі, гідності і ділової репутації та відшкодування моральної шкоди,

В С Т А Н О В И В:

22.02.2016 року ОСОБА_1 звернулась до Шевченківського районного суду м. Києва з позовом до ОСОБА_2, згідно якого просила: визнати, що поширені ОСОБА_2 відомості про те, що ОСОБА_1 вчинила злочин, а саме, нібито вкрала та продала спільне майно, не відповідають дійсності та принижують честь, гідність і ділову репутацію останньої; зобов'язати ОСОБА_2 припинити неправомірні дії щодо приниження честі, гідності, ділової репутації відносно ОСОБА_1; стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 відшкодування заподіяної моральної шкоди у розмірі 75000,00 грн. та понесені судові витрати.

Позовні вимоги обґрунтовано тим, що 06.11.2015 року у проміжок часу з 19 год. 30 хв. по 20 год. 00 хв. на майданчику біля входу у п'ятий під'їзд багатоквартирного будинку №2 по вул. О. Мишуги в м.Києві проводилась зустріч працівників Об'єднання співвласників багатоквартирного будинку «Сердолік» з мешканцями, під час якої ОСОБА_2 публічно в присутності значної кількості громадян-мешканців під'їзду та будинку заявила, що ОСОБА_1 «вкрала спільне майно та продала його», тобто публічно стверджувала, що остання є злочинкою.

Разом з тим, позивачка вважає, що вищенаведена інформація, яка була поширена відповідачкою відносно неї, не відповідає дійсності та є такою, що принижує її честь та гідність, а також завдає шкоди діловій репутації, оскільки вона є Головою ОСББ «Сердолік».

Крім того, позивачка вказує, що неправомірними діями відповідачки їй також було заподіяно моральну шкоду, яка виразилась в моральних стражданнях та переживаннях, спричинених публічним приниженням перед людьми та необхідністю виправдовуватися перед сусідами за злочин, який вона не вчиняла.

При цьому, визначаючи розмір відшкодування заподіяної моральної шкоди, позивачка посилається на тяжкість пред'явленого їй звинувачення, зухвалість неправомірних дій відповідачки, значний обсяг часу та зусиль, які необхідно буде витратити на відновлення своєї репутації серед сусідів, та труднощі, які неминуче будуть виникати під час виконання нею функцій такої публічної посади, як голова правління ОСББ.

Позивачка та її представник у судовому засіданні позовні вимоги підтримали в повному обсязі та просили позов задовольнити з підстав, викладених у ньому.

Відповідачка та її представник в судовому засіданні щодо задоволення позову заперечували в повному обсязі, посилаючись на те, що позивачкою не надано жодного належного та допустимого доказу на підтвердження факту розповсюдження відповідачкою відносно позивачки інформації, яку остання вважає недостовірною. При цьому відповідачка, під час її допиту в судовому засіданні в якості свідка, пояснила, що під час зустрічі на зборах будинку вона не проголошувала жодних публічних промов, не допускала ніяких розмов, виступів або закликів, в яких би констатувався факт вчинення крадіжки ОСОБА_1, а причиною звернення позивачки до суду з вказаним позовом вважає свою відповідь на запитання під час приватної розмови з мешканкою будинку, яка, на її думку, вочевидь, була почута позивачкою. Водночас, відповідачка вважає, що висловлена нею фраза «не чиста на руку» під час вищевказаної приватної розмови не містила жодних образ або лайливих слів, а виражала лише виключно її особисте ставлення до позивачки, яке сформувалось в результаті критичної оцінки дій останньої щодо участі у створенні ОСББ «Сердолік», при якому були допущені порушення норм чинного законодавства.

Крім того, в судовому засіданні з обставин справи було допитано в якості свідка ОСОБА_3

Вислухавши пояснення учасників процесу та покази свідків, дослідивши письмові докази, зібрані в справі, суд вважає, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Статтею 3 Конституції України передбачено, що людина, її життя і здоров'я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю.

У відповідності до положень ст. 32 Конституції України кожному гарантується cудовий захист права спростувати недостовірну інформацію про себе і членів своєї сім'ї та права вимагати вилучення будь-якої інформації, а також право на відшкодування матеріальної і моральної шкоди, завданої збиранням, зберіганням, використанням та поширенням такої недостовірної інформації.

В свою чергу ст. 34 Конституції України передбачено, що має право вільно збирати, зберігати, використовувати і поширювати інформацію усно, письмово або в інший спосіб - на свій вибір.

Разом з тим, відповідно до ст. 68 Конституції України кожен зобов'язаний неухильно додержуватися Конституції та законів України, не посягати на права і свободи, честь і гідність інших людей. Праву на свободу думки і слова, на вільне вираження своїх поглядів і переконань відповідає обов'язок не поширювати про особу недостовірну інформацію та таку, що ганьбить її гідність, честь чи ділову репутацію.

Згідно з ч. 1 ст. 277 ЦК України фізична особа, особисті немайнові права якої порушено внаслідок поширення про неї та (або) членів її сім'ї недостовірної інформації, має право на спростування цієї інформації.

Згідно роз'яснень, які містяться в п. 15 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи» від 27.02.2009 року № 1, під поширенням інформації слід розуміти: опублікування її у пресі, передання по радіо, телебаченню чи з використанням інших засобів масової інформації; поширення в мережі Інтернет чи з використанням інших засобів телекомунікаційного зв'язку; викладення в характеристиках, заявах, листах, адресованих іншим особам; повідомлення в публічних виступах, в електронних мережах, а також в іншій формі хоча б одній особі.

Водночас, як роз'яснив Пленум Верховного Суду України в п. 18 вищенаведеної постанови, позивач повинен довести факт поширення інформації відповідачем, а також те, що внаслідок цього було порушено його особисті немайнові права.

Звертаючись до суду з позовом, позивачка наголошували на тому, що інформацію, яку вона просить визнати недостовірною та вважає такою, що принижує її честь, гідність та завдає шкоди діловій репутації, була поширена відповідачкою під час зустрічі працівників Об'єднання співвласників багатоквартирного будинку «Сердолік» з мешканцями будинку, яка відбулась 06.11.2015 року у проміжок часу з 19 год. 30 хв. по 20 год. 00 хв. на майданчику біля входу у п'ятий під'їзд багатоквартирного будинку №2 по вул. О. Мишуги в м.Києві.

Разом з тим, позивачкою не надано жодного належного та допустимого доказу того, що саме відповідачка поширила відомості про те, що позивачка вчинила злочин, а саме вкрала та продала спільне майно ОСББ.

При цьому, суд критично оцінює покази свідка ОСОБА_3 про те, що відповідачка під час зустрічі працівників ОСББ «Сердолік» з мешканцями будинку заявила, що позивачка вкрала майно ОСББ, оскільки, як встановлено в судовому засіданні, в тому числі і з пояснень сторін по справі, ОСОБА_3 є головою Ревізійної комісії ОСББ «Сердолік», а отже може бути зацікавленим в вирішенні даного спору на користь позивачки, оскільки остання є головою цього ОСББ, у зв'язку з чим його показання не можуть слугувати беззапереченим доказом поширення відповідачкою оспорюваної інформації. Більше того, будь-яких інших доказів причетності відповідачки до поширення оспорюваної інформації стосовно позивачки суду надано не було.

Також слід зазначити, що твердження позивачки, а також вищенаведені показання свідка щодо поширення відповідачкою відомостей стосовно вчинення позивачкою злочину, спростовуються показаннями самої відповідачки, яка під час свого допиту в якості свідка зазначила, що лише під час приватної розмови допустила одне висловлювання на адресу позивачки, а саме сказала, що вважає позивачку: «не чистою на руку», яке, в свою чергу, не є предметом спору, а отже і дослідження в даній цивільній справі.

Водночас, відповідно до положень ч. 3 ст. 10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Згідно з вимогами ст.ст. 57-60 ЦПК України засобами доказування в цивільній справі є пояснення сторін і третіх осіб, показання свідків, письмові докази, речові докази і висновки експертів. Суд приймає до розгляду лише ті докази, які мають значення для справи. Обставини, які за законом повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися ніякими іншими засобами доказування. Кожна сторона має довести ті обставини, на які посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Таким чином, оцінюючи належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, враховуючи те, що обставини, на які посилається позивачка як на підставу для задоволення свого позову, не знайшли свого підтвердження в судовому засіданні, а ґрунтуються лише на припущеннях про зазначені в позовній заяві факти та події, які на думку позивачки принижують її честь, гідність та ділову репутацію, а також завдає моральної шкоди, суд прийшов до висновку, що у задоволенні позову слід відмовити.

Враховуючи викладене, на підставі ст.ст. 3, 32, 34, 68 Конституції України, ст. 277 ЦК України та керуючись ст.ст. 8, 10, 11, 57, 60, 88, 169, 212, 213 - 215, 223, 294 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В :

Відмовити ОСОБА_1 в задоволенні позову до ОСОБА_2 про захист честі, гідності і ділової репутації та відшкодування моральної шкоди.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги, рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Рішення може бути оскаржене до Апеляційного суду м.Києва шляхом подачі апеляційної скарги через Шевченківський районний суд м.Києва протягом 10 днів з дня проголошення рішення, а особами, які не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя: