Справа № 308/8263/16-ц
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 серпня 2016 року м. Ужгород

Суддя Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області, розглянувши заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову у справі за позовом ОСОБА_1 до ТОВ "Молочарня", ОСОБА_2, третя особа без самостійних вимог на боці позивача Ужгородська міська рада про спонукання до виконання умов Мирової угоди, -

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернувся до суду з даним позовом. Разом з тим, позивачем подано заяву в якій він просить постановити ухвалу про забезпечення позову, якою заборонити відповідачу ОСОБА_3 з обмеженою відповідальністю "Молочарня" здійснювати на земельній ділянці по вулиці Волошина, №2 в місті Ужгороді особисто чи із залученням сторонніх третіх осіб будь-які роботи, в тому числі, але не виключно підготовчі, земляні, будівельні, монтажні, оздоблювальні, інші роботи в рамках "Реконструкції з розширенням власної будівлі по вул. Волошина, №2 на власній земельній ділянці під торгові, офісні приміщення та заклад громадського харчування".

Заяву мотивовано тим, що на сьогодні відповідачами продовжується ведення будівельних робіт по спорудженню новобудови по вул. Волошина, 2 в м. Ужгороді з порушенням викладених у Мировій угоді домовленостей щодо відступів та висотності новобудови. Вважає, що невжиття таких заходів може згодом значно утруднити виконання рішення суду, призвести до порушення прав та обовязків позивача, а тому, з метою недопущення вищезазначених обставин до вирішення спору по суті, позивач просить суд задоволити його вимоги за заявою.

Так, дослідивши матеріали цивільної справи, вивчивши заяву про забезпечення позову суд прийшов до наступних висновків.

У відповідності до частини 1 статті 151 ЦПК України, суд за заявою осіб, які беруть участь у справі, може вжити заходів забезпечення позову.

Відповідно до ч.3 ст. 151 ЦПК України, забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

У відповідності до вимог ч. 1 ст. 153 ЦПК України заява про забезпечення позову розглядається судом, у провадженні якого перебуває справа, в день її надходження без повідомлення відповідача та інших осіб, які беруть участь у справі.

Згідно зі ст. 152 ЦПК України позов забезпечується: 1) накладенням арешту на майно або грошові кошти, що належать відповідачеві і знаходяться у нього або в інших осіб; 2) забороною вчиняти певні дії; 3) встановленням обов'язку вчинити певні дії; 4) забороною іншим особам здійснювати платежі або передавати майно відповідачеві чи виконувати щодо нього інші зобов'язання; 5) зупиненням продажу арештованого майна, якщо подано позов про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту; 6) зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа, який оскаржується боржником у судовому порядку; 7) передачею речі, яка є предметом спору, на зберігання іншим особам.

У разі необхідності судом можуть бути застосовані інші види забезпечення позову або кілька видів забезпечення позову.

Відповідно до ч.3 ст. 152 ЦПК України, обраний вид забезпечення позову має бути співмірним із заявленими позивачем вимогами.

У п. 4 Постанови Пленуму ВСУ №9 від 22.12.2006 року "Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову" розяснено, що розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження свої вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову, з'ясувати обсяг позовних вимог, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Заходи забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання можливого рішення суду і повинні застосовуватися лише у разі необхідності, оскільки безпідставне звернення до даних дій може спричинити порушення прав та законних інтересів інших осіб чи учасників процесу.

Враховуючи вимоги цивільного позову, оцінивши належність та допустимість доказів в їх сукупності покладених в основу обґрунтування, а також враховуючи вищенаведені норми чинного законодавства, приходжу до висновку про задоволення заяви про забезпечення позову.

Керуючись ст.ст. 151-153 ЦПК України, суд -

УХВАЛИВ:

Заяву про забезпечення позову задоволити.

Вжити заходів до забезпечення позову шляхом:

Заборонити відповідачу ОСОБА_3 з обмеженою відповідальністю "Молочарня" (місцезнаходження: м. Ужгород, вул. Волошина, 2 ) здійснювати на земельній ділянці по вулиці Волошина, №2 в місті Ужгороді особисто чи із залученням сторонніх третіх осіб будь-які роботи, в тому числі, але не виключно підготовчі, земляні, будівельні, монтажні, оздоблювальні, інші роботи в рамках "Реконструкції з розширенням власної будівлі по вул. Волошина, №2 на власній земельній ділянці під торгові, офісні приміщення та заклад громадського харчування".

Стягувач: ОСОБА_1 (місце проживання: ІНФОРМАЦІЯ_1, РНОКПП НОМЕР_1, НОМЕР_2 виданий 26.05.2004 року Ужгородським МВ УМВС України в Закарпатській області).

Боржник: ОСОБА_3 з обмеженою відповідальністю "Молочарня" (, м. Ужгород, вул. Волошина, 2).

Дану ухвалу надіслати для виконання до МВ ДВС Ужгородського міськрайонного управління юстиції Закарпатської області (88000, м. Ужгород, вул. Заньковецької, 10).

Дана ухвала підлягає негайному виконанню та може бути предявлена до виконання на протязі одного року з наступного дня після її проголошення.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, а її оскарження не зупиняє її виконання.

На ухвалу суду першої інстанції може бути подано апеляційну скаргу протягом пяти днів з дня її проголошення до апеляційного суду Закарпатської області через Ужгородський міськрайонний суд.

Суддя Ужгородського

міськрайонного суду ОСОБА_4