НОВОМИКОЛАЇВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

09 серпня 2016 рокуСправа № 322/588/16

Новомиколаївський районний суд Запорізької області у складі:

головуючого судді Гасанбекова С.С.,

при секретарі судового засідання Блажко О.П.,

за участю:

позивача ОСОБА_1,

представника третьої особи ОСОБА_2

розглянув у відкритому судовому засіданні цивільну справу

за позовом: ОСОБА_1

до: ОСОБА_3

третя особа: Новомиколаївська районна державна адміністрація Запорізької області

про: позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів.

24.05.2016 року до Новомиколаївського районного суду Запорізької області надійшов вищезазначений цивільний позов, в якому позивач просить суд:

- позбавити ОСОБА_3, яка зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 батьківських прав відносно сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2;

- стягнути з відповідачки аліменти на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2 в розмірі 1/4 частини всіх її доходів, починаючи з дати звернення до суду і до повноліття.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив наступне.

Позивач проживає разом із сім'єю в с. Світла Долина Новомиколаївського району Запорізької області. По сусідству проживала племінниця позивача ОСОБА_3, яка є матір'ю ОСОБА_4.

Відповідач взагалі перестав піклуватися про свого сина з грудня 2015 року та з цього часу дитина проживає з позивачем.

Відповідач не піклується про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечує необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкується з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надає дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяє засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляє інтересу до її внутрішнього світу; не створює умов для отримання нею освіти.

З грудня 2015 року відповідач не відвідує сина, поїхав до м. Одеси і навіть не телефонує.

Виходячи з наведеного та посилаючись на норми ст.ст. 164 - 166, 180 СК України, позивач просив задовольнити його вимоги та підтримав їх у судовому засіданні.

Представник Новомиколаївської районної державної адміністрації у судовому засіданні зазначив про наявність підстав для задоволення позову та підтвердив факт ухилення відповідача від виконання батьківських обов'язків відносно сина.

Відповідач, належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи, в судове засідання не прибув, не повідомив суд про причини неявки, а також не надіслав до суду будь-яких заяв та заперечень проти позову.

Враховуючи неявку в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності, згідно з ч. 1 ст. 224 ЦПК України та з огляду на відсутність заперечень позивача проти заочного розгляду справи, суд дійшов висновку про можливість ухвалення заочного рішення на підставі наявних у справі доказів.

У судовому засіданні 09.08.2016 судом було проголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Суд, розглянувши матеріали та з'ясувавши обставини цивільної справи, заслухавши пояснення осіб, які беруть участь у справі, та дослідивши наявні в справі докази в їх сукупності,

встановив:

ОСОБА_3 є матір'ю ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2 що підтверджується свідоцтвом про народження від 24.12.2003 серії НОМЕР_1

Позивач зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_2, та разом з ним за цією адресою проживає ОСОБА_4, що підтверджується актом обстеження матерально-побутових умов сім'ї від 06.06.2016 № 178.

Згідно з висновком органу опіки та піклування Новомиколаївської райдержадміністрації Запорізької області про позбавлення батьківських прав ОСОБА_3 відносно малолітньої дитини ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2 року народження, від 18.07.2016 № 01-01-17/0696, відповідач з грудня 2015 року залишила свого сина позивачу, який постійно опікується ним, відводить його до школи, забезпечує необхідне харчування, медичний догляд та лікування дитини. 18.07.2016 на засіданні комісії з питань захисту прав дитини при Новомиколаївській районній державній адміністрації Запорізької області було розглянуто питання щодо позбавлення відповідача батьківських прав відносно сина - ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2 року народження, та прийнято рішення про доцільність позбавлення відповідача батьківських прав.

Факт повного ухилення відповідача від виконання батьківських обов'язків відносно ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2 року народження, також підтверджується отриманими судом показаннями свідків ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7

Також, згідно з характеристикою ОСОБА_4, учня 6 класу КЗ «Терсянський НВК» Новомиколаївського району Запорізької області, дитиною опікується ОСОБА_1, в якої він і проживає.

Вирішуючи питання про наявність підстав для задоволення позову, суд виходить з наступного.

Відповідно до ст. 165 СК України право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав має, зокрема особа, в сім'ї якої проживає дитина.

Однією з підстав для позбавлення батьківських прав, згідно з п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України, є ухилення батьків від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини.

Ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування своїми обов'язками.

Згідно з частиною першою статті 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.

Вищенаведеними доказами в їх сукупності підтверджується факт свідомого ухилення відповідача від виконання батьківських обов'язків щодо його дитини.

З огляду на викладене, зважаючи на відсутність у справі будь-яких доказів, якими б спростовувались доводи позивача, суд дійшов висновку про те, що позовні вимоги про позбавлення відповідача батьківських прав є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Стосовно вимог про стягнення аліментів суд зазначає наступне.

За правилами статті 166 СК України, особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов'язку щодо утримання дитини (ч. 2), при задоволенні позову щодо позбавлення батьківських прав суд одночасно приймає рішення про стягнення аліментів на дитину (ч. 3).

Відповідно до частини першої статті 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Згідно з частиною третьою статті 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) можуть присуджуватися у частині від доходу її матері.

Згідно з частиною другою статті 182 СК України, мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184 цього кодексу (визначення розміру аліментів у твердій грошовій сумі).

Відповідно до ст. 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом.

Частиною першою статті 191 СК України визначено, що аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову.

Виходячи з наведених норм чинного законодавства, суд дійшов висновку про те, що позовні вимоги про стягнення аліментів на утримання дитини є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

З огляду на викладене, суд визнає позов таким, що підлягає задоволенню в повному обсязі.

Відповідно до частини першої статті 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.

До позовної заяви позивачем додано квитанцію від 24.05.2016 № 27, якою підтверджується сплата позивачем судового збору в розмірі 551,20 грн., отже відповідна сума підлягає стягненню з відповідача на користь позивача.

За правилом частини третьої статті 88 ЦПК України, якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог.

Оскільки позовна заява містила вимоги як майнового (про стягнення аліментів), так і немайнового характеру (про позбавлення батьківських прав), відповідно до ч. 3 ст. 6 Закону України «Про судовий збір», за подання такої позовної заяви судовий збір сплачується за ставками, встановленими для позовних заяв майнового та немайнового характеру.

Позивача, згідно з п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір», звільнено від сплати судового збору в частині вимог про стягнення аліментів.

При цьому, відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 80 ЦПК України, ціна позову у позовах про стягнення аліментів визначається сукупністю всіх виплат, але не більше ніж за шість місяців.

Отже, виходячи з мінімальної ставки судового збору за подання до суду позовної заяви майнового характеру, що, відповідно до підпункту 1 пункту 1 частини другої статі 4 Закону України «Про судовий збір», становить 0,4 розміру мінімальної заробітної плати, розмір судового збору, що підлягає стягненню з відповідача на користь держави становить 551,20 грн.

Враховуючи вищезазначене та керуючись ст.ст. 88, 208, 209, 212 - 215, 218, 223 - 226, 294, 296 ЦПК України, суд

вирішив:

1. Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_3 задовольнити повністю.

2. Позбавити ОСОБА_3, 1983 року народження, батьківських прав щодо її сина: ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2.

3. Стягнути з ОСОБА_3 на користь закладу або особи, у яких перебуватиме її син - ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, аліменти на його утримання, в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходу) ОСОБА_3, але не менше, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 24 травня 2016 року, до повноліття ОСОБА_4.

4. Стягнути з ОСОБА_3, на користь ОСОБА_1 судовий збір в сумі 551,20 грн. (п'ятсот п'ятдесят одна гривня 20 коп.).

5. Стягнути з ОСОБА_3, на користь держави судовий збір в сумі 551,20 грн. (п'ятсот п'ятдесят одна гривня 20 коп.).

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Заочне рішення може бути оскаржено позивачем в апеляційному порядку. Відповідач має право оскаржити заочне рішення в апеляційному порядку в разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана позивачем протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення, а відповідачем - протягом десяти днів з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення, до апеляційного суду Запорізької області через Новомиколаївський районний суд Запорізької області.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя С.С. Гасанбеков