Справа № 752/5539/16-ц
Провадження №: 2/752/3313/16
У Х В А Л А

12.04.2016 року суддя Голосіївського районного суду м. Києва Мирошниченко О.В., вивчивши матеріали позовної заяви ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу, -

в с т а н о в и в:

Позивач ОСОБА_1 у квітні 2016 року звернувся до Голосіївського районного суду м. Києва з позовом до ОСОБА_2, в якому просив розірвати шлюб, укладений між сторонами у справі, зареєстрований 01.03.2003 року Відділом реєстрації актів громадянського стану Ірпінського міського управління юстиції Київської області, про що складено актовий запис № 52.

Дослідивши матеріали позовної заяви, надходжу до висновку про необхідність повернення заяви позивачу для подання до належного суду, з наступних підстав.

Відповідно до вимог частини першої статті 109 ЦПК України позови до фізичної особи пред'являються в суд за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем її проживання або за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем її перебування.

Згідно даних позовної заяви місцем проживання відповідача ОСОБА_2 є адреса: АДРЕСА_1.

Ст. 110 ЦПК України визначено підсудність цивільних справ за вибором позивача. Так, відповідно до вимог частини другої вказаної вище статті, позови про розірвання шлюбу можуть пред'являтися за зареєстрованим місцем проживання чи перебування позивача також у разі, якщо на його утриманні є малолітні або неповнолітні діти. За домовленістю подружжя справа може розглядатись за зареєстрованим місце проживання чи перебування будь-кого із сторін.

Однак, матеріали, приєднані до позовної заяви, не містять доказів того, що подружжя дійшло згоди про розгляд даної цивільної за зареєстрованим місце проживання позивача у Голосіївському районі м. Києва, тобто Голосіївським районним судом м. Києва.

Згідно вимог ст. 115 ЦПК України якщо суддя, вирішуючи питання про відкриття провадження у справі, встановить, що справа не підсудна цьому суду, заява повертається позивачеві для подання до належного суду, про що постановляється ухвала.

Враховуючи наведені вище обставини, вважаю, що справа не підсудна цьому суду, а тому дану позовну заяву необхідно повернути позивачу для подання до належного суду.

Крім того, відповідно до положень пункту другого частини першої статті 7 Закону України «Про судовий збір», сплачена сума судового збору повертається за ухвалою суду в разі, зокрема, повернення заяви або скарги. На підставі вказаної вище норми закону, враховуючи, що дана заява підлягає поверненню позивачу для подання до належного суду, суд надходить до висновку про необхідність повернення сплаченої позивачем суми судового збору у розмірі 551 гривня 21 копійка.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 115, 208 ЦПК України, -

у х в а л и в:

позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу, - повернути позивачу для подання до належного суду.

Повернути ОСОБА_1 551 гривню 21 копійку (п'ятсот п'ятдесят одна гривня двадцять одна копійка) судового збору, сплаченого ним згідно квитанції № 22 від 07.04.2016 року на розрахунковий рахунок 0002, код 38039757, МФО 820019, одержувач УДКСУ у Голосіївському районі м. Києва, отримувач ГУ ДКСУ в м. Києві.

Копію ухвали суду разом із заявою та всіма додатками до неї направити позивачу.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Апеляційного суду м. Києва через суд першої інстанції протягом п'яти днів з дня її проголошення. У разі, якщо ухвалу постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом п'яти днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя