Справа № 503/226/16-ц
РІШЕННЯ

Іменем України

"09" серпня 2016 р. Томашпільський районний суд Вінницької області

в складі: головуючого-судді Пилипчука О.В.,

при секретарі Бойко Т.Є.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в смт. Томашполі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу,

ВСТАНОВИВ:

В лютому 2016 року ОСОБА_1 звернувся до суду із даним позовом, в якому просить розірвати шлюб, укладений між ним та відповідачкою 22 лютого 2006 року у виконавчому комітеті Борсуківської сільської ради Балтського району Одеської області, актовий запис № 1.

Даний позов ОСОБА_1 обґрунтувала тим, що у них різні погляди на життя, вони перестали розуміти один одного, з 2008 року проживають окремо, тому вважає, що їхня сімя фактично розпалася і примирення між ними бути не може. Від шлюбу у сторін є дитина, ІНФОРМАЦІЯ_1, яка проживає із матірю.

В судове засідання позивач ОСОБА_1 не зявився, однак подав до суду заяву, в якій просить справу розглянути у його відсутності, позовні вимоги підтримує, просить позов задовольнити, в разі неявки відповідачки в судове засідання не заперечує проти заочного розгляду справи.

Відповідачка ОСОБА_3 неодноразово у судове засідання не зявлялася по невідомій суду причині, про причини неявки суд не повідомила, заяви про розгляд справи за її відсутності суду не надала, хоча відповідно ст.. 74 ЦПК України була належним чином повідомлена про слухання справи, в звязку з чим суд ухвалив постановити у справі заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, відповідно ст..224 ЦПК України.

Суд, розглянувши заяву позивача, дослідивши матеріали справи, прийшов до наступного висновку.

Згідно ст..1 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб.

Статтею 3 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Згідно ч. 2 ст. 27 ЦПК України, особи, які беруть участь у справі позовного провадження, для підтвердження своїх вимог або заперечень зобовязані подати усі наявні у них докази або під час попереднього судового засідання, а якщо попереднє судове засідання у справі не проводиться до початку розгляду справи по суті.

Згідно ст. 57 ЦПК України, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко - і відеозаписів, висновків експертів.

Згідно ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Згідно ч. 3 ст. 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 112 СК України, суд зясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя.

Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.

Згідно з роз'ясненнями, викладеними у п. 10 постанови Пленуму Верховного Суду України від 21 грудня 2007 року № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», суди повинні уникати формалізму при вирішенні позовів про розірвання шлюбу, повно та всебічно з'ясовувати фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, враховувати наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя, забезпечувати участь у судовому засіданні, як правило, обох сторін, вживати заходів до примирення подружжя. Передбачене ч. 1 ст. 111 СК України вжиття судом заходів щодо примирення подружжя застосовується у випадку відсутності згоди одного з них на розірвання шлюбу за ініціативою однієї зі сторін або суду у формі відкладення розгляду справи слуханням та надання сторонам строку на примирення (ч. 5 ст. 191 ЦПК України). Судам слід використовувати надану законом можливість відкласти розгляд справи для примирення подружжя, особливо за наявності неповнолітніх дітей. При визначенні строку на примирення суд заслуховує думку сторін та враховує конкретні обставини справи.

Згідно з роз'ясненнями, викладеними у п.11 постанови Пленуму Верховного Суду України від 21 грудня 2007 року № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей.

Судом встановлено, що між ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_3 22 лютого 2006 року зареєстровано шлюб у виконавчому комітеті Борсуківської сільської ради Балтського району Одеської області, актовий запис № 1. Після реєстрації шлюбу сторонам присвоєно прізвище ОСОБА_1.

Оскільки суд встановив, що шлюб сторін існує лише формально,сторони припинили шлюбно-сімейні відносини та ведення спільного господарства, проживають окремо з 2008 року, збереження шлюбу суперечить інтересам сторін, тому позов ОСОБА_1 про розірвання шлюбу підлягає задоволенню.

Відповідно до ч. 8 ст. 235 ЦПК України у рішенні суду про розірвання шлюбу зазначається про вибір прізвища тим з подружжя, який змінив прізвище під час реєстрації шлюбу, що розривається.

Оскільки відповідачка не просила змінити їй прізвище, суд залишає їй прізвище, яке вона отримала після реєстрації шлюбу-Приступ.

Згідно ч. 1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує понесені нею та документально підтверджені судові витрати.

Позивач ОСОБА_1 суду поніс судові витрати, що складаються зі сплати оголошення в пресі в розмірі 420,00 грн., які підлягають стягненню з відповідачки ОСОБА_3 на його користь.

Окрім того, при зверненні до суду із позовом про розірвання шлюбу позовну заяву необхідно оплатити судовим збором. Позивач ОСОБА_1 не оплатив позовну заяву судовим збором, оскільки звільнений від сплати судового зболру на підставі ст.. 5 Закону України «Про судовий збір».

Згідно Закону України «Про судовий збір» судовий збір справляється у відповідному розмірі від мінімальної заробітної плати у місячному розмірі, встановленому законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду,-у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі. Ставка судового збору за поданням до суду позовної заяви немайнового характеру, яка подана фізичною особою, справляється у розмірі 0,4 розміру мінімальної заробітної плати. Отже, якщо станом на 1 січня 2016 року розмір мінімальної заробітної плати становив 1378,00 грн, тому ставка судового збору в даній справу становитиме 551,20 гривень.

Таким чином з ОСОБА_3 підлягає стягненню в доход держави 551,20 гривень судового збору.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 105, 112 СК України, ст. ст. 10, 15, 60, 79, 88, 208, 209, 212-215, 218, 224-227, 294 ЦПК України суд,

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про розірвання шлюбу задовольнити.

Шлюб між ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_3, зареєстрований 22 лютого 2006 у виконавчому комітеті Борсуківської сільської ради Балтського району Одеської області, актовий запис № 1 розірвати.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 судові витрати в розмірі 971,20 грн (девятсот сімдесят одна гривню 20 копійок).

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.

Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано у строк, встановлений ст. 294 ЦПК України. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до апеляційного суду Вінницької області через Томашпільський районний суд Вінницької області протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя: ОСОБА_5