Справа № 683/1464/16-ц
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 липня 2016 року м. Старокостянтинів

Старокостянтинівський районний суд Хмельницької області

в складі: головуючої судді Бондарчук Л.А.

секретаря Борикіної Л.В.

розглянувши у судовому засіданні в місті Старокостянтинів справу за позовом ОСОБА_1 до Баглаївської сільської ради Старокостянтинівського району Хмельницької області, Старокостянтинівської районної державної адміністрації про визнання права власності на земельну ділянку в порядку спадкування, суд

в с т а н о в и в:

У червні 2016 року ОСОБА_1 звернулась в суд з позовом до Баглаївської сільської ради Старокостянтинівського району Хмельницької області, Старокостянтинівської районної державної адміністрації і просить визнати за нею в порядку спадкування за заповітом після смерті прадіда ОСОБА_2 право на земельну частку (пай) в КСП ім. Лесі Українки с. Лажева Старокостянтинівського району Хмельницької області у розмірі 3,66 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж в натурі.

В обґрунтування заявленого позову посилається на те, що 05 серпня 1995 року помер її прадід ОСОБА_2 За свого життя ОСОБА_2 склав заповіт, яким все належне йому майно заповів для неї. Оскільки вона є єдиним спадкоємцем за заповітом після смерті ОСОБА_2, тому має право на спадщину, до складу якої увійшло право на земельну частку (пай) в КСП ім. Лесі Українки с. Лажева у розмірі 3,66 в умовних кадастрових гектарах. Однак, оформити свої спадкові права вона не в змозі, оскільки сертифікат на право на земельну частку (пай) видано на ім»я ОСОБА_2 вже після його смерті, через що нотаріус відмовив у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом.

Позивачка ОСОБА_1, яка належним чином повідомлена про час і місце розгляду справи, до суду не з»явилася, натомість подала заяву про розгляд справи у її відсутності, позов підтримує, просить задоволити.

Відповідач Баглаївська сільська рада Старокостянтинівського району Хмельницької області, яка належним чином повідомлена про час і місце розгляду справи, до суду свого представника не направила, подавши заяву про розгляд справи у відсутності представника, проти позову не заперечує.

Відповідач - Старокостянтинівська районна державна адміністрація, яка належним чином повідомлена про час і місце розгляду справи, до суду свого представника не направила, подавши заяву про розгляд справи у відсутності представника, при вирішенні справи покладається на думку суду.

Оскільки сторони в судове засідання не з»явились, фіксування судового процесу за допомогою технічних засобів не здійснюється.

Дослідивши надані докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до роз»ясень, даних в п.1 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» №7 від 30.05.2008 року, відносини спадкування регулюються правилами ЦК України, якщо спадщина відкрилась не раніше 1 січня 2004 року. У разі відкриття спадщини до зазначеної дати застосовується чинне на той час законодавство, зокрема, відповідні правила Цивільного кодексу УРСР, у тому числі щодо прийняття спадщини.

Відповідно до ст.524 ЦК УРСР (в редакції 1963 року) спадкування здійснюється за законом і за заповітом.

Згідно ч.1 та ч.2 ст.549 цього Кодексу спадкоємець визнається таким, що прийняв спадщину, якщо він протягом шести місяців з дня відкриття спадщини фактично вступив в управління або володіння спадковим майном або якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини.

Судом встановлено, що 05 серпня 1995 року помер ОСОБА_2 За свого життя ОСОБА_2 склав заповіт, яким належне йому майно заповів ОСОБА_3. ОСОБА_3 після реєстрації шлюбу 22 листопада 2003 року із ОСОБА_4 змінила прізвище на ОСОБА_4. ОСОБА_2 на день смерті проживав і був зареєстрований за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_1. Після смерті ОСОБА_2 фактично в управління та розпорядження спадковим майном вступила спадкоємиця за заповітом ОСОБА_3

Зазначені обставини підтверджуються: свідоцтвом про смерть ОСОБА_2, свідоцтвом про одруження ОСОБА_3, в якому вона змінила прізвище на ОСОБА_4, довідкою виконкому Баглаївської сільської ради №952 від 15 грудня 2015 року про те, що ОСОБА_3 вступила в управління та розпорядження спадковим майном після смерті прадіда ОСОБА_2, матеріалами спадкової справи № 214/2016, яка заведена 26 березня 2016 року Старокостянтинівською державною нотаріальною конторою до майна померлого 05 серпня 1995 року ОСОБА_2

Відповідно до роз»ясень, даних у п.24 постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 16 квітня 2004 року «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ» з наступними змінами та доповненнями, член колективного сільськогосподарського підприємства (далі КСП), включений до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю, набуває права на земельну частку (пай) з дня видачі цього акта, і в разі його смерті успадкування права на земельний пай здійснюється за нормами ЦК, у тому числі й у випадку, коли з різних причин ця особа не отримала сертифікат на право на земельну частку (пай).

Судом встановлено, що 18 липня 1995 року колективному сільськогосподарському підприємству імені ОСОБА_5 с. Лажева Старокостянтинівського району Хмельницької області на підставі рішення Баглаївської сільської ради народних депутатів №3 від 07 червня 1995 року передано у колективну власність для сільськогосподарського виробництва 1405,8 га землі.

Згідно інформаційної довідки про вартість земельної частки (паю), виданого Головним управлінням Держгеокадастру в Хмельницькій області, за померлим ОСОБА_2 за №308 згідно запису в списках громадян, які мають право на отримання земельного сертифіката колективного сільськогосподарського підприємства ім. Лесі Українки с. Лажева Старокостянтинівського району Хмельницької області, прикладених до державного акта на право колективної власності на землю за №10 від 18.07.1995 року рахується сертифікат на право на земельну частку (пай) серії ХМ № 0086569, виданий 25 лютого 1997 року. Сертифікат зареєстровано 26 лютого 1997 року у Книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) за №363. Згідно даного сертифікату ОСОБА_2 належить право на земельну частку (пай) розміром 3,66 га в умовних кадастрових гектарах без визначення частки в натурі.

Таким чином, ОСОБА_2 був включений до списку громадян членів КСП імені ОСОБА_5

ОСОБА_5, який є додатком до Державного акта на право колективної власності на землю серії ХМ №10 від 18 липня 1995 року, а тому з 18 липня 1995 року він набув право на земельну частку (пай) в КСП імені ОСОБА_5 с. Лажева й це право перейшло до його спадкоємиці ОСОБА_1

25 лютого 1997 року, вже після смерті ОСОБА_2, Старокостянтинівська районна державна адміністрація Хмельницької області на підставі рішення №386-р від 06 травня 1996 року видала на ім»я ОСОБА_2 сертифікат на право на земельну частку пай серії ХМ№0086569, згідно якого належна ОСОБА_2 земельна частка (пай) визначена в розмірі 3,66 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості).

На час розгляду справи в суді вищезазначений сертифікат є чинним і у встановленому законом порядку не скасований.

Відповідно до роз»ясень, даних в п.23 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» №7 від 30.05.2008 року, за наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.

26 травня 2016 року державним нотаріусом Старокостянтинівської державної нотаріальної контори ОСОБА_6 винесено постанову про відмову ОСОБА_1 у видачі свідоцтва про право на спадщину до майна після смерті ОСОБА_2, оскільки сертифікат на право на земельну частку (пай) видано після смерті останнього.

Разом з тим, досліджені судом докази вказують на те, що ОСОБА_2 був включений до списку громадян членів КСП імені ОСОБА_5 с. Лажева, який є додатком до Державного акта на право колективної власності на землю серії ХМ №10 від 18 липня 1995 року, а тому саме з цієї дати він набув право на земельну частку (пай) в КСП імені ОСОБА_5 розміром 3,66 в умовних кадастрових гектарах. Зазначене право після смерті ОСОБА_2 перейшло в порядку спадкування за заповітом до позивачки ОСОБА_1

З огляду на викладене, за ОСОБА_1 слід визнати в порядку спадкування за заповітом після смерті ОСОБА_2 право на земельну частку (пай) в КСП імені ОСОБА_5 с. Лажева Старокостянтинівського району Хмельницької області у розмірі 3,66 в умовних кадастрових гектарах.

Керуючись ст.ст. 11, 60, 88, 212-215 ЦПК України, ст.524, ч.1 та ч.2 ст.549 ЦК УРСР (в редакції 1963 року), суд

в и р і ш и в:

Позов ОСОБА_1 задоволити.

Визнати за ОСОБА_1 в порядку спадкування за заповітом після смерті ОСОБА_2, який помер 05 серпня 1995 року, право на земельну частку (пай) у землі, яка перебуває у колективній власності колективного сільськогосподарського підприємства ім. Лесі Українки с.Лажева розміром 3,66 умовних кадастрових гектари без визначення меж цієї частки в натурі згідно сертифіката серії ХМ № 0086569 від 25 лютого 1997 року.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до апеляційного суду Хмельницької області через Старокостянтинівський районний суд шляхом подання в десятиденний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя: