Категорія 46Доповідач Нікушин В. П.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 березня 2016 рокум. Вінниця

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Вінницької області у складі:

головуючого Нікушина В.П.,

суддів Денишенко Т.О., Зайцева А.Ю.,

за участю секретаря Маркевич Я.С.,

за участю представників ОСОБА_2, ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5 про усунення перешкод у користуванні власністю шляхом визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням та за зустрічним позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_4 про усунення перешкод в користуванні житлом шляхом вселення, за апеляційною скаргою ОСОБА_5 на рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 12.01.2016 року, ухвалене за їхніми позовами,

ВСТАНОВИЛА:

В серпні 2015 року ОСОБА_4 звернулась в суд з вказаним позовом до ОСОБА_5

Мотивуючи позовні вимоги, вона посилалась на те, що 15.07.2015 року вона набула за договором дарування право власності на квартиру АДРЕСА_1. Вказана квартира була їй подарована батьком - ОСОБА_6, якому ця ж квартира була подарована 04 липня 2003 року ОСОБА_5

Після відчуження квартири ОСОБА_5 виселився з неї і переїхав на постійне проживання до ОСОБА_7 в квартиру АДРЕСА_2 з якою перебував у фактичних шлюбних стосунках.

При цьому з реєстрації в квартирі АДРЕСА_1 він не знімався.

ОСОБА_5, не являючись членом її сім'ї, не проживаючи в квартирі понад 15 років, створює їй перешкоди в користуванні та розпорядженні належною їй квартирою, участі в її утриманні та сплаті комунальних послуг не приймає.

В свою чергу ОСОБА_5 звернувся в суд з позовом до ОСОБА_6 про усунення перешкод в користуванні житлом шляхом вселення.

В ході розгляду справи була проведена заміна відповідача, а саме в якості відповідача була притягнута ОСОБА_4

Позовні вимоги були мотивовані тим, що він належну йому на праві власності квартиру АДРЕСА_1 за договором дарування подарував 04 липня 2003 року своєму синові ОСОБА_6 За домовленістю він продовжував проживати в подарованій квартирі.

З часом його стан здоров'я погіршився і він самостійно не міг себе обходити. За порадою своєї сестри, він скористався допомогою ОСОБА_7 З метою його цілодобового догляду, він перебрався до її квартири.

На час його відсутності син ОСОБА_6 вмовив його поселити до подарованої ним квартири квартирантів, які почали проживати в ній з 2009 року.

Після проведення лікування, в травні 2015 року він почав самостійно ходити та самостійно себе обходити і прийняв рішення про повернення до квартири, в якій він проживав до 2009 року, однак син відмовив йому в цьому. В ході розгляду справи йому стало відомо, що син подарував квартиру своїй доньці ОСОБА_4 За таких обставин він, не маючи іншого житла, змушений поневірятись.

Рішенням суду першої інстанції позовні вимоги ОСОБА_4 задоволені, а в задоволенні позову ОСОБА_5 відмовлено.

З таким рішенням не погодився ОСОБА_5 і оскаржив його в апеляційному порядку. В апеляційній скарзі він просить рішення скасувати та ухвалити нове рішення про задоволення позовних вимог.

Оскаржуване рішення він вважає незаконним, посилаючись на неповне з'ясування обставин справи, що мають значення для справи, їх недоведеність, невідповідність висновків суду встановленим обставинам та на неправильне застосування норм матеріального права.

На підтвердження доводів апеляційної скарги наведені ті ж обставини, на яких ґрунтувались заявлені ним позовні вимоги.

Колегія суддів, заслухавши доповідача, представника ОСОБА_5, ОСОБА_4 та її представника, перевіривши законність та обґрунтованість оскаржуваного рішення в межах вимог апеляційної скарги, дійшла до наступного висновку.

Апеляційна скарга не підлягає до задоволення, оскільки вона ґрунтується на обставинах, які не відповідають характеру спірних правовідносин, що склались між сторонами по справі та на обставинах, які не знайшли свого підтвердження, як в суді першої інстанції, так і в ході апеляційного розгляду справи.

Встановлено, що ОСОБА_5, придбавши 23 червня 2003 року квартиру АДРЕСА_1, подарував її 04 липня 2003 року своєму синові ОСОБА_6

17 липня 2003 року він та син зареєструвались у цій квартирі. У 2009 році ОСОБА_5, не знімаючись з реєстрації, перебрався до ОСОБА_7 з якою проживав у її квартирі АДРЕСА_2.

В тому ж 2009 році в квартирі АДРЕСА_1 зареєструвалась та почала проживати ОСОБА_4 зі своєю сім'єю.

За встановлених обставин суд першої інстанції прийшов до висновку про те, що ОСОБА_5 втратив право на проживання в цій квартирі, оскільки він тривалий час в ній не проживав, в тому числі і на правах члена сім'ї ОСОБА_4

Колегія суддів частково погодилась з висновками суду першої інстанції з огляду на наступні обставини.

Відповідно до ст. 156 ЖК України члени сім'ї власника будинку (квартири), які разом з ним проживають у будинку (квартирі), що йому належить, користуються жилим приміщенням нарівні з власником будинку

Встановлені по справі обставини свідчать про те, що між ОСОБА_5 та його сином ОСОБА_6, після того як він подарував квартиру АДРЕСА_1, властиві членам однієї сім'ї стосунки не склались, незважаючи на те, що обидва в ній були зареєстровані. Набувши право на квартиру, ОСОБА_6 продовжував проживати зі своєю сім'єю в іншій квартирі.

За правилами частини 1-ї ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

ОСОБА_6, являючись власником квартири, зареєстрував в ній у 2009 році свою доньку ОСОБА_4, яка з часу її реєстрації почала проживати в цій квартирі. На той час ОСОБА_5 в квартирі не проживав і ця обставина ним визнана при зверненні з зустрічним позовом до ОСОБА_4, а також доводиться наявними в матеріалах справи доказами.

15 липня 2015 року ОСОБА_6 подарував квартиру АДРЕСА_1 ОСОБА_4 На час переходу до неї права власності на квартиру ОСОБА_5 на правах члена її сім'ї в цій квартирі не проживав. Тому навіть за поважності причин його тривалого не проживання в квартирі АДРЕСА_1, за встановлених обставин не дає підстав для його вселення до цієї квартири на правах члена сім'ї ОСОБА_4

Положення статті 156 ЖК України та статті 405 ЦК України поширюються на правовідносини між власником житла та членами його сім'ї. Отже, вимоги ОСОБА_5 про його вселення до квартири, яка належить ОСОБА_4 на правах члена її сім'ї є безпідставними.

За правилами статті 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Набувши право власності на квартиру, ОСОБА_4 мала всі правові підстави для усунення перешкод в користуванні цією квартирою.

А тому, колегія суддів погоджується з висновками суду щодо задоволення її позовних вимог.

На підставі ст. ст. 156, 157 ЖК України, ст. ст. 319, 391, 405 ЦК України, керуючись ст. ст. 307, 308, 313, 314, 315 ЦПК України, судова колегія палати у цивільних справах апеляційного суду Вінницької області,

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_5 відхилити.

Рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 12.01.2016 року, ухвалене по справі за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5 про усунення перешкод у користуванні власністю шляхом визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням та за зустрічним позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_4 про усунення перешкод в користуванні житлом шляхом вселення, залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили.

Головуючий суддя: /підпис/

Судді: /підписи/

Згідно з оригіналом: