Провадження № 2/522/7262/16
У Х В А Л А

23 серпня 2016 року

Приморський районний суд м. Одеси у складі:

головуючого-судді Бойчука А.Ю.,

за участю секретаря Скибінській Є.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, треті особи: ОСОБА_3, ОСОБА_4 про визнання недійсним договору купівлі-продажу,-

ВСТАНОВИВ:

До суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 до ОСОБА_2, треті особи: ОСОБА_3, ОСОБА_4 про визнання недійсним договору купівлі-продажу.

Разом з позовною заявою позивач подав до суду клопотання, по якому просив суд вжити заходи забезпечення позову, шляхом накладення арешту, заборони оформляти право власності на житловий будинок з господарськими спорудами під №8 по вул. Красних Зорь у м. Одесі, загальною площею 673,2 кв. м., житловою площею 140 кв. м., та земельну ділянку, площею 0,12 га, розташовану за адресою, м. Одеса, вул. Красних Зорь, 8, право власності на які з 17.08.2016 року оформлено на ОСОБА_5; заборонити виселяти ОСОБА_1 із членами його сімї з будинку №8 по вул. Красних Зорь в м. Одесі.

Заява про забезпечення позову розглядається в порядку ч.1 ст.153 ЦПК України без повідомлення відповідача та інших осіб, які беруть участь у справі.

Суд, ознайомившись та дослідивши матеріали цивільної справи, вважає, що клопотання про забезпечення позовних вимог не підлягає задоволенню.

Відповідно до ч. ч. 1, 3 ст. 151 ЦПК України, суд за заявою осіб, які беруть участь у справі, може вжити заходи забезпечення позову. Забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Відповідно до ч. 1 п. п. 1, 2 ст. 152 ЦПК України позов забезпечується накладенням арешту на майно або грошові кошти, що належать відповідачеві і знаходяться у нього або в інших осіб, забороною вчиняти певні дії.

Забезпечення позову це заходи цивільного процесуального припинення дій, які можуть утруднити виконання майбутнього рішення суду чи зробити його виконання неможливим.

В заяві про забезпечення позову представник позивача не надав доказів, що існує реальна загроза відчуження та перереєстрації майна, на яке позивач просить накласти арешт та в матеріалах справи відсутні підтвердження того, що воно дійсно на сьогодняшній день на праві власності належить ОСОБА_5 та не просить витребуати такі відомості.

Враховуючи, що ч. 1 ст. 151 ЦПК України є дискреційною, суд, відмовляючи у застосуванні заходів забезпечення позову, приймає до уваги наявність обставин, які виключають можливість їх застосування.

Відповідно роз'яснень, які містяться в п. 2 Постанови № 9 Пленуму Верховного Суду України від 22.12.2006 «Про практику застосування судами цивільного законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», вирішуючи питання щодо застосування певного виду забезпечення позову, суди повинні виходити з того, що наведений у ч. 1 ст. 152 ЦПК України перелік видів такого забезпечення не є вичерпним, тому за наявності відповідного клопотання можуть бути застосовані й інші його види, але з урахуванням обмежень, установлених ч. 4 зазначеної статті.

Заходи забезпечення позову повинні відповідати і бути співмірними заявленим вимогам, а також мають бути безпосередньо повязанні з предметом спору, необхідними і достатніми для забезпечення виконання судового рішення.

Окрім цього представником позивача, в порушення ч.2 ст.151 ЦПК України не зазначено яким саме чином, на його думку, невжиття заходів забезпечення позову може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду, і які є підстави для таких припущень.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.151-153, 209,210, 293 ЦПК України, -

УХВАЛИВ:

В задоволенні заяви ОСОБА_1 про вжиття заходів забезпечення позову - відмовити.

Апеляційну скаргу на ухвалу суду може бути подано протягом п`яти днів з дня отримання її копії.

Суддя : А.Ю. Бойчук