Справа № 456/703/16-ц
Провадження № 2/456/868/2016
РІШЕННЯ

іменем України

12 вересня 2016 року Стрийський міськрайонний суд Львівської області в складі:

головуючого - судді Саса С. С. ,

при секретарі Петренко В.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Стрию справу за позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «Українська страхова компанія «Гарант - ОСОБА_2», ОСОБА_3 про відшкодування шкоди завданої внаслідок ДТП,

встановив:

Позивач звернувся до суду з позовом, в якому просить стягнути з ПАТ «Українська страхова компанія «Гарант- Авто» 37 224,95 грн. страхового відшкодування та з ОСОБА_3 відшкодування в розмірі 7 714,85 грн., а також судові витрати. В обґрунтування позовних вимог покликається на те, що 01.05.2015 року на перехресті вул. Вітовського - Дорошенка в м. Стрий Львівської області відбулося зіткнення транспортних засобів за участю автомобіля НОМЕР_1, під його керуванням та автомобіля марки «ВАЗ», д.н.з.Н 5444 ІН, під керування водія ОСОБА_3 04.06.2015 року постановою Стрийського міськрайонного суду Львівської області ОСОБА_3 визнано винним у вчинені адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, й на нього накладено стягнення у вигляді штрафу в розмірі 420 грн. Цивільно-правова відповідальність перед третіми особами водія автомобіля НОМЕР_2, ОСОБА_3 була застрахована в ПАТ «УСК «Гарант - ОСОБА_2» згідно полісу страхування цивільної відповідальності № АІ/1970950. Він 19.05.2015 року звернувся з письмовим повідомленням до відповідача ПАТ «УСК «Гарант - ОСОБА_2» з вимогою про виплату страхового відшкодування, однак жодних коштів на його розрахунковий рахунок від страховика не надійшло. Вважає, що ПАТ «УСК «Гарант - ОСОБА_2» своєю бездіяльністю порушує норми чинного законодавства України у сфері страхових послуг, що унеможливлює отримання потерпілою стороною належного їй страхового відшкодування, а тому просить суд позов задоволити. Крім того, просить суд стягнути з відповідача ОСОБА_3 на його користь 7 714,85 грн. страхового відшкодування в порядку ч.1 ст. 1194 ЦК України.

В судовому засіданні представник позивача ОСОБА_1 - ОСОБА_4 позов підтримав, покликаючись на викладені в позовній заяві обставини, просить суд позов задоволити.

Представник відповідача ПАТ «Українська страхова компанія «Гарант ОСОБА_2», будучи належним чином повідомленим про час та місце судового розгляду, у судове засідання не з'явився, заяви про розгляд справи за його відсутності не надіслав, у звязку з чим, суд вважає за можливе проводити розгляд справи у його відсутності, на підставі документів та доказів, що є в матеріалах справи про права та взаємовідносини сторін, що відповідає вимогам ст. 224 ЦПК України, проти чого сторони не заперечили.

Відповідач ОСОБА_3 та його представник ОСОБА_2 в судове засідання 12.09.2016 року не зявилися, про час та місце розгляду справи своєчасно і належним чином повідомлені. Про причини неявки суд не повідомили.

Суд, заслухавши пояснення представника позивача та дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, приходить до висновку, що позов підлягає до часткового задоволення з наступних підстав.

Частиною 1 ст. 15 ЦК України передбачено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Згідно зі ст. 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування.

Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 16 ЦК України одним із способів захисту цивільних прав та інтересів може бути відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди.

Відповідно до ч.1 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Відповідно до ст. 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди, тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим обєктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого.

У п. 2 Постанови Пленуму Верховного суду України «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» від 27 березня 1992 року № 6 (із змінами та доповненнями) зазначено, що «розглядаючи позови про відшкодування шкоди, суди повинні мати на увазі, що шкода заподіяна особі і майну громадянина підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв'язок та є вина зазначеної особи».

В судовому засіданні встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини.

З копії постанови Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 04.06.2015 року вбачається, що 01.05.2015 року о 15 год. 30 хв. на перехресті вулиць Вітовського - Дорошенка в м. Стрию Львівської області ОСОБА_3, керуючи транспортним засобом марки «ВАЗ 2101», д.н.з. НОМЕР_3, на перехресті рівнозначних доріг не дав перевагу транспортному засобу марки «Volkswagen», д.н.з. НОМЕР_4, під керуванням ОСОБА_1, який рухаючись праворуч, наближався до даного перехрестя, в результаті чого сталася дорожньо транспортна пригода, а обидва автомобілі отримали технічні пошкодження. ОСОБА_3 визнаний винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, й на нього накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 420 грн.

Згідно з копії полісу обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №АІ/1970950, у ПАТ «Українська страхова компанія «Гарант - ОСОБА_2»» застраховано цивільно-правову відповідальність ОСОБА_3, забезпеченим транспортним засобом є автомобіль НОМЕР_5, ліміт відповідальності за шкоду заподіяну майну згідно умов полісу становить 50 000 грн., строк дії полісу з 02.08.2014 року по 01.08.2015 року включно.

Таким чином, страховий випадок, що мав місце 01.05.2015 року, відбувся в період дії вищевказаного полісу.

З копії висновку № 38/15 експертного автотоварознавчого дослідженні автомобіля НОМЕР_6, складеного 16.05.2015 року вбачається, що вартість матеріального збитку завданого власнику вказаного автомобіля, внаслідок пошкодження автомобіля під час ДТП складає 30 805 грн. 15 коп.

У ст. 3 3акону України «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» передбачено, що обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності здійснюється з метою забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоровю та (або) майну потерпілих унаслідок дорожньо-транспортної пригоди та захисту майнових інтересів страхувальників.

Таким чином, виходячи із суті такого страхування, закон має на меті захист не лише прав потерпілих на відшкодування шкоди, але й захист інтересів страхувальника заподіювача шкоди.

Відповідно до п.22.1 ст.22 ЗУ «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», при настанні страхового випадку страховик відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоровю, майну третьої особи.

Як встановлено в судовому засіданні, що позивач 19.05.2015 р. звертався до ПАТ «УСК «Гарант - ОСОБА_2» з заявою про відшкодування матеріальної шкоди, завданої ДТП, однак жодної відповіді не отримав, а кошти на розрахунковий рахунок позивача на день розгляду справи не надійшло.

В судовому засіданні встановлено, що неправомірними діями відповідача ОСОБА_3 було заподіяно шкоду транспортному засобу, яким керував позивач, а тому є всі підстави для цивільно-правової відповідальності ОСОБА_5 за завдану шкоду, а оскільки цивільно-правова відповідальність останнього застрахована відповідачем, тому шкода повинна бути відшкодована ПАТ «Українська страхова компанія «Гарант- Авто» на підставі Закону України «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів».

Виходячи з наведеного, суд приходить до висновку, що позивачу відповідачем відповідно до ст.22 ЗУ «Про обовязкове страхування цивільно правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» не було здійснено виплати, повязаної з відшкодування витрат завданих внаслідок ДТП, а тому з відповідача ПАТ «Українська страхова компанія «Гарант - ОСОБА_2» на користь позивача слід стягнути 30 805 грн. 15 коп. страхового відшкодування та 5419,80 гривень пені, нарахованої за неналежне виконання відповідачем ПАТ «Українська страхова компанія «Гарант- Авто» свого зобовязання, а всого разом 36224 грн. 95 коп.

Окрім цього, суд приходить до висновку, що в задоволенні позовних вимог про стягнення з ПАТ «Українська страхова компанія «Гарант - ОСОБА_2» 1 000 грн. за проведене експертне автотоварознавче дослідження та стягнення з ОСОБА_3 7 714,85 грн. страхового відшкодування слід відмовити з наступних підстав.

Статтею 57 ЦПК України передбачено, що доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, письмових доказів.

Частина 1 статті 58 ЦПК України передбачає, що належними є доказами, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Згідно зі ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Стаття 64 ЦПК України передбачає, що письмовими доказами є будь-які документи, акти, довідки, листування службового або особистого характеру або витяги з них, що містять відомості про обставини, які мають значення для справи.

Письмові докази, як правило, подаються в оригіналі. Якщо подано копію письмового доказу, суд за клопотанням осіб, які беруть участь у справі, має право вимагати подання оригіналу.

Так, на обґрунтування своїх вимог позивач покликається на те, що ОСОБА_3 під час здійснення ДТП йому, відповідно до рахунку № 33 від 17.06.2015 року та акту здачі - прийняття виконаних робіт від 16.02.2016 року, було завдано матеріальних збитків на загальну суму в розмірі 38 520 грн., а у звязку з тим, що цивільно правова відповідальність відповідача була застрахована у ПАТ «УСК «Гарант - ОСОБА_2», а тому з відповідача ОСОБА_3 просить стягнути 7 714,85 грн. завданих збитків, однак оригіналів вказаних рахунку та акту в судове засідання не представив.

Окрім цього, слід зазначити, що в судовому засіданні представником позивача відповідно до ч. 1 ст. 60 ЦПК України не доведено та не подано належних та допустимих доказів на підтвердження факту оплати проведеного автотоварознавчого дослідження пошкодженого транспортного засобу в розмірі 1000 грн. та оплати проведеного ремонту пошкодженого автомобіля в сумі 38520 грн., а долучена копія товарного чеку від 13.05.2015 року та копія рахунку ФОП ОСОБА_6 від 17.06.2015р. судом до уваги не береться.

Виходячи з зазначеного, суд також вважає необхідним відмовити в задоволенні вимог позивача в частині стягнення з відповідача ОСОБА_3 завданих збитків в розмірі 7 714,85 грн. та стягнення 1000 грн. витрат за проведення експертного автотоварознавчого дослідження пошкодженого транспортного засобу.

Таким чином суд, виходячи з засад виваженості, розумності та справедливості, приходить до остаточного висновку про часткове задоволення позовних вимог.

Підлягають стягненню з відповідача ПАТ «Українська страхова компанія «Гарант - ОСОБА_2» судові витрати по справі в розмірі 551 грн. 20 коп.

Керуючись ст.ст.10, 60, 212, 215, 218 ЦПК України, ст.ст. 116, 1188, 1194 ЦК України, суд

вирішив:

Позов задоволити частково.

Стягнути з Публічного акціонерного товариства «Українська страхова компанія «Гарант - ОСОБА_2» на користь ОСОБА_1 суму страхового відшкодування за завдану майнову шкоду в розмірі 36224 грн. 95 коп. та 551 грн. 20 коп. сплаченого судового збору, а всього разом 36776 грн. 15 коп. (тридцять шість тисяч сімсот сімдесят шість гривень 15 копійок).

В решті позову відмовити.

На рішення суду може бути подана апеляційна скарга до Апеляційного суду Львівської області протягом десяти днів з дня його проголошення.

Суддя Сас С.С.