Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

Справа №377/417/16-ц

Провадження №2/377/229/16

03 серпня 2016 року Славутицький міський суд Київської області у складі судді Теремецької Н.Ф., при секретарі Щуковській А.М.,

за участю:

відповідача ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Славутичі цивільну справу за позовом публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПРИВАТБАНК» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, -

УСТАНОВИВ:

21 червня 2016 року позивач звернувся до суду з названим позовом до відповідача з вимогою стягнути заборгованість у розмірі 10992,53 гривень за кредитним договором б/н від 26.02.2007 року, яка складається з наступного: 4030 гривень заборгованість за кредитом; 5362,89 гривень заборгованість по процентам за користування кредитом; 600 грн. заборгованість по пені та комісії; штрафи: 500,00 гривень фіксована частина; 499,64 гривень процентна складова.

В обґрунтування позову зазначав, що відповідно до укладеного договору б/н від 26.02.2007 року відповідач отримав кредит у виді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 22,80% на рік на суму залишку заборгованості. Відповідач підписав заяву, чим підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг», «Правилами користування платіжною карткою» та «Тарифами Банку», які викладені на офіційному сайті банку, складає між ним та Банком договір. Підписання даного Договору є прямою і безумовною згодою Позичальника щодо прийняття будь-якого розміру кредитного ліміту, встановленого Банком, відповідно до п. 3.3 Умов та Правил надання банківських послуг. Банк нараховує проценти за користування кредитом в розмірі, встановленому Тарифами Банку, з розрахунку 360 календарних днів на рік, відповідно до п. 5.5 Правил користування платіжною карткою. Згідно п. 6.5 Умов та правил надання банківських послуг Позичальник зобов'язується погашати заборгованість за Кредитом, процентами за його використання, за перевитрати платіжного ліміту, а також оплачувати комісії на умовах, передбачених цим Договором. Відповідач своєчасно не надавав Банку грошові кошти для погашення заборгованості за Кредитом, відсотками, а також іншими витратами відповідно до умов Договору, що має відображення у ОСОБА_2 заборгованості за договором, чим не виконав зобов'язання за Договором. Відповідно до п. 8.6 Умов та правил надання банківських послуг при порушенні Клієнтом строків платежів по будь-якому з грошових зобовязань, передбачених цим договором більш ніж на 120 днів, Клієнт зобов'язаний сплатити Банку штраф в розмірі 500 грн. + 5% від суми позову.

У порушення ст. ст. 525, 526, 527, 530, 610, 615,629 ЦК України та умов договору відповідач зобовязання за вказаним договором не виконав, у звязку з чим утворилась заборгованість, що станом на 30.04.2016 р. становить 10992,53 гривень, яка складається з наступного: 4030 гривень заборгованість за кредитом; 5362,89 гривень заборгованість по процентам за користування кредитом; гривень 600 заборгованість за пенею та комісією; а також штрафи відповідно до пункту 8.6 Умов та правил надання банківських послуг: 500 гривень штраф (фіксована частина), 499,64 гривень штраф (процентна складова).

Представник позивача у судове засідання не зявився, надав до суду клопотання, в якому просив розглядати справу за його відсутності, позовні вимоги підтримав в повному обсязі та просив задовольнити. На адресу суду надіслав письмові пояснення, в яких зазначив, що згідно матеріалів справи, доданих до позову, а саме розрахунку заборгованості, відповідачу було надано пільговий період, за яким зменшено відсоткову ставку за кредитом до 0.00 % відповідно до положень ч.15 ст. 14 Закону України «Про соціальний та правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей». Тому відповідно 15.06.2015 року відбулося списання заборгованості в розмірі 5073,00 гривень.

Відповідач у судовому засіданні, яке відбулося 19 липня 2016 року, позовні вимоги не визнав. Суду пояснив, що в 2007 році він дійсно отримав платіжну картку і користувався нею до лютого 2010 року. В лютому 2010 року він заплатив 200 гривень на погашення кредиту, здав картку до банку і більше нею не користувався. При цьому працівник банку, яка приймала картку сказала йому, що в нього заборгованості немає. В період з 20.03.2014 року по 23.03.2015 року він був мобілізований в зону АТО. Під час мобілізації йому було відкрито рахунок в ПРИВАТБАНКУ та видана картка. В 2015 році з його рахунку, на який надходило грошове забезпечення, зараховувались кошти на погашення заборгованості за кредитом, про яку він не знав. Після демобілізації він відніс документи на підтвердження періоду його мобілізації в зоні АТО до відділення ПРИВАТБАНКУ в м.Славутичі з метою здійснення йому перерахунку заборгованості, тому вважає, що в нього не може бути заборгованості за кредитом. В судове засідання, яке відбулося 03 серпня 2016 року, відповідач не зявився, про час та місце судового засідання був повідомлений належним чином, причини неявки суд не повідомив, клопотання про відкладення розгляду справи до суду не подав.

Вислухавши пояснення відповідача та перевіривши надані докази, суд дійшов висновку про часткове задоволення позову з наступних підстав.

Судом встановлено, що 26.02.2007 року ОСОБА_1В.(Клієнт) подав до відділення ЗАТ «ПриватБанк» анкету-заяву про приєднання до Умов і Правил надання банківських послуг в ПриватБанку у виді заповненого формуляра, де зазначив свої персональні дані і виявив бажання оформити на своє імя платіжну картку «Універсальна», вказавши бажаний кредитний ліміт 2000,00 грн.. Підтвердив ознайомлення і свою згоду з Умовами та Правилами надання банківських послуг і Тарифами банку, які були надані йому для ознайомлення в письмовому виді. Згоден з тим, що ця заява разом із Памяткою клієнта, Умовами та Правилами надання банківських послуг, а також Тарифами становить між ним та банком Договір про надання банківських послуг. Згідно поданої заяви базова процентна ставка за кредитним лімітом становить 1,9 % на місяць на залишок заборгованості, що становить в рік 22,80 % на суму залишку заборгованості за кредитом. Погашення заборгованості за кредитним лімітом може здійснюватися як шляхом внесення коштів на картку клієнтом, так і шляхом списання банком коштів з дебетної картки.

Таким чином, відповідно до укладеного кредитного договору від 26.02.2007 року банк надав відповідачу кредит в розмірі 2000 гривень 00 копійок у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 22,80 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки.

Згідно свідоцтва про державну реєстрацію юридичної особи внаслідок зміни найменування юридичної особи, Закрите акціонерне товариство «ПриватБанк», перереєстроване 17.07.2009 року в Публічне акціонерне товариство «ПРИВАТБАНК».

Пунктом 6.3 Умов та правил надання банківських послуг передбачено, що Клієнт зобовязаний отримувати виписки по стану картрахунків та по проведених операціях по картрахункам.

Згідно п. 6.4 Умов, Клієнт зобовязаний при незгоді із зміненнями Правил та/або Тарифів банку надати банку письмову заяву про розірвання цього договору та погасити утворену перед банком заборгованість, в тому числі і заборгованість, яка утворилася протягом 30 днів з моменту повернення карт, виданих держателю та його довіреним особам. При незгоді зі списанням коштів по картрахунку письмово інформувати банк про це протягом тридцяти пяти дні з моменту списання.

Як зазначено у п. 6.5 Умов, Клієнт зобовязується погашати заборгованість за кредитом, відсотками за його використання, за перевитрати платіжного ліміту, а також оплачувати комісії на умовах, передбачених цим договором.

В разі невиконання зобовязань по договору, за вимогою банку Клієнт зобовязаний виконати зобовязання по поверненню кредиту (в тому числі простроченого кредиту та овердрафту), оплаті нагородження банку, що передбачено п. 6.6 Умов.

Відповідно до п. 8.6 Умов при порушенні позичальником строків платежу по кожному з грошових зобовязань, передбачених цим договором більш ніж на 120 днів, позичальник зобовязаний сплатити банку штраф в розмірі 500 гривень + 5 % від суми позову.

Згідно п. 9.12 Умов та правил надання банківських послуг договір діє протягом 12 місяців з моменту підписання. Якщо протягом цього терміну жодна із сторін не проінформує іншу сторону до припинення дії Договору, він автоматично лонгується на такий же термін.

Відповідно до п. 5.2 Правил користування платіжною картою, погашення кредиту поповнення картрахунку держателя, здійснюється шляхом внесення коштів в готівковому чи безготівковому порядку та зарахування їх банком на картрахунок держателя, а також шляхом договірного списання коштів з інших рахунків Клієнта на основі договору.

Як зазначено у п. 5.5.2 Правил, проценти за користування кредитом (в тому числі простроченим кредитом та овердрафтом), передбачені Тарифами, нараховуються в останній операційний день місяця за кожний календарний день за фактично використані в рахунок кредиту кошти, з дня списання суми з карткового рахунку.

В п. 5.6.1 Правил передбачено, що черговість та розмір погашення боргових зобовязань здійснюється в порядку, викладеному в Памятці клієнта, що являється невідємною частиною договору.

Відповідно до п. 5.7 Правил, банк має право вимагати дострокового виконання боргових зобовязань в цілому або в певній частині у випадку невиконання держателем та/або довіреною особою держателя своїх боргових та інших зобовязань по цьому договору.

Пунктом 5.8 Правил передбачено, що відсоткова ставка по кредиту на місяць, наступний за звітним, зазначається банком в щомісячній виписці по картрахунку за звітний місяць.

За змістом ч. 1 ст. 509 ЦК України зобовязанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобовязана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обовязку.

Згідно ч. 1 ст. 626 Цивільного кодексу України договором є домовленість двох або більше осіб, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обовязків.

Відповідно до ч. 1 ст. 634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

За правилами ч. 1 ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору.

Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Згідно ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша).

До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору (частина друга).

Статтею 526 цього Кодексу передбачено, що зобовязання мають виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу.

Згідно ч. 1 ст. 610 цього Кодексу порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання (неналежне виконання).

Частиною першою статті 611 цього Кодексу передбачено, що у разі порушення зобовязання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Відповідно до ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобовязання (частина перша).

Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобовязання (частина друга).

Згідно абзацу першого частини другої статті 551 ЦК України якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства.

Одним з наслідків порушення договору позичальником, який передбачений частиною другою статті 1050 ЦК України, є право позикодавця у разі прострочення повернення чергової частини позики вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.

З наданого позивачем ОСОБА_2 заборгованості за договором б/н від 26.02.2007 року, укладеного між позивачем та відповідачем, видно, що зобов'язання за кредитним договором відповідач виконував не належним чином, тому станом на 30.04.2016 р. існує заборгованість в загальній сумі 10992,53 гривень, яка складається з наступного: 4030 гривень заборгованість за кредитом; 5362,89 гривень заборгованість по процентам за користування кредитом; 600 гривень заборгованість за пенею та комісією; а також штрафи відповідно до пункту 8.6 Умов та правил надання банківських послуг: 500 гривень штраф (фіксована частина), 499,64 гривень штраф (процентна складова).

Представником позивача суду надано повну виписку по картковому рахунку ОСОБА_1 за періоди з 17.03.2007 р. по 30.06.2016 р., з якого зясовано всі операції по рахунку і судом проведено порівняння даних виписки по рахунку з даними по розрахунку заборгованості.

При порівнянні підтверджено відображені у розрахунку заборгованості суми заборгованості по кредиту (графа 3 + графа 5), по процентах (графа 12), сплачені суми відсотків (графа 11), суми погашення за наданим кредитом (графа 15) з даними, зазначеними у виписці по картковому рахунку ОСОБА_1.

Разом з тим, при порівнянні даних з графи 13 розрахунку заборгованості (сума комісії та пені), яка у підсумку відображена як нарахована комісія на суму 600 грн., з даними виписки по картковому рахунку ОСОБА_1, судом встановлено, що у виписці по картковому рахунку вони відображені як штрафи за прострочку, натомість жодної операції з нарахування комісії та пені не відображено.

Відповідно до ч. 1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.

Враховуючи зазначене, заявлена позивачем до стягнення сума заборгованості відповідача по комісії на суму 600 гривень спростована випискою по картковому рахунку, тобто позивачем не доведено належними і допустимими доказами наявність цієї заборгованості.

Крім того, враховуючи наявність вимоги позивача про стягнення штрафів на загальну суму 999,64 грн. (500,00 грн. фіксована сума, 1472,85 грн. процентна складова), нарахування позивачем штрафів під видом комісії на суму 600 гривень є подвійною відповідальністю одного виду за одне і те ж порушення, що не допускається згідно ст. 61 Конституції України.

Виходячи з викладеного, позов необхідно задовольнити частково, стягнувши з відповідача заборгованість по кредиту на суму 4030 гривень та заборгованість по процентах за користування кредитом на суму 5362,89 гривень, а у стягненні заборгованості по комісії та пені на суму 600 гривень відмовити.

З урахуванням наведеного, частковому задоволенню підлягає вимога про стягнення штрафів, нарахованих на підставі п.8.6 Умов та Правил надання банківських послуг, оскільки зменшилась база нарахування процентної складової на безпідставно нараховану суму комісії 600 гривень.

Правильна сума процентної складової штрафу становитиме: 9329,89 грн. х 5%:100 = 469,64 грн., де: 9329,89 грн. сума загальної заборгованості по кредиту та процентах (4030 + 5362,89); 5% - ставка штрафу згідно п.8.6 Умов та правил надання банківських послуг ; 469,64 грн. сума штрафу (процентна складова).

Таким чином загальна сума штрафів до стягнення становитиме: 500,00 грн. (фіксована сума) + 469,64 грн. (процентна складова) = 969,64 грн..

Позов предявлений у межах строку позовної давності, оскільки як встановлено судом, за договірним дорученням відповідача відповідно до п.5.2 Правил користування платіжною карткою здійснювались періодичні платежі по кредиту, які переривали перебіг строку позовної давності, після чого він починав обчислюватися заново відповідно до правил ст. 264 ЦК України. Тому визначений трирічний строк загальної позовної давності відповідно до ст. 257 ЦК України на день подання позивачем позовної заяви до суду (15 лютого 2016 року) не закінчився.

Доводи відповідача про те, що після внесення ним у лютому 2010 року 200 гривень на погашення заборгованості в нього була відсутня заборгованість, і він більше карткою не користувався, спростовуються випискою по його картковому рахунку.

Так, з виписки по картковому рахунку видно, що після внесення відповідачем 05.02.2010 року 200 гривень на погашення заборгованості, залишок заборгованості на рахунку залишився 3777,77 гривень. Крім того, згідно виписки по картковому рахунку 07.02.2010 року, 08.02.2010 року відповідач продовжував користуватися карткою, розраховуючись за придбання товарів в універсамі «Сільпо».

Відповідно до п.15 ст.14 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» військовослужбовцям з початку і до закінчення особливого періоду, а резервістам та військовозобовязаним - з моменту призову під час мобілізації і до закінчення особливого періоду штрафні санкції, пеня за невиконання зобовязань перед підприємствами, установами і організаціями усіх форм власності, у тому числі банками, та фізичними особами, а також проценти за користування кредитом не нараховуються.

Враховуючи, що відповідач був мобілізований в період з 20.03.2014 року по 23.03.2015 року і надав відповідні документи до ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК», то позивачем 15 червня 2015 року на виконання вимог Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» за вказаний період проведено операцію по відміні штрафу в сумі 700 гривень та відсотків за кредитом в сумі 4373 гривень, що відображено у виписці по картковому рахунку, розрахунку заборгованості та підтверджено у письмових поясненнях позивача.

Таким чином, заперечення відповідача не ґрунтуються на положеннях закону та досліджених доказах.

За таких обставин позов необхідно задовольнити частково, стягнувши з відповідача на користь позивача заборгованість за кредитним договором б/н від 26.02.2007 року, яка складається з: 4030 гривень заборгованість за кредитом; 5362,89 гривень заборгованість по процентам за користування кредитом; 969,64 гривень заборгованість по судовим штрафам, всього 10362 гривні 53 копійки.

За правилами ч. 1 ст.88 ЦПК України позивачу, на користь якого ухвалюється рішення, суд присуджує з відповідача понесені та документально підтверджені судові витрати пропорційно розміру задоволених вимог.

Відповідно до п.36 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 10 від 17 жовтня 2014 року «Про застосування судами законодавства про судові витрати» вимога пропорційності присудження судових витрат при частковому задоволенні позову (частина перша статті 88 ЦПК) застосовується незалежно від того, за якою ставкою сплачено судовий збір, (наприклад, його сплачено за мінімальною ставкою, визначеною Законом № 3674-VI).

Виходячи з того, що позивачем сплачено судовий збір в сумі 1378 гривень, то з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати по оплаті судового збору пропорційно розміру задоволених вимог, що становить 1299 гривень 02 копійки.

Керуючись ст. 3, 4, 15, 109, 209, 212-215 ЦПК України, -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» заборгованість за кредитним договором б/н від 26.02.2007 року, яка складається з: 4030 гривень заборгованість за кредитом; 5362,89 гривень заборгованість по процентам за користування кредитом; 969,64 гривень заборгованість по судовим штрафам, всього 10362 гривні 53 копійки.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Публічного акціонерного товариства комерційного банку «ПРИВАТБАНК» судові витрати по оплаті судового збору в сумі 1299 гривень 02 копійки.

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Рішення може бути оскаржено до апеляційного суду Київської області через Славутицький міський суд. Апеляційна скарга на рішення може бути подана протягом десяти днів з дня його проголошення, а особами, які брали участь у справі, але не були присутні при його проголошенні у той же строк з дня одержання копії рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку на подання апеляційної скарги, якщо її не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Рішення в повному обсязі виготовлено 5 серпня 2016 року.

Суддя Н. Ф. Теремецька