АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/774/5115/16 Справа № 203/5666/15-ц Головуючий у 1 й інстанції - Колесніченко О. В. Доповідач - Красвітна Т.П.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 вересня 2016 року колегія суддів Судової палати у цивільних справах апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:

головуючого - Красвітної Т.П.

суддів: Макарова М.О., Максюти Ж.І.,

при секретарі Порубай М.Л.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпро цивільну справу по апеляційній скарзі Товариства з обмеженою відповідальністю «Порше Лізинг Україна» на заочне рішення Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 08 грудня 2015 року по справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Порше Лізинг Україна» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості та збитків відповідно до договору про фінансовий лізинг, -

ВСТАНОВИЛА:

У жовтні 2015 року ТОВ «Порше Лізинг Україна» звернулось до суду з даним позовом, посилаючись на те, що05.08.2013 р. між ТОВ «Порше Лізинг Україна» та ОСОБА_2 був укладений договір про фінансовий лізинг №00008034, за яким позивачем передано відповідачу об'єкт лізингу - транспортний засіб типу VW Polo A5 1.4 I Benzin, 2013 року виробництва, який відповідач зобов'язався прийняти та здійснювати у визначені договором строки платежі загальною сумою 19035,00 дол. США без урахування авансового платежу в сумі 2855,25 дол. США, проте лізингоодержувачем в порушення умов договору сплата коштів систематично у визначені строки не здійснювалась в результаті чого виникла заборгованість, тому позивач просив суд стягнути на свою користь з відповідача заборгованість та штрафні санкції за договором фінансового лізингу №00008034 від 05.08.2013 р. в сумі 268380,64 грн., з яких основана заборгованість - 3878,36 грн., збитки - 263560,16 грн. (38050,91 грн. - щомісячні платежі за фактичний час користування об»єктом лізингу за період з травня по вересень 2015 року; 208178,17 грн. - лізингові платежі, які відповідач мав би сплатити позивачу за період з жовтня 2015 року по липень 2020 року; 17331,08 грн. - витрати на отримання колекторських та юридичних послуг), штраф - 145,47 грн., пеня -168,95 грн., 3% річних - 50,68 грн., інфляційні витрати у розмірі 577,02 грн., а також покласти на відповідача судові витрати.

Заочним рішення Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 08 грудня 2015 року позов задоволено частково, стягнуто з ОСОБА_2 на користь ТОВ «Порше Лізинг Україна» заборгованість по сплаті лізингових платежів за договором про фінансовий лізинг №00008034 від 05.08.2013 року за період з 15.04.2015 р. по 21.09.2015 р. у розмірі 4820,48 грн., з яких заборгованість по договору про фінансовий лізинг - 3878,36 грн., пеня - 168,95 грн., 3% по договору про фінансовий лізинг - 50,68 грн., штраф - 145,47 грн., втрати від інфляційних процесів - 577,02 грн.; в задоволенні решти позовних вимог відмовлено, стягнуто з ОСОБА_2 на користь ТОВ «Порше Лізинг Україна» судові витрати, пов'язані зі сплатою судового збору в сумі 2067,00 грн.

В апеляційній скарзі ТОВ «Порше Лізинг Україна», посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, ставить питання про скасування оскаржуваного рішення та ухвалення нового про задоволення позовних вимог в повному обсязі.

Розглянувши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги і заявлених позовних вимог, колегія суддів не знаходить підстав для задоволення апеляційної скарги та скасування оскаржуваного рішення, виходячи з наступного.

Встановлено судом та стверджується зібраними у справі доказами, що 05 серпня 2013 року між ТОВ «Порше Лізинг Україна» та ОСОБА_2 був укладений договір про фінансовий лізинг №00008034, відповідно до умов якого позивачем передано відповідачу об'єкт лізингу - транспортний засіб типу VW Polo A5 1.4 I Benzin, 2013 року виробництва, який відповідач зобов'язався прийняти та здійснювати у визначені договором строки платежі з погашення заборгованості на загальну суму 19035,00 дол. США без урахування авансового платежу в сумі 2855,25 дол. США. За умовами договору обсяг фінансування - 16179,75 дол. США; кількість лізингових платежів - 60; щомісячний лізинговий платіж - 461,52 дол. США; адміністративний платіж - 285,53 дол. США (а.с.12).

Договором про фінансовий лізинг передбачено, що лізингоодержувач придбає об'єкт лізингу після завершення погодженого строку лізингу за купівельною ціною лізингодавця.

Відповідно до п. 6.1 додатку до договору про фінансовий лізинг «Загальні комерційні умови внутрішнього фінансового лізингу», який є невід'ємною частиною договору, для експлуатації об'єкту лізингу лізингоодержувач щомісяця здійснюватиме на користь ТОВ «Порше Лізинг Україна» лізингові платежі відповідно до графіку покриття витрат та виплати лізингових платежів, що включають: відсотки (проценти) за користування обсягом фінансування; частку від обсягу фінансування (сума яка включає частину вартості об'єкта лізингу); комісії; покриття витрат, пов'язаних з оплатою послуг та відшкодуваннями, що підлягають виплаті у строки та на умовах, передбачених цим контрактом та інші витрати передбачені, або прямо пов'язані з договором (а. с. 14-25).

Пунктом 6.4 зазначених вище умов лізингу передбачено, що в графіку покриття витрат та виплати лізингових платежів відображаються лізингові платежі з урахуванням відсотків (процентів/процентної ставки) за використання обсягу фінансування, розмір яких узгоджений сторонами.

Відповідно до п. 6.5 умов, лізингові платежі перераховуються лізингоодержувачем на рахунок зазначений Порше Лізинг Україна у графіку покриття витрат та виплати лізингових платежів не пізніше дати, вказаної у графіку.

Згідно п. 12.6.1 умов лізингу, ТОВ «Порше Лізинг Україна» має право в односторонньому порядку розірвати цей контракт у разі, якщо лізингоодержувач не сплатив 1 (один) наступний лізинговий платіж у повному обсязі, або частково, і строк невиконання зобов'язання зі сплати перевищує 30 календарних днів (а.с. 21).

Між ТОВ «Порше Лізинг Україна» та відповідачем 05.08.2013 р. погоджено графік покриття витрат та виплат лізингових платежів (план відшкодування), яким узгоджено періодичні платежі погашення боргу (а.с.26-29).

Сторонами договору 05.08.2013 року було складено акт прийому-передачі до договору лізингу №00008034, відповідно до якого ОСОБА_2 отримала в користування транспортний засіб марки Volkswagen Роlo, 2013 року випуску, номер кузова НОМЕР_1, р/н НОМЕР_2, який, згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу належить ТОВ «Порше Лізинг Україна» (а.с. 31, 32).

Судом першої інстанції також встановлено, що 02.12.2014 року між позивачем та відповідачем укладено додаткову угоду №1/1 до договору про фінансовий лізинг №00008034 від 05.08.2013 р., згідно з якої сторони домовилися змінити строк дії лізингу та внести зміни до граф контракту «кількість лізингових платежів», «строк лізингу (місяців)» та «лізинговий платіж» розділу «об'єкт лізингу» та з 02.12.2014 р. викласти їх у новій редакції: «кількість лізингових платежів: 84», «строк лізингу: 84 місяці», «лізинговий платіж: еквівалент 358,68 дол. США», та у зв'язку з внесеними змінами сторони погодили та підписали новий графік покриття витрат та виплати лізингових платежів (план відшкодування) від 02.12.2014 р. (а.с. 33, 34-39).

ТОВ «Порше Лізинг Україна» на адресу відповідача направлялись неодноразові нагадування про несплату з вимогою сплатити зазначену в них суму заборгованості за договором про фінансовий лізинг (а.с. 41-53).

Також позивачем надсилалась на адресу ОСОБА_2 рахунок-фактура №00269100 від 06.04.2015 року, згідно якого запропоновано відшкодувати 8428,98 грн., з яких: відшкодування частини вартості об'єкту лізингу - 3376,24 грн., а також проценти та комісії в сумі 5052,74 грн. (а.с.40).

Відповідно до ст. 16 Закону України «Про фінансовий лізинг» сплата лізингових платежів здійснюється в порядку, встановленому договором.

Згідно ч. 2 ст. 7 Закону України «Про фінансовий лізинг» лізингодавець має право відмовитися від договору лізингу та вимагати повернення предмета лізингу від лізингоодержувача у безспірному порядку на підставі виконавчого напису нотаріуса, якщо лізингоодержувач не сплатив лізинговий платіж частково або у повному обсязі та прострочення сплати становить більше 30 днів.

Частиною 3 ст. 10 Закону України «Про фінансовий лізинг» передбачено, що лізингодавець має право відмовитися від договору лізингу у випадках, передбачених договором лізингу або законом; відмова від договору лізингу є вчиненою з моменту, коли інша сторона довідалася або могла довідатися про таку відмову.

Відповідно до п. 12.6.1 умов лізингу ТОВ «Порше Лізинг Україна» має право в односторонньому порядку розірвати цей контракт у разі, якщо лізінгоодержувач не сплатив 1 (один) наступний лізинговий платіж у повному обсязі, або частково, і строк невиконання зобов'язання зі сплати перевищує 30 календарних днів (а.с. 21).

Пунктом 12.13 умов лізингу встановлено, що у випадках, передбачених пунктами 12.6 та 12.12 контракт вважається розірваним на 10-й робочий день з дня надіслання письмового повідомлення (а.с.22).

Враховуючи викладене, місцевим судом встановлено, що днем розірвання договору лізингу є 27.05.2015 року; останнім днем повернення об'єкту лізингу - 05.06.2015 р., а останнім днем сплати заборгованості - 26.05.2015 р.

14 липня 2015 року приватним нотаріусом Київськогоміського нотаріального округу ОСОБА_3 було вчинено виконавчий напис за реєстром 995, згідно з яким запропоновано повернути від ОСОБА_2 на користь ТОВ «Порше лізинг Україна» транспортний засіб Volkswagen модель Polo, кузов НОМЕР_1 рік випуску 2013, колір червоний, р/н НОМЕР_2 вартістю 250610,14 грн., який був переданий у користування за договором про фінансовий лізинг №00008034 від 05.08.2013 року, за невиплачену в період з 16.03.2015 року по 05.05.2015 року заборгованість станом на 05.05.2015 р. у розмірі 10822,05 грн. - несплачені лізингові платежі, 742 грн. 30 коп. - штрафні санкції за прострочення сплати будь-яких платежів, що становить 11564,35 грн. (а.с. 54). За даним виконавчим написом було відкрито виконавче провадження (а.с. 55).

Судом апеляційної інстанції встановлено, що на виконанні Кіровського ВДВС м. Дніпропетровська ГТУЮ перебувало виконавче провадження №48370647 про примусове виконання вказаного вище виконавчого напису, за результатом виконання якого було передано об'єкт фінансового лізингу, а саме автомобіль марки Volkswagen, модель Polo, кузов НОМЕР_1 рік випуску 2013, р/н НОМЕР_2, колір червоний, представнику стягувача (ТОВ «Порше лізинг Україна»), а 04.11.2015 року вказане виконавче провадження було завершено у зв'язку з повним та фактичним виконанням вимог виконавчого документа (а.с.190).

Статтею 526 ЦК України передбачено, що зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно ч.1 ст. 527 ЦК України боржник зобов'язаний виконати свій обов'язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов'язання чи звичаїв ділового обороту.

Статтею 610 ЦК України передбачено, що порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Відповідно до ст. 623 ЦК України боржник, який порушив зобов'язання, має відшкодувати кредиторові завдані цим збитки.

Частиною 1 ст. 625 ЦК України передбачено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання.

Відповідно до ст. 629 ЦК України, договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Виходячи з викладеного, суд першої інстанції дійшов правильного висновку, що з відповідача підлягає стягненню на користь позивача, станом на 21.09.2015 року (за період з 15.04.2015 р. по 21.09.2015 р.), заборгованість по договору про фінансовий лізинг у розмірі 3878,36 грн., яка є частково несплаченим щомісячним лізинговим платежем за квітень 2015 року відповідно до рахунку №00269100 від 06.04.2015 року, належного до сплати відповідно до плану відшкодування не пізніше 15.04.2015 року.

Згідно п. 3 ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: сплата неустойки.

Відповідно до ст. 549 ЦК України передбачено, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

Пунктом 8.2.1 Умов лізингу, передбачено, що лізингоодержувач зобов'язаний негайно повідомити Порше Лізинг Україна про будь-яку передбачену затримку сплати платежів, або прострочення що вже відбулося. У випадку прострочення сплати платежу до лізингоодержувача застосовуються такі санкції: пеня у розмірі 10% річних від вчасно невиплаченої суми за кожен день затримки до моменту повної виплати платежу.

Таким чином, загальний розмір пені по договору про фінансовий лізинг, відповідно до поданого позивачем розрахунку, правильність якого відповідачем не спростована; враховуючи кожен з лізингових платежів, починаючи з квітня 2015 року, станом на 21.09.2015 року, становить 168,95 грн., та дана сума також підлягає стягненню з відповідача на користь позивача, з чим також погоджується апеляційний суд.

Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Апеляційний суд погоджується з висновками суду першої інстанції щодо необхідності стягнення з відповідача на користь позивач, відповідно до розрахунку за період з 15 квітня 2015 року по 21 вересня 2015 року 3% по договору про фінансовий лізинг - 50,68 грн., штрафу відповідно до п. 8.2.2 договору та п. 3 ч. 1 ст. 611 ЦК України - 145,47 грн., та втрат від інфляційних процесів у сумі 577,02 грн.

Враховуючи викладене, з відповідача підлягає стягненню на користь ТОВ «Порше Лізинг Україна» заборгованість по сплаті лізингових платежів за період з 15.04.2015 р. по 21.09.2015 р. у розмірі 4820,48 грн., з яких: заборгованість по договору про фінансовий лізинг за 15 днів квітня 2015 року - 3878,36 грн., пеня - 168,95 грн., 3% по договору про фінансовий лізинг - 50,68 грн., штраф - 145,47 грн., та втрати від інфляційних процесів у сумі 577,02 грн.

Також, необхідно враховувати вимоги ст.ст. 10, 11 ЦПК України, відповідно до яких суд розглядає цивільні справи в межах заявлених позивачем вимог та зазначених і доведених сторонами обставин.

Статтею 15 ЦК України передбачено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Доказами, відповідно до ст. 57 ЦПК України є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Докази мають бути належними (ст. 58 ЦПК України) та допустимими (ст. 59 ЦПК України).

Судом першої інстанції правомірно відмовлено в задоволенні позову в частині стягнення збитків у розмірі 263560,16 грн., що складається з наступного: 38050,91 грн. - щомісячні платежі за період з травня по вересень 2015 року; 208178,17 грн. - лізингові платежі, які відповідач мав би сплатити позивачу за період з жовтня 2015 року по липень 2020 року; 17331,08 грн. - витрати на отримання колекторських та юридичних послуг.

Згідно ст. 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування.

Частиною 2 ст. 22 ЦК України передбачено, що збитками є: 1) втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); 2) доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).

Колегія наголошує, що позовні вимоги про стягнення 38050,91 грн. - щомісячних платежів за період з травня по вересень 2015 року; 208178,17 грн. - лізингових платежів, які відповідач мав би сплатити позивачу за період з жовтня 2015 року по липень 2020 року, - заявлені позивачем саме на підставі п. 2 ч. 2 ст. 22 ЦК України (упущена вигода).

Однак, неотримані платежі за договором лізингу за вказані вище періоди не підлягають стягненню з відповідача на користь позивача на підстави положень п. 2 ч. 2 ст. 22 ЦК України (упущена вигода), враховуючи наступне.

Пунктом 12.9 умов до договору про фінансовий лізинг №00008034 передбачено спеціальну норму, згідно якої, у випадку припинення лізингу, відповідачзобов'язаний оплатити різницю між ринковою вартістю об'єкту лізингу (що визначається професійним оцінювачем майна відповідно до чинного законодавства) та лізинговими платежами, що залишилися несплаченими відповідно до плану відшкодування.

Колегія наголошує, що доводи апелянта про те, що транспортний засіб не розшукано і місцезнаходження його не відоме, об»єкт лізингу відповідачем не повернуто - не відповідають фактичним обставинам справи. Так, згідно листа Кіровського ВДВС м. Дніпропетровська ГТУЮ у Дніпропетровській області від 02.09.2016 року, в порядку вчинення виконавчих дій у межах виконавчого провадження №48370647 про примусове виконання виконавчого напису, об'єкт фінансового лізингу, а саме автомобіль марки Volkswagen, модель Polo, кузов НОМЕР_1 рік випуску 2013, р/н НОМЕР_2, колір червоний, 04.11.2015 року передано представнику стягувача ТОВ «Порше лізинг Україна», та 04.11.2015 року вказане виконавче провадження було завершено у зв'язку з повним та фактичним виконанням вимог виконавчого документа (а.с.190).

Враховуючи викладене вище, не знаходять свого підтвердження і доводи апелянта про те, що відповідач продовжує користуватись об»єктом лізингу, у зв»язку з чим позивач позбавлений можливості передати вищевказаний автомобіль у повторний лізинг чи продати його.

Згідно змісту позовної заяви, позивач посилається на те, що договір про фінансовий лізинг розірвано 27.05.2015 року, однак позовну вимогу про стягнення грошових коштів за наведеною вище спеціальною умовою лізинку, що закріплена у пункті 12.9, - не заявлено. Отже позивач не позбавлений права звернення з відповідним позовом до суду.

Колегія звертає увагу, що позивачем не надано належних та допустимих доказів на підтвердження дійсної ринкової вартості об'єкту лізингу, як то передбачено у пункті 12.9 умов. Відповідні клопотання, зокрема про призначення автотоварознавчої експертизи, ні в суді першої інстанції, ні в апеляційному суді позивачем не заявлені, що стверджується журналом та звукозаписом судових засідань.

Суд зауважує, що договір про фінансовий лізинг №00008034 розірваний 27.05.2015 року, отже позивач не позбавленийправа стягнення з відповідача заборгованості зі сплати лізингових платежів за весь час дії договору.

Не підлягають також задоволенню і позовні вимоги щодо стягнення з відповідача збитків, пов'язаних зі зверненням за правовою допомогу про примусове виконання договору про фінансовий лізинг, оскільки, згідно пункту 12 умов лізингу, у разі дострокового припинення договору лізингоотримувач зобов'язувався повернути об'єкт лізингу за власний рахунок у відмінному робочому і технічному стані до головного офісу ТОВ «Порше Лізинг Україна» впродовж 10 робочих днів з дати одержання вимог про таке повернення.

Так, 14 липня 2015 р. приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу ОСОБА_3 вчинено виконавчий напис, зареєстрованийв реєстрі за №995, про повернення від ОСОБА_2 на користь ТОВ «Порше Лізинг Україна» об'єкту лізингу, а саме транспортного засобу типу модель Polo, кузов НОМЕР_1 рік випуску 2013, колір червоний, р/н НОМЕР_2 вартістю 250610 грн. 14 коп. (а.с. 54).

Відповідно до постанови старшого державного виконавця Кіровського ВДВС Дніпропетровського МУЮ від 06.08.2015 р., було відкрито виконавче провадження за зазначеним вище виконавчим написом.

Таким чином, місцевий суд обґрунтовано дійшов висновку, що при вирішенні спору між позивачем та відповідачем була застосована процедура повернення майна шляхом вчинення виконавчого напису та примусового його виконання в порядку Закону України «Про виконавче провадження» саме за зверненням позивача без використання допомоги будь-яких третіх осіб, про що свідчать надані позивачем копії договорів, сам виконавчий напис та постанова державного виконавця про відкриття виконавчого провадження.

Не знаходить підтвердження посилання апелянта на отримання збитків у зв'язку зі зверненням до спеціалізованих організацій ТОВ «Орум» та ТОВ «Юридична компанія «Тріплі Сі» з метою відновлення свого порушеного права, виходячи з наступного.

01 лютого 2011 року між ТОВ «Порше Лізинг Україна» та ТОВ «Орум» укладений договір про надання колекторських послуг №29/28-011, предметом якого є надання колекторських послуг відповідно до умов договору (а.с. 56-61).

Пунктом 1.5 зазначеного вище договору погоджено, що колекторськими послугами є послуги, що надаються агенством замовнику (ТОВ «Порше Лізинг Україна») відповідно до умов цього договору, а саме: забезпечення повернення об'єктів лізингу замовнику, забезпечення виконання лізингоодержувачем грошових зобов'язань перед замовником відповідно до договору лізингу, вжиття заходів, спрямованих на представництво інтересів замовника у виконавчому провадженні, з метою вилучення майна, переданого лізингоодержувачу за договором лізингу.

Згідно акту №01-0715 здачі-прийняття робіт (надання послуг) останній не містить переліку виконаних робіт та послуг з повернення заборгованості, вартості кожної роботи/послуги, а також за яким саме договором із замовником проводились такі роботи, зважаючи також на те, що протягом цього часу відповідно до умов договору лізингу позивач самостійно направляв нагадування та вимоги щодо сплати заборгованості (а.с. 63).

Разом з тим, 21.06.2012 р. між ТОВ «Юридична компанія «Тріплі Сі» та ТОВ «Порше Лізинг Україна» було укладено договір про надання юридично-консультаційних послуг, згідно з яким замовник доручає, а агентство приймає на себе зобов'язання надати замовнику юридично-консультаційні послуги відповідно до умов договору, а замовник - прийняти та оплатити їх. При цьому, сторони за цим договором також погодили, що колекторськими послугами є послуги, що надаються агенством замовнику (ТОВ «Порше Лізинг Україна») відповідно до умов цього договору, а саме: забезпечення повернення об'єктів лізингу замовнику, забезпечення виконання лізингоодержувачем грошових зобов'язань перед замовником відповідно до договору лізингу, вжиття заходів, спрямованих на представництво інтересів замовника у виконавчому провадженні, з метою вилучення майна, переданого лізингоодержувачу за договором лізингу та/або стягнення з лізингоодержувача грошових коштів, зокрема, заборгованості по сплаті лізингових платежів (а.с. 65 - 70).

Відповідно до акту наданих послуг №288 від 14.07.2015 р. за договором про надання юридично-консультаційних послуг від 21.06.2012 р., який був укладений між ТОВ «Порше Лізинг Україна» та ТОВ «Юридична компанія «Тріплі Сі», по клієнту ОСОБА_2 загальна вартість юридично-консультаційних послуг згідно п. 6.1.7 договору складає 3500,00 грн., та послуги виконані в повному обсязі, сторони претензій одна до одної не мають. Перерахунок винагороди виконаний (а.с. 72).

Крім того, за договором про надання юридичних послуг між ТОВ «Юридична фірма Вернер і Партнери» та ТОВ «Порше Лізинг Україна» №17/2010 від 09.06.2010 р. (а.с. 74 - 79) даний договір укладений стосовно питань, пов'язаних із поточною господарською діяльністю замовника. Види, зміст, обсяг, строки та умови надання конкретних послуг погоджуються сторонами в кожному випадку письмово шляхом підписання додаткових угод, які становлять невід'ємну частину цього договору.

Згідно з додатковою угодою №47 до договору про надання юридичних послуг №17/2010 від 09.06.2010 між ТОВ «Юридична фірма Вернер і Партнери», ТОВ «Юридична фірма Вернер» та ТОВ «Порше лізинг Україна», сторони домовилися, що усі права та обов'язки виконавця переходять від попереднього виконавця до нового виконавця, яким є ТОВ «Юридична фірма «Вернер».

Відповідно до додаткової угоди №206 від 10.08.2015 р. до договору про надання юридичних послуг №17/2010 від 09.06.2010 р., яка була укладена між ТОВ «Юридична фірма Вернер» та ТОВ «Порше Лізинг Україна», замовник замовляє, а виконавець надає юридичні послуги, які полягають в юридичному консультуванні, підготовці процесуальних документів та участі у судових засіданнях (а.с. 84-89).

Згідно акту №632 від 18.09.2015 р. до договору про надання юридичних послуг №17/2010 від 09.06.2010 р. вартість юридично-консультаційних послуг по справі за позовом до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості та збитків, договір про фінансовий лізинг №00008034 від 03.08.2013 р. (заявка №237 від 17.09.2015 року), в т.ч. представництво інтересів замовника і підготовка юридичних документів на загальну суму 10000,00 грн. надані у повному обсязі, а також у повній відповідності до умов договору про надання юридичних послуг №17/2010 від 09.06.2010 р. (а.с. 91).

Проте, місцевий суд дійшов правильного висновку, що зазначені вище акти не містять переліку виконаних робіт та послуг з повернення заборгованості, вартості кожної роботи/послуги, зважаючи також на те, що протягом цього часу відповідно до умов договору лізингу, позивач самостійно направляв нагадування та вимоги щодо сплати заборгованості.

Суд обґрунтовано звернув увагу, що позовна заява в даній цивільній справі подана представником ТОВ «Порше Лізинг Україна», а не представником ТОВ «Юридична компанія Вернер» та не представником ТОВ «Тріплі Сі». Крім того, апеляційним судом встановлено, що об»єкт лізінгу на цей час повернутий позивачу саме в порядку вчинення виконавчих дій у межах виконавчого провадження, що стверджується наведеними вище письмовими доказами. Тому вимоги про стягнення вказаних у позовній заяві витрат задоволенню не підлягають.

Отже, доводи апеляційної скарги не дають підстав для висновку про неправильне застосування районним судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи, а лише зводяться до переоцінки доказів.

Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Згідно ст. 212 ЦПК України, виключне право оцінки доказів належить суду, який має оцінювати докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Таким чином, враховуючи положення ст. ст. 88, 303 ЦПК України, колегія дійшла висновку, що оскаржуване судове рішення ухвалено у відповідності з вимогами матеріального та процесуального права, тому підлягає залишенню без змін, а апеляційна скарга - без задоволення.

Керуючись ст.ст. 209, 218, 303, 307, 308, 313-315 ЦПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Порше Лізинг Україна» - відхилити.

Заочне рішення Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 08 грудня 2015 року- залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, протягом двадцяти днів може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий

Судді