АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРНІВЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 березня 2016 року м. Чернівці

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Чернівецької області у складі:

головуючого Височанської Н. К.

суддів: Лисака І.Н., Литвинюк І.М.,

секретаря: Окармус О.М.

за участю: представника позивача Ісопчук В.В., представника відповідача ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом кредитної спілки «Буковина» до ОСОБА_3 про усунення перешкод в користуванні власністю шляхом виселення, за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на рішення Глибоцького районного суду Чернівецької області від 11 грудня 2015 року, -

в с т а н о в и л а:

У липні 2015 року КС «Буковина» звернулася до суду з позовом до ОСОБА_3 про усунення перешкод в користуванні власністю, шляхом виселення.

Посилалася на те, що кредитна спілка є власником ? частин житлового будинку з належними до нього господарськими будівлями та побутовими спорудами, розташованого по АДРЕСА_1 та земельної ділянки площею 0,1125 га, кадастровий НОМЕР_1, з цільовим призначенням для будівництва й обслуговування жилого будинку, розташованої за цією ж адресою.

Відповідач ОСОБА_3 проживає в зазначеному будинку та користується земельною ділянкою, добровільно звільнити займані приміщення, що належать кредитній спілці відмовляється.

З підстав ст.391 ЦК України кредитна спілка «Буковина» просила виселити ОСОБА_3 з вказаного житлового будинку та земельної ділянки.

№22ц-285/2016 рік Головуючий у 1 інстанції: Цуркан В.В.

Категорія: 2.5 Доповідач: Височанська Н.К.

Рішенням Глибоцького районного суду Чернівецької області від 11 грудня 2015 року позов задоволено частково.

Усунуто перешкоди у здійсненні права користування власністю шляхом виселення ОСОБА_3 з приміщень в житловому будинку літ.А: коридор 1-1 площею10,30кв.м., комора 1-3 площею 3,60кв.м., кімната 1-5 площею 36,40кв.м., кімната 1-6 площею 17,70кв.м., що розташований по АДРЕСА_1.

В задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції ОСОБА_3 подала апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права просить рішення суду скасувати в частині виселення з приміщення в житловому будинку по АДРЕСА_1 та закрити провадження по справі в цій частині. Зазначала, що вже існує рішення суду про виселення її з цих приміщень, ухвалене між цими самими сторонами, яке набрало законної сили.

Заслухавши доповідь судді, пояснення осіб, які з'явились в судове засідання, перевіривши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає відхиленню, а рішення суду - залишенню без змін з наступних підстав.

Відповідно до ч.1 ст.303 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обгрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Рішення суду першої інстанції оскаржується лише в частині задоволення позовних вимог про виселення з житлового будинку.

Рішення суду в частині відмови в задоволення позову про усунення перешкод в користуванні земельної ділянки сторонами не оскаржується, а тому в апеляційному порядку не переглядається.

Задовольняючи частково позов, суд першої інстанції керувався ст.391 ЦК України та виходив з того, що проживання ОСОБА_3 у належній позивачу на праві власності частині будинку порушує права останнього.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду.

Судом установлено, що кредитній спілці «Буковина» на праві власності належать приміщення в житловому будинку літ.А з належними до нього господарськими будівлями та побутовими спорудами, розташованого по АДРЕСА_1, а саме: коридор 1-1 площею 10,30кв.м., комора 1-3 площею 3,60 кв.м., кімната 1-5 площею 36,40 кв.м., кімната 1-6 площею 17,70 кв.м., сараї літ.літ.В, Г, Д, Ж, З, колодязь №1, огорожа №1-2. Про дані обставини свідчить витяг з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності (а.с.11).

У зазначеному будинку проживає ОСОБА_3, яка у добровільному порядку звільнити жиле приміщення не бажає.

Згідно ст.391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Оскільки ОСОБА_3 чинить перешкоди позивачу в розпорядженні та користуванні своїм майном, суд першої інстанції обгрунтовано прийняв рішення про задоволення позову в цій частині. Рішення суду відповідає обставинам справи та нормам матеріального права, які регулюють дані правовідносини.

Доводи апеляційної скарги про те, що з цього предмету між тими самими сторонами існує рішення суду, яке набрало законної сили, а тому суд повинен був закрити провадження у справі - є безпідставними.

Як вбачається з матеріалів справи, що дійсно заочним рішенням Глибоцького районного суду Чернівецької області від 11 липня 2013 року було постановлено рішення, яким позовні вимоги кредитної спілки «Буковина» до ОСОБА_3 про усунення перешкод в користуванні власністю шляхом виселення задоволені (а.с.7). Дане рішення було постановлено щодо одних і тих самих приміщень, між тими самими сторонами.

В судовому засіданні апеляційної інстанції сторони пояснили, що рішення Глибоцького районного суду Чернівецької області від 11 липня 2013 року було виконано.

В той же час, сторони не заперечували, що після виконання зазначеного рішення, ОСОБА_3 знову вселилися в спірні приміщення і продовжує ними користуватися. Про це зазначили і допитані в суді першої інстанції свідки.

Крім цього, судом встановлено, що рішенням Глибоцького районного суду Чернівецької області від 28 листопада 2012 року був проведений поділ спірного житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами та припинено право спільної часткової власності (а.с.5-6). Після указаного рішення суду кредитна спілка свою частину житлового будинку зареєструвала під іншою поштовою адресою та отримала 12 червня 2015 року свідоцтво про право власності на нерухоме майно (а.с.11).

Таким чином, після постановлення рішення Глибоцьким районним судом Чернівецької області від 1 липня 2013 року у сторін змінилися обставини, юридичний предмет та підстави позову.

Також слід зазначити, що ухвалою Глибоцького районного суду Чернівецької області від 27 серпня 2015 року в даній справі було закрито провадження з підстав п.2 ч.1 ст.205 ЦПК України (а.с.37). Але ухвалою апеляційного суду Чернівецької області від 4 листопада 2015 року вказана ухвала була скасована, з направленням справи для продовження розгляду до суду першої інстанції (а.с.60). В своїй ухвалі апеляційний суд зазначив, що нерухоме майно, що належить КС «Буковина», в зв»язку з припиненням права спільної часткової власності та зміною поштової адреси при реєстрації права власності має новий реєстраційний номер, а значить є новим об»єктом нерухомого майна.

Із матеріалів справи та змісту судового рішення не вбачається, що судом при вирішенні спору допущено порушення норм матеріального чи процесуального права, які передбачені ст.ст.309, 310 ЦПК України як підстави для скасування рішення.

Доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують.

Керуючись ст.ст.303, 307, 308 ЦПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 відхилити.

Рішення Глибоцького районного суду Чернівецької області від 11 грудня 2015 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, проте може бути оскаржена безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили.

Головуючий:

Судді: