Ленінський районний суд м.Полтави
Справа № 553/1604/16-ц
Провадження № 2-р/553/15/2016
У Х В А Л А

Іменем України

29.09.2016м. Полтава

Ленінський районний суд міста Полтави у складі:

головуючого - судді Чистик І.О.,

при секретарі Коломієць А.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Полтаві заяву представника позивача ОСОБА_1 ОСОБА_2 про розяснення рішення Ленінського районного суду м. Полтави від 04.07.2016 року у цивільній справі № 553/1604/16-ц за позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «Тепловозоремонтний завод» про зобовязання примусово виконати обовязок в натурі, -

В С Т А Н О В И В:

Заявник звернулась до суду з заявою про розяснення судового рішення в цивільній справі № 553/1604/16-ц, посилаючись на те, що рішенням Ленінського районного суду м. Полтави від 04.07.16 по справі № 553/1604/16-ц зобов'язано відповідача - ПАТ «Тепловозоремонтний завод» виконати обов'язок в натурі - надати ОСОБА_1 інше житло, придатне для постійного проживання людей, а саме іншу окрему житлову кімнату на його розсуд. Ухвалою апеляційного суду Полтавської області від 03.08.16 по справі № 553/1604/16-ц апеляційну скаргу ПАТ «Тепловозоремонтний завод» відхилено, рішення Ленінського районного суду м. Полтави від 04.07.16 залишено без змін. В той же час станом на 12.09.16 зазначене рішення Ленінського районного суду м. Полтави боржником не було виконане. Факт невиконання боржником зазначеного судового рішення підтверджується актом державного виконавця Щерби Д.М., складеним при примусовому виконанні ВП № 52047973 від 12.09.16. Під час виходу державного виконавця за адресою м. Полтава, пров. Соколова (ОСОБА_3), 9, з перевірки виконання рішення суду голова правління ПАТ «Тепловозоремонтний завод» ОСОБА_4 запропонував ОСОБА_1 вселитися на ліжко - місце до кімнати № 2 гуртожитку, яку на законних підставах одноосібно займає ОСОБА_5, пояснив, що ОСОБА_1 пропонується на виконання рішення Ленінського районного суду м. Полтави від 04.07.16 вселитися на ліжко - місце до кімнати № 2, оскільки зазначене житло є іншою окремою житловою кімнатою у гуртожитку, що, на його думку, відповідає зазначеному рішенню суду. Таким чином, під час виконавчого провадження з'ясувалося, що вказане рішення суду є незрозумілим в частині того, чи зобов'язаний боржник надати ОСОБА_1 окрему житлову кімнату для одноосібного проживання, чи ліжко - місце у іншій окремій житловій кімнаті. Резолютивна частина зазначеного судового рішення припускає кілька варіантів тлумачення, а саме, що боржник має надати ОСОБА_1 іншу окрему житлову кімнату для окремого одноосібного проживання виключно ОСОБА_1 на його розсуд, або боржник має надати ОСОБА_1 ліжко - місце в окремій житловій кімнаті на його розсуд. З наведених підстав просили суд задовольнити заяву, розяснити резолютивну частину вказаного рішення суду в частині того, чи зобовязаний боржник - ПАТ «Тепловозоремонтний завод» надати стягувачу ОСОБА_1 іншу окрему житлову кімнату для окремого одноосібного проживання у ній виключно ОСОБА_1 на його розсуд, чи надати стягувачу ОСОБА_1 ліжко-місце в окремій житловій кімнаті на його розсуд.

Особи, які брали участь у справі, будучи належним чином повідомленими про час та місце судового розгляду, в судове засідання не зявились. ОСОБА_1 подана до суду заява з проханням про проведення розгляду заяви без її участі. У звязку з чим суд вважає можливим розглянути подану заяву без участі осіб, що не прибули в судове засідання, на підставі наявних матеріалів.

Суд, дослідивши матеріали заяви вважає, що подана заява про розяснення судового рішення задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Рішенням Ленінського районного суду м. Полтави від 04.07.2016 по справі № 553/1604/16-ц позов ОСОБА_1 задоволений повністю, зобов'язано відповідача - ПАТ «Тепловозоремонтний завод» виконати обов'язок в натурі - надати ОСОБА_1 інше житло, придатне для постійного проживання людей, а саме іншу окрему житлову кімнату на його розсуд.

Ухвалою Апеляційного суду Полтавської області від 03.08.2016 року рішення Ленінського районного суду м. Полтави від 04.07.2016 року залишено без змін.

Відповідно до ч.1 ст. 221 ЦПК України, якщо рішення суду є незрозумілим для осіб, які брали участь у справі, або для державного виконавця, суд за їхньою заявою постановляє ухвалу, в якій розяснює своє рішення, не змінюючи при цьому його змісту.

Згідно ч.1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних та юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Позивач ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом, згідно якого просила суд зобовязати відповідача примусово виконати обовязок в натурі, а саме: надати ОСОБА_1 інше житло, придатне для постійного проживання людей, а саме іншу окрему житлову кімнату на його розсуд.

Саме ці позовні вимоги були предметом судового розгляду в цивільній справі № 553/1604/16-ц. Крім того, в мотивувальній частині рішення суду від 04.07.2016 року викладені встановлені в судовому засіданні обставини справи про те, що оскільки до виселення з кімнати № 3 ОСОБА_1 проживала в окремій кімнаті, а згідно із ст. 1 Закону України «Про забезпечення реалізації житлових прав мешканців гуртожитків» житловою кімнатою у гуртожитку є окреме приміщення у гуртожитку, призначене та придатне для постійного проживання у ньому, її порушене право може бути захищене шляхом зобов'язання відповідача примусово передати їй іншу вільну кімнату у гуртожитку для постійного проживання на його розсуд. Вказане судове рішення залишено без змін за наслідками перегляду в апеляційному порядку та набрало законної сили 03.08.2016 року.

При цьому суд вважає необґрунтованими вимоги про розяснення рішення суду від 04.07.16, оскільки в резолютивній частині рішення суду чітко визначена характеристика приміщення, яке підлягає виділенню ОСОБА_1, згідно формулюванню заявлених позовних вимог.

Характеристика кімнати та підстави задоволення заявлених ОСОБА_1 позовних вимог в повному обсязі обґрунтовані в мотивувальній частині рішення суду, у звязку з чим в суду немає підстав для розяснення судового рішення.

Враховуючи викладене, те, що заявником не доведено, що судове рішення є незрозумілим та потребує роз'яснення, беручи до уваги той факт, що обставини, на які він посилається в обґрунтування заяви, не свідчать про існування підстав для застосування положень ст. 221 ЦПК України, суд приходить до висновку, що заява задоволенню не підлягає.

На підставі наведеного, керуючись ст. 221 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В :

В задоволенні заяви представника позивача ОСОБА_1 ОСОБА_2 про розяснення рішення Ленінського районного суду м. Полтави від 04.07.2016 року у цивільній справі № 553/1604/16-ц за позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «Тепловозоремонтний завод» про зобовязання примусово виконати обовязок в натурі - відмовити.

Апеляційну скаргу на ухвалу може бути подано до Апеляційного суду Полтавської області через Ленінський районний суд м. Полтави протягом пяти днів з дня її проголошення. У разі, якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом пяти днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя Ленінського районного суду м. Полтави ОСОБА_6