Справа № 758/637/16-ц
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

(ЗАОЧНЕ)

18 квітня 2016 року Подільський районний суд міста Києва у складі:

головуючого судді -Декаленко В. С. ,

при секретарі - Кравцовій Ю. В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства акціонерний банк «Універсал Банк» до ОСОБА_1, ОСОБА_2 про стягнення грошових коштів, суд,-

В С Т А Н О В И В :

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідачів про стягнення грошових коштів мотивуючи свої вимоги тим, що 28 листопада 2013 року між Публічним акціонерним товариством «Універсал Банк» та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір № СL.144040, відповідно до умов якого Банк зобов'язався надати Позичальнику кредит в тимчасове користування в сумі 114 242,40,00 (сто чотирнадцять тисяч чотириста сорок дві) грн. 40 копійок, а Позичальник зобов'язався повернути кредит до 25.04.2018 року зі сплатою річних відсотків за користування кредитом.

Зазначає, що Банк виконав свої зобов'язання у повному обсязі, а саме - відповідно до п.3.1 Кредитного договору було перераховано 114 242,40,00 (сто чотирнадцять тисяч чотириста сорок дві) грн. 40 копійок на рахунок відповідача НОМЕР_3, що підтверджується меморіальним ордером від 28.11.2013 року та випискою по рахунку за 28.11.2013 року. Позичальник зобов'язався своєчасно сплачувати проценти за користування кредитом, повернути кредит у визначені договорами терміни, а також виконати інші свої зобов'язання згідно кредитного договору.

Звертає увагу суду на те, що Позичальник в свою чергу неодноразово порушував умови кредитного договору у зв'язку з чим в нього виникла заборгованість в розмірі 77 076,77 грн.

Обґрунтовуючи свої вимоги вказує на те, що з метою забезпечення виконання зобов'язань Позичальника за кредитним договором, між Банком та ОСОБА_2 було укладено договір поруки № СL144040/Р від 28.11.2013 року. Згідно п. 1.3 Договору поруки, Поручитель відповідає перед Позивачем у тому ж обсязі, що і боржник, за всіма зобов'язаннями останнього за основним договором, включаючи повернення основної суми боргу (в т.ч. суми кредитного регресу), сплату процентів, комісій, відшкодування можливих збитків, сплату пені та інших штрафних санкцій, передбачених умовами Основного договору та п.1.4 Договору поруки передбачено, що Поручитель і Боржник несуть солідарну відповідальність перед Кредитором.

На підставі вищевикладеного, а також керуючись ст.ст. 11, 509, 526, 543, 610, 629, 1054 ЦК України, звертається з даним позовом до суду та просить стягнути солідарно з відповідачів вищезазначену заборгованість за кредитним договором та судові витрати.

Представник позивача та відповідачі в судове засідання не з'явились, про день, час та місце розгляду справи повідомлені вчасно та належним чином, представником позивача до суду надано заяву згідно якої останній просить розгляд справи проводити за його відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі і проти ухвалення заочного рішення не заперечує. Причини неявки в судове засідання відповідачів суду не відомі.

Суд вважає за можливе розглядати справу за відсутності вищезазначених осіб та ухвалити рішення при заочному розгляді справи, відповідно до вимог ст.ст. 158, 169, 224 ЦПК України.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов доведений та підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав.

Як встановлено в судовому засіданні, 28.11.2013 року між ПАТ «Універсал Банк» (надалі - Банк) та ОСОБА_1 (надалі - Позичальник) було укладено кредитний договір № СL144040, відповідно до умов якого - Сума Кредиту, яку позичальник отримує від Кредитора відповідно до Договору та наданого Додатку до Договору та зобов'язується повернути її Кредитору 114 242 (сто чотирнадцять тисяч двісті сорок дві гривні) 40 копійок. Цільове призначення кредиту: на задоволення особистих потреб Позичальника як споживача, а саме: на придбання позичальником автомобіля марка SKODA, модель -OCTAVIA, за договором № 2013-259 купівлі-продажу від 26.11.2013 року.укладеному з ТОВ» БЛІК-АВТО», :, на погашення заборгованості Позичальником перед страховою компанією щодо сплати страхової премії за договором УБМ № 0061354 від 27.11.2013 року, укладеного між Позичальником та ПрАТ «Ренессанс Життя». Строк кредитування 60 місяців. Дата повернення Позичальником всієї суми Кредиту 25 листопада 2018 року. Якщо тільки не застосовується( не встановлено) інший, більш скорочений, строк/термін повернення суми Кредиту(або його частини), визначений умовами Договору та/або Графіком щомісячних платежів. За користування кредитними коштами позичальник зобов'язується сплачувати Кредитору згідно умов Договору проценти в розмірі 14,2% річних (а.с. 7-20,26-32).

Суд проаналізувавши зміст відносин, які виникли між сторонами приходить до висновку, що вони підпадають під регулювання ст.ст. 1054-1056-1 ЦК України (Кредит).

Так частина перша статті 202 ЦК України визначає, що правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Згідно ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Як уже зазначалося вище, в п. 1.1. Додатку № 2 до Кредитного договору, сторони зокрема погодили, що Банк зобов'язується надати Позичальнику кредит у сумі 114 242,40 (сто чотирнадцять тисяч двісті сорок дві гривні) 40 копійок.

Судом встановлено, а відповідачами в порушення вимог ст.ст. 10, 60 ЦПК України не спростовано, що Відповідач-1 скористався наданими Банком послугами, а саме отримав кредитні кошти у вищезазначеному розмірі, що об'єктивно підтверджується наданим суду Меморіальним ордером від 28.11.2013 на видачу кредиту згідно кредитного договору № CL144040 від 28.11.2013 року та Випискою по особовому рахунку НОМЕР_3 (а.с. 48,49), які суд визнає достовірними та правильними, оскільки вони не спростовані відповідачами, та приймає їх до уваги як належні та допустимі докази в розумінні ст.ст. 57-59 ЦПК України.

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку про доведеність посилань представника позивача в своєму позові про належне виконання Банком своїх зобов'язань за укладеним між сторонами кредитним Договором.

Як вбачається зі змісту умов кредитного Договору, сторони погодили, що Позичальник зобов'язався повернути кредит згідно Графіку платежів за Кредитним договором, який є невід'ємною частиною даного Договору не пізніше 25.11.2018 року та сплатити проценти за користування кредитом у розмірі 14,2 % річних.

Статті 526, 525, 610 ЦК України, визначають, що зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Згідно ст. 610 ЦК України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Відповідно ч.1 ст. 612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Судом встановлено, а відповідачами в порушення вимог ст.ст. 10, 60 ЦПК України не спростовано, що не зважаючи на вимоги вищезазначених норм ЦК України та умов Кредитного договору, Відповідач-1 отримавши кредитні кошти на умовах забезпеченості, строковості, погашення та платності, порушив свої зобов'язання за Договором, а саме не здійснює повернення кредитних коштів згідно Графіку платежів та не сплачує проценти за користування кредитом, що призвело до виникнення у нього заборгованості, яка станом на 10.11.2015 року становить 77 076,77 грн. та складається із: прострочена заборгованість по кредиту -10 979,44 грн.; сума дострокового стягнення кредиту - 54 769,38 грн., відсотки - 7 495,01 грн., пеня - 3 832,94 грн., що об'єктивно підтверджується наданим суду Розрахунком заборгованості (а.с. 50), який суд приймає до уваги як належний та допустимий доказ в розумінні ст.ст. 58, 59 ЦПК України, який підтверджує факт наявності у Відповідача-1 зазначеної заборгованості та її розмір.

Судом встановлено, що з 10.11.2015 року (день здійснення розрахунку заборгованості) по день ухвалення рішення, Відповідачем-1 зазначена сума заборгованості в добровільному порядку не погашена.

За приписами статті 611 ЦК України, у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом…

Частина друга статті 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку про доведеність наявності порушення права позивача, як Кредитора у зобов'язанні, яке виникло між ним та Відповідачем-1, та наявності в нього права вимагати усунення зазначених порушень в спосіб стягнення зазначеної заборгованості, що не суперечить умовам укладеного Кредитного договору та узгоджується із приписами ст. 16 ЦК України.

Статті 546, 548 ЦК України визначають, що виконання зобов'язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком. Виконання зобов'язання (основного зобов'язання) забезпечується, якщо це встановлено договором або законом.

Відповідно до ст. 553 ЦК України, за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником.

Судом встановлено, що з метою забезпечення виконання зобов'язань ОСОБА_3 за кредитним Договором № СL 144040 від 28.11.2013 року, між Банком та ОСОБА_2 було укладено договір поруки № СL144040/Р від 28.11.2013 року, згідно умов якого Поручитель поручається перед Кредитором за виконання Позичальником усіх його зобов'язань перед Кредитором, що виникли із кредитного договору № СL144040 від 28.11.2013 року, укладеного між Кредитором та Боржником в повному обсязі як існуючих в теперішній час, так і тих , що можуть виникнути в майбутньому. Поручитель відповідає перед Кредитором за порушення зобов'язання Боржником. Пунктом .1.2. Поручитель засвідчує, що йому добре відомі усі умови вищезазначеного Основного договору і він погоджується з ними…… (а.с. 37-44).

Як вже зазначалося вище, судом встановлено, що Відповідач-1 порушив свої зобов'язання за кредитним Договором № СL144040 від 28.11.2013 року, зокрема не здійснює повернення кредитних коштів та не сплачує відсотки за його користування.

Згідно п. 1.3 Договору поруки, Поручитель відповідає перед Кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, за всіма зобов'язаннями останнього за основним договором, включаючи повернення основної суми боргу (в т.ч. суми кредитного регресу), сплату процентів, комісій, відшкодування можливих збитків, сплату пені та інших штрафних санкцій, передбачених умовами Основного договору.

Пунктом 1.4 Договору поруки передбачено, що Поручитель і Боржник несуть солідарну відповідальність перед Кредитором.

Стаття 554 ЦК України визначає, що у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки.

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача про стягнення заборгованості за кредитним Договором не тільки з Позичальника, а й з Поручителя знайшли своє доведення в судовому засіданні і є такими, що ґрунтуються на вимогах чинного законодавства України, а тому підлягають задоволенню в повному обсязі.

Статті 15-16 ЦК України визначають, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Відповідно до ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

За приписами статей 10, 60 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Суд оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок в їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженню наявних у справі доказів приходить до висновку, що позовні вимоги позивача знайшли своє доведення в судовому засіданні, є такими що ґрунтуються на вимогах чинного законодавства України, а тому позов підлягає задоволенню в повному обсязі.

Крім того, оскільки суд прийшов до висновку про доведеність вимог позивача та необхідності задоволення його позову, в силу ст.ст. 79, 88 ЦПК України також на його користь з відповідачів підлягає стягненню солідарно судовий збір в розмірі 1 218, 00 грн.

На підставі вищевикладеного, ст.ст. 16, 525, 526, 533, 541, 543, 546, 548, 549, 550, 551, 553, 554, 610, 611, 612, 624, 625, 1050, 1054 ЦК України, Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 5 від 30.03.2012 року «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин», Постанови Пленуму Верховного Суду України № 14 від 18.12.2009 року «Про судове рішення у цивільній справі», керуючись ст. ст. 10, 11, 60, 79, 88, 208, 209, 213-215, 217- 218, 223, 224, 226 ЦПК України, суд,-

В И Р І Ш И В :

Позов задовольнити.

Стягнути солідарно з ОСОБА_1, реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_1 та ОСОБА_2, реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_2 на користь Публічного акціонерного товариства «Універсал Банк», :

- заборгованість за кредитним Договором № СL144040 від 28.11.2013 року в розмірі 77 076,77 грн.;

- судовий збір в розмірі 1 218, 00 грн.

Рішення може бути оскаржене до Апеляційного суду м. Києва.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Суддя В. С. Декаленко