АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________
Справа № 638/9853/15-ц Головуючий суддя І інстанції Гайдук Л. П.
Провадження № 22-ц/790/8753/15 Суддя доповідач Пилипчук Н. П.
Категорія: Спори, що виникають із сімейних правовідносин про стягнення аліментів
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09 березня 2016 року колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Харківської області у складі:

головуючого - судді: Пилипчук Н.П.,

суддів: Котелевець А.В., Гуцал Л.В.,

при секретарі - Гребенщиковій Ю.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Харкові справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Дзержинського районного суду м. Харкова від 27 жовтня 2015 року по справі за позовом ОСОБА_2, 3 -тя особа, яка заявляє самостійні вимоги на предмет спору - ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини,

В С Т А Н О В И Л А:

ОСОБА_2 звернулася до суду з позовом до відповідача про стягнення аліментів на утримання сина на період його навчання в розмірі 1/4 частини від заробітку (доходу) відповідача щомісячно до досягнення ОСОБА_3 23-років, посилаючись на те що відповідач є її колишнім чоловіком, від шлюбу вони мають сина ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1, який мешкає разом з нею, всі обов'язки по утриманню та вихованню якого несе вона, з 01.09.2013 р. син навчається на 2 курсі денного холодильного відділення Коледжу переробної та харчової промисловості Харківського національного технічного університету, на теперішній час син не працює та потребує матеріальної допомоги.

Третя особа - ОСОБА_3 заявив самостійні вимоги на предмет спору та просив стягнути з відповідача на його користь аліментів на його утримання, як на повнолітню дитину, яка продовжує навчання в розмірі 1/4 частини від заробітку (доходу) відповідача щомісячно починаючи стягування з 05.06.2015 року і до закінчення навчання, але не більше як до досягнення ним 23 років.

Рішенням Дзержинського районного суду м. Харкова від 27 жовтня 2015 року позовні вимоги ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини залишено без задоволення. Позовні вимоги ОСОБА_3 задоволені, стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, аліменти в розмірі 1/4 частини заробітку (доходу) відповідача щомісячно до закінчення терміну навчання, тобто до 30.06.2017року, починаючи з 11.06.2015 року та судовий збір в сумі 243,60 грн. на користь держави.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалите нове, яким відмовити у задоволенні позовних вимог ОСОБА_3 в повному обсязі. Посилається на порушення судом норм матеріального та процесуального права, невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи. Вказує, що суд дійшов висновку про його спроможність надавати допомогу повнолітньому сину не встановивши розмір його доходу та не взявши до уваги той факт, що на його утриманні знаходиться дружина, яка є інвалідом.

Вислухавши доповідь судді, пояснення учасників процесу, що з'явились, обговоривши доводи апеляційної скарги, судова колегія вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що ОСОБА_2 та ОСОБА_1 перебували у зареєстрованому шлюбі, який було розірвано 27 травня 2009 р., від шлюбу мають сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Відповідно до довідки Коледжу переробної та харчової промисловості Харківського національного технічного університету сільського господарства № 01-10/409 від 09.06.2015 р., ОСОБА_3 є студентом 2 курсу денної форми навчання зі спеціальністю «Монтаж і обслуговування холодильно-компресорних машин та установок» строк навчання з 01.09.2013 р. по 30.06.2017 р.

Відповідач в добровільному порядку матеріальну допомогу сину на його утримання не надає, проте ОСОБА_3 продовжує навчання та потребує матеріальної допомоги.

ОСОБА_3 зареєстрований та мешкає разом з матір*ю ОСОБА_2 за адресою -- АДРЕСА_1 відповідно до довідки дільниці № 5 КП «Жилкомсервіс».

ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2 перебуває на диспансерному обліку в КЗОЗ «Харківська міська поліклініка № 26» з 2014року, потребує тривалого медикаментозного лікування, встановлений діагноз - артеріальна гіпертензія, лабільна стадія; міопія слабого ступеню обох очей, вегетативна дисфункція пубертатного періоду, ожиріння, дискінезія жовчо-виводних шляхів, що підтверджується відповіддю КЗОЗ «Харківська міська поліклініка № 26» № 1727 від 01.10,2015 р.

ОСОБА_2, сплачує комунальні послуги, що підтверджується відповідними квитанціями, має хронічні захворювання та перебуває на диспансерному обліку з 2005р., для підтримання стану здоров*я свого та сина несе витрати, пов*язані з придбанням медичних препаратів, окулярів, що підтверджується копіями чеків, сплачує витрати, пов*язані з професійним навчанням сина відповідно до квитанції про сплату за робочу спеціальність та витрати на придбання канцелярського приладдя.

Відповідно до положень ст. 199 Сімейного кодексу України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов'язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання.

Згідно із ст. 200 Сімейного кодексу України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином.

У відповідності до ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів, суд враховує: стан здоров"я та матеріальне становище дитини і платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина, та інші обставини, що мають істотне значення для справи.

У п. 20 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» судам роз'яснено, що обов'язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов'язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв'язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу.

Аналіз ст. ст. 199, 200 СК України вказує на те, що законодавець пов'язує обов'язок батьків утримувати своїх повнолітніх дітей, які продовжують навчання і у зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги, до досягнення ними двадцяти трьох років за умови, коли батьки можуть надавати таку матеріальну допомогу.

Вирішуючи спір, суд першої інстанції правильно врахував майновий стан ОСОБА_2, яка є матір*ю ОСОБА_3 та частково надає йому утримання та допомогу.

Між тим, суд першої інстанції не в повній мірі з*ясував обставини справи, а саме матеріальне становище ОСОБА_1 та ОСОБА_3, обмежившись зазначенням про те, що відповідач є військовим пенсіонером та у його власності наявне майно.

Між тим, із відомостей, що були надані до апеляційного суду, вбачається, що ОСОБА_1 отримує пенсію в розмірі 2393, 95 грн. щомісячно. Крім того ОСОБА_1 працює заступником директора з профорієнтаційної роботи Західноукраїнського коледжу «Полісся» та отримує заробітну плату в середньому 2382,24 грн. на місяць, а після утримання податків інших обов*язкових платежів - 1916,28 грн. Таким чином, щомісячний дохід відповідача становив 4310,23 грн.

Матеріалами справи підтверджено, що дружина відповідача ОСОБА_4 є інвалідом ІІІ групи.

Крім того, ОСОБА_3 отримує стипендія за місцем навчання, яка за період з 01.03.2015 року по 31.08.2015 року склала 3953 грн.

Виходячи з викладеного, з урахуванням інтересів сторін, їх матеріального та сімейного стану, колегія суддів відповідно до засад цивільного судочинства - справедливості, добросовісності та розумності (п. 6 ч. 1 ст. 3 ЦК України), - вважає за необхідне рішення суду змінити в частині розміру стягнення, визначити розмір стягнення - 1/6 всіх видів заробітку (доходу) відповідача щомісячно.

Неповне з*ясування судом обставин, які мають значення для справи у відповідності до п. 4 ч.1 ст.309 ЦПК України є підставою для зміни рішення в оскаржуваній частині.

В решті рішення суду першої інстанції відповідає вимогам закону да залишається без змін.

Керуючись ст. 182, 199, 200 СК України ст. ст. 303, 304, 307, 309, 313, 316, 317, 319 ЦПК України, судова колегія, -

ВИРІШИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Дзержинського районного суду м. Харкова від 27 жовтня 2015 року змінити в частині розміру стягнення.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, аліменти в розмірі 1/6 частини заробітку (доходу) відповідача щомісячно до закінчення терміну навчання, тобто до 30.06.2017 року, починаючи з 11.06.2015 року.

В іншій частині рішення суду залишити без змін.

Рішення апеляційного суду Харківської області набирає законної сили з моменту проголошення, але може бути оскаржено в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили.

Головуючий -

Судді -