Головуючий суддя в суді І інстанції
Єдиний унікальний № 374/68/16-ц
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 квітня 2016 року Ржищівський міський суд Київської області у складі:

головуючої судді Козіної С.М.,

за участі секретаря - Маламан Я.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Ржищів Київської області матеріали цивільної справи за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про зобов'язання вчинити дії, -

ВСТАНОВИВ:

У березні 2016 року позивач звернулась до Ржищівського міського суду Київської області із вказаним позовом. Обгрунтовуючи позовні вимоги позивач вказувала, що 18 грудня 2008 року позивачкою було видано відповідачу доручення відповідно до якого останній зобов'язувався вчинити від імені та за рахунок позивача всі необхідні реєстраційні дії для оформлення права власності на земельну ділянку за кадастровим номером НОМЕР_1, що розташована на АДРЕСА_1, за позивачем.

Крім інших повноважень, було визначено повноваження відповідача з метою оформлення права власності на земельну ділянку за позивачем: "вирішувати питання щодо виготовлення, реєстрації та отримання державного акту на право вчасності на земельну ділянку, реєструвати право власності на вказані об 'єкти нерухомості у встановленому законодавством порядку... ".

У вересні 2015 року позивач, отримавши копію витягу з державного земельного кадастру про земельну ділянку від 13.12.2013, виданого Головним управлінням Держземагентства у м. Києві, дізналась про те, що земельна ділянка, кадастровий номер НОМЕР_1, що розташована на АДРЕСА_1, загальною площею 0, 0411 га, належить на праві власності ОСОБА_3

Таким чином, відповідач, ввівши в оману позивача, не виконав взятих на себе зобов'язань перед останнім по Договору доручення, а саме не вчинив жодних дій, направлених на оформлення права власності на земельну ділянку за кадастровим номером НОМЕР_1, що розташована на АДРЕСА_1 та отримання державного акту про право власності на земельну ділянку на ім'я позивача.

На підставі вище зазначеного позивач, посилаючись на ст. 1000, 1001, 1003-1007 ЦК України, просила зобов'язати відповідача здійснити державну реєстрацію за позивачем права власності на земельну ділянку за кадастровим номером НОМЕР_1, що розташована на АДРЕСА_1, шляхом звернення відповідача до відповідного органу державної реєстрації прав на нерухоме майно з заявою про державну реєстрацію права власності на нерухоме майно в порядку, передбаченому законом, та стягнути з відповідача на її користь витрати по сплаті судового збору у розмірі 551 грн. 20 коп.

15 квітня 2016 року до Ржищівського міського суду Київської області надійшло заперечення, в якому відповідач вказував на безпідставність та надуманість позовних вимог на підставі наступного. 18 грудня 2008 року між ними було укладено договір доручення, відповідно до якого відповідач зобов'язується вчинити від імені та за рахунок позивача всі необхідні реєстраційні дії для оформлення права власності на земельну ділянку за кадастровим номером НОМЕР_1, що розташована на АДРЕСА_1.

18 грудня 2008 року позивачем на підставі вище зазначеного договору додатково було видано довіреність на відповідача, яка була посвідчена приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Марченко М.Ф. строком на 5 (п'ять) років до 18.12.2013 року.

18 грудня 2008 року відповідачем, на виконання взятих на себе зобов'язань, було подаровано позивачу земельну ділянку обумовлену договором доручення та довіреністю, а саме земельну ділянку, що розташована на АДРЕСА_1, яка належала відповідачу на праві приватної власності на підставі державного акту на право власності на земельну ділянку серії НОМЕР_2 виданого 04.12.2008 Головним управлінням земельних ресурсів Київської міської державної адміністрації та зареєстровано в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за № 04-7-02091, про що було укладено договір дарування з вказаної земельної ділянки .

З метою належного виконання взятих на себе зобов'язань по оформленню земельної ділянки за позивачем, відповідач звернувся до Головного управління земельних ресурсів Київської міської державної адміністрації з заявою про отримання нового державного акту на право власності на земельну ділянку, до якої було долучено оригінал державного акту на право власності на земельну ділянку, серії НОМЕР_2 виданого 04.12.2008 року Головним управлінням земельних ресурсів виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) та оригінал договору дарування земельної ділянки від 19.12.2008 року. Однак, вище зазначений державний орган протягом всього 2009 року так і не видав нового державного акту про право власності на земельну ділянку.

Користуючись вище переліченими змінами в законодавстві України, відповідач повернув раніше подані на переоформлення договір дарування земельної ділянки від 19.12.2008 та державний акт про право власності на земельну ділянку від 04.12.2008 та подав їх до Головного управління Держкомзему у м. Києві. 15.12.2010 було зареєстровано перехід права власності до позивача на вище зазначену земельну ділянку в Поземельній книзі за реєстровим № 10001, про що свідчить відповідна відмітка нотаріуса та Головного управління Держкомзему у місті Києві на державному акті на право власності на земельну ділянку. Також, згідно довідки Головного управління Держземагенства у м. Києві від 30.01.2015 № 31-26-0.22-1397/2-15, 15.12.2010 Київською міською філією ДП «Центр державного земельного кадастру» було внесено відомості до Поземельної книги № 10001 про перехід права власності на земельну ділянку за кадастровим номером НОМЕР_1 до позивача. Такий порядок реєстрації повністю відповідав вимогам чинного законодавство, яке було чинним до 01.01.2013 року, оскільки право власності на земельну ділянку реєструвалося державними органами земельних ресурсів із присвоєнням ділянці кадастрового номеру та видачею державного акту про право приватної власності на земельну ділянку.

Враховуючи вищевикладене, позивач є повноправним власником земельної ділянки за кадастровим номером НОМЕР_1, що розташована на АДРЕСА_1, а тому відповідач виконав свої зобов'язання перед позивачем по договору доручення в повному обсязі.

Враховуючи викладене, посилаючись на ст. 182, 1000-1007 ЦК України, ст. 125, 126 ЗК України, Постанову КМУ № 1021 "Про затвердження порядку ведення Поземельної книги і Книги записів про державну реєстрацію державних актів на право власності на земельну ділянку та на право постійного користування земельною ділянкою, договорів оренди замлі" від 09.09.2009, відповідач просив відмовити позивачу в задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

У судове засідання позивач не з'явилась, подавши заяву, в якій позовні вимоги підтримувала, просила розглядати справу без її участі.

Відповідач у судове засідання не з'явився, подавши заяву, в якій проти позову заперечує в повному обсязі, просив розглядати справу без його участі.

Дослідивши матеріали справи, судом встановлено наступне.

18 грудня 2008 року ОСОБА_2 було видано довіреність на ім'я ОСОБА_3, яка була посвідчена приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Марченко М.Ф. строком на 5 (п'ять) років до 18.12.2013 року, відповідно до якої ОСОБА_3 були надані повноваження вчинити від імені та за рахунок ОСОБА_2 всі необхідні реєстраційні дії для оформлення права власності на земельну ділянку за кадастровим номером НОМЕР_1, що розташована на АДРЕСА_1 за ОСОБА_2 (а.с. 5).

Згідно договору дарування, серії ВМА № 443731 від 19 грудня 2008 року (а.с. 36), встановлено, що ОСОБА_3 подарував ОСОБА_2 земельну ділянку за кадастровим номером НОМЕР_1, що розташована по АДРЕСА_1, загальною площею 0,0411 га з цільовим призначенням - ведення садівництва.

Відповідно до листа ГУ Держземагенства у м. Києві № 31-26-0.22-1397/2-15 від 30 січня 2015 року встановлено, що 15 грудня 2010 року Київською міською філією ДП "Центр ДЗК" було внесено відомості до Поземельної книги № 10001 про перехід права власності на земельну ділянку з кадастровим номером НОМЕР_1 до ОСОБА_2

Відповідно до ч. 1 ст. 717 ЦК України за договором дарування одна сторона (дарувальник) передає або зобов'язується передати в майбутньому другій стороні (обдаровуваному) безоплатно майно (дарунок) у власність.

Частиною 2 ст. 719 ЦК України встановлено, що договір дарування нерухомої речі укладається у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню.

Згідно ч. 1 ст. 210 ЦК України правочин підлягає державній реєстрації лише у випадках, встановлених законом. Такий правочин є вчиненим з моменту його державної реєстрації.

Згідно з ч.1 ст. 182 ЦК України право власності та інші речові права на нерухомі речі, обтяження цих прав, їх виникнення, перехід і припинення підлягають державній реєстрації.

Відповідно до ст. 125 ЗК України право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав.

Відповідно до п. а ч. 2 ст. 126 ЗК України право власності на земельну ділянку, набуту у власність із земель приватної власності без зміни її меж, цільового призначення, посвідчується цивільно-правовою угодою щодо відчуження земельної ділянки, укладеною в порядку, встановленому законом, у разі набуття права власності на земельну ділянку за такою угодою.

Відповідно до п. 2 Постанови КМУ № 439 від 6 травня 2009 "Про деякі питання посвідчення права власності на земельну ділянку" відмітка про перехід права власності на земельну ділянку здійснюється на сторінках державного акта, де знаходиться план зовнішніх меж земельної ділянки, починаючи з верхнього лівого кута зверху вниз, зліва направо.

Як встановлено судом з дослідженого державного акта на право власності на земельну ділянку, серії НОМЕР_3, виданого 4 грудня 2008 року щодо земельної ділянки, кадастровий № НОМЕР_1 (а.с. 37), на зворотній сторніці акту зроблено відмітку щодо реєстрації переходу права власності на земельну ділянку від одного власника до іншого у Поземельній книзі.

Враховуючи викладене, можна зробити висновок, що відповідач ОСОБА_3, уклавши з позивачкою ОСОБА_2 договір дарування вказаної вище земельної діляки від 19 грудня 2008 року та, звернувшись до ГУ Держкомзему у м. Києві із заявою про реєстрацію переходу права власності від нього до ОСОБА_2, згідно якої було здійснено вказану реєстрацію 15 грудня 2010 року, тому право власності відповідача на земельну ділянку вважається припиненим та таким, що перейшло до ОСОБА_2

Враховуючи вимоги законодавства, діючого на час виникнення спірних правовідносин, реєстрація права власності на земельну ділянку за кадастровим номером НОМЕР_1, що розташована по АДРЕСА_1, загальною площею 0,0411 га з цільовим призначенням - ведення садівництва, у встановленому законом порядку зареєстрована за ОСОБА_2 15 грудня 2010 року, про зроблено відмітку на зворотньому боці державного акту, серії НОМЕР_3, виданого 4 грудня 2008 року.

Суд не бере до уваги як доказ права власності на земельну ділянку, кадастровий номер НОМЕР_1 за ОСОБА_3 витяг з державного земельного кадастру про земельну ділянку № НВ-013 від 13.12.2013, виданого Головним управлінням Держземагентства у м. Києві (а.с. 6-10), оскільки він не є належним в розумінні ч. 1 ст. 58 Цивільного-процесуального кодексу України, адже в матеріалах справи міститься довідка Головного управління держземагенства у м. Києві від 30.01.2015 року № 31-26-0.22-1397/2-15 (а.с. 38) за підписом Першого заступника начальника О.І. Чуб, згідно якої 15.12.2010 Київською міською філією ДП «Центр державного земельного кадастру» було внесено відомості до Поземельної книги № 10001 про перехід права власності на земельну ділянку за кадастровим номером НОМЕР_1 до ОСОБА_2.

Крім того, суд приймає до уваги наданий відповідачем висновок науково-правової експертизи при Інституті держави і права НАН України щодо відповідності законодавству оформлення права власності на земельну ділянку від 11.02.2016 року № 126/18-е, складеного науковим експертом, доктором юридичних наук, професором, завідувачем відділу проблем аграрного та земельного права Інституту держави і права ім. В.М. Корецького НАН України Кулинич П.Ф. (а.с. 41-49), оскільки він є належним та допустимим доказом по справі у розумінні ст. 58, 59 ЦПК України, так як результати викладенів ньому повністю підтверджуються матеріалами справи.

Згідно висновку науково-правової експертизи при Інституті держави і права НАН України від 11.02.2016 року № 126/18-е перехід права власності на земельну ділянку АДРЕСА_1 загальною площею 0,0411 га, кадастровий номер НОМЕР_1 до ОСОБА_2 є належним чином оформленим. Крім відмітки приватного нотаріуса та Головного управління Держкомзему України у м. Києві про відчуження Земельної ділянки із зазначенням, що відчуження відбулося на підставі договору дарування від 19 грудня 2008 р., на виданому Головним управлінням земельних ресурсів Київської міської державної адміністрації 4 грудня 2008 року громадянину ОСОБА_3 державному акті на право власності на земельну ділянку, серія НОМЕР_2, який зареєстрований в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за № 04-7-02091, містяться не тільки відмітка приватного нотаріуса та Головного управління Держкомзему України у м. Києві про відчуження Земельної ділянки із зазначенням, що відчуження відбулося на підставі договору дарування від 19 грудня 2008 року, а й відмітка Головного управління Держкомзему України у м. Києві про реєстрацію прав на земельну ділянку на підставі зазначеного договору дарування земельної ділянки від 15 грудня 2010 року. В зв'язку з чим ОСОБА_2 з 15.12.2010 є повноправним власником земельної ділянки за кадастровим номером НОМЕР_1, що розташована на АДРЕСА_1, площею 0,041 га.

Відповідно до вимог ст. 10, 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.

Таким чином, відповідачем було надано належні докази виконання своїх зобов'язань перед позивачем та оформлення за позивачем права власності на земельну ділянку АДРЕСА_1 загальною площею 0,0411 га, кадастровий номер НОМЕР_1.

Враховуючи викладене вище, суд приходить до висновку, що позовні вимоги ОСОБА_2 є безпідставними, тому у задоволенні позовних вимог слід відмовити.

Керуючись ст. 182 ЦК України, ст. 125, 126 ЗК України, ст. 3, 4, 8, 10, 11, 15, 57, 58, 60, 61, 88, 209, 212-215, 223, 233 ЦПК України, суд -

ВИРІШИВ:

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про зобов'язання вчинити дії - відмовити в повному обсязі.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня проголошення рішення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Суддя