Справа № 196/1061/15-ц
№ провадження 2/196/17/2016
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 лютого 2016 року смт. Царичанка Дніпропетровської області

Царичанський районний суд Дніпропетровської області в складі головуючого - судді Бойка Ю.О., з участю секретаря судового засідання Кузнецової Г.С., позивача ОСОБА_1, представника відповідача ОСОБА_2, розглянув у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт. Царичанка Дніпропетровської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1, ОСОБА_3, ОСОБА_4 до Ляшківської сільської ради Царичанського району Дніпропетровської області, ОСОБА_6, третя особа - Царичанська державна нотаріальна контора, про визнання заповіту недійсним. Відкладаючи, як виняток, складання повного рішення на строк не більше як п'ять днів з дня закінчення розгляду справи, забезпечивши проголошення вступної і резолютивної частини рішення згідно ст. 209 ч.3 ЦПК України,

ВСТАНОВИВ:

Позивачі ОСОБА_1, ОСОБА_3, ОСОБА_4 звернулися в Царичанський районний суд Дніпропетровської області з позовом до Ляшківської сільської ради Царичанського району Дніпропетровської області, ОСОБА_6, предмет якого складає вимога про визнання недійсним заповіту за реєстровим № 22, укладений ОСОБА_7 від 24.07.2014 року, посвідчений посадовою особою Ляшківської сільської ради Царичанського району на ім'я ОСОБА_6.

Як на підставу задоволення позовних вимог посилаються на ст.ст. 215-236, 1247, 1216-1257 ЦК України, ЗУ "Про нотаріат"; ЗУ "Про місцеве самоврядування"; Порядок вчинення нотаріальних дій посадовими особами органів місцевого самоврядування, затверджений наказом Мінюста 11.11.2011 року за №3306/5, зареєстрованого в Мінюсті України 14.11.2011 року за №1298/20036; Постанову Пленуму Верховного суду України №7 від 30.05.2008 року "Про практику розгляду судами України справ про спадкування"; ст.ст. 5, 15, 80, 118-120 ЦПК України.

Як на докази викладених в заяві доводів посилаються на наступні документи: паспорт громадянина України та довідка про присвоєння ідентифікаційного номера на ім'я ОСОБА_1 (а.с. 10), паспорт громадянина України та картка платника податків на ім'я ОСОБА_4 (а.с. 11), паспорт громадянина України на ім'я ОСОБА_7 (а.с. 12), свідоцтво про народження ОСОБА_1 серії НОМЕР_1 (а.с.13), свідоцтво про укладення шлюбу серії НОМЕР_2 (а.с.14), свідоцтво про смерть серії НОМЕР_3 (а.с.15), свідоцтво про шлюб серії НОМЕР_4 (а.с.16), свідоцтво про смерть ОСОБА_7 серії НОМЕР_5 (а.с.17), Витяг зі Спадкового реєстру №41176010 від 10.08.2015 року (а.с.18), епікриз КЗ "Царичанська ЦРЛ" ДОР" на гр. ОСОБА_7 (а.с.19-21), довідки Ляшківської сільської ради Царичанського району Дніпропетровської області від 23.12.2014 року №918 та №917 (а.с.22-23), журнал реєстрації нотаріальних дій (а.с. 172-174), витяг про реєстрацію в спадковому реєстрі № 38129096 (а.с.175), заповіт (а.с.177), історія хвороби № 25/22/223 хворого ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_1, АДРЕСА_1, який знаходився в стаціонарному лікуванні з 22.01.2014 року по 12.02.2014 року (а.с. 158-172), медична карта форми №003/о стаціонарного хворого №1728/1329 гр. ОСОБА_7 (а.с.66-71).

На обґрунтування своїх вимог у заяві позивачі вказали, що домоволодіння АДРЕСА_1 належало ОСОБА_7, який доводився рідним батьком ОСОБА_4 та ОСОБА_1. ОСОБА_3 та відповідач ОСОБА_6 доводяться ОСОБА_7 рідними онучками.

ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_7 помер. Після його смерті відкрилася спадщина, яка складається з домоволодіння АДРЕСА_1.

Позивачі ОСОБА_1 та ОСОБА_4 є спадкоємцями першої черги спадкування. Позивач ОСОБА_3 на час відкриття спадщини була зареєстрована разом із спадкодавцем ОСОБА_7

Після смерті батька вони звернулися до Царичанської державної нотаріальної контори для прийняття спадщини, де їм стало відомо, що 24.07.2014 року ОСОБА_7 уклав заповіт, який був посвідчений посадовою особою Ляшківської сільської ради, за яким все своє майно він заповів відповідачу в справі ОСОБА_6 Згідно витягу із спадкового реєстру місцем посвідчення заповіту є Ляшківська сільська рада Царичанського району за адресою: с. Ляшківка, вул. Пушкіна, 4.

В заповіті зазначено, що заповіт прочитано вголос особисто ОСОБА_7 та власноруч ним підписано у присутності секретаря виконавчого комітету, та він перебував у ясній пам"яті, при здоровому розумі.

Вважають, що зазначені обставини посвідчення заповіту не відповідають дійсним обставинам справи, посвідчення заповіту посадовою особою відбулося з недодержанням вимог законодавства з наступних обставин.

У період з 22.01.2014 року по 12.02.2014 року, з 24.09.2014 року по 09.10.2014 року їхній батько ОСОБА_7 перебував на лікуванні у КЗ "Царичанська ЦРЛ" ДОР", двічі знаходився у відділенні інтенсивної терапії (реанімації). Перебуваючи другий раз у відділенні інтенсивної терапії, ОСОБА_7 помер.

Вказали, що досліджуючи епікриз КЗ "Царичанська ЦРЛ" ДОР", можливо встановити, що на час укладення заповіту ОСОБА_7 хворів атеросклерозом судин головного мозку. Відповідно до медичного підручника В.В. Міхеєва "Нервові захворювання" зазначена хвороба має симптоми: "при атеросклерозі хворий зазвичай скаржиться на зниження працездатності, стомлюваності, ослабленні пам"яті, особливо на найближчі події, трудність запам"ятовування і засвоєння нового. Такі хворі слабкодухі, слізливі, розсіяні. Фіксуючи свою увагу на кому-небудь хворий не помічає стоячих поруч предметів, зачіпає їх, виходячи з дому і думаючи про що - або забуває надіти шапку. Можуть спостерігатися напади запаморочення з деяким звуженням свідомості, коли перед хворим встають будь-які уривки спогадів. Ці стани можуть закінчуватися легкою непритомністю. Вони можуть часто повторюватися. При старечому атеросклерозі відзначається загальмованість рухів, ходьба дрібними кроками, тремтіння рук і голови. У випадках же різкого дифузного атеросклерозу мозку хворих настає старечий маразм (розлад психіки).

Переконані, що з урахуванням стану їхнього батька ОСОБА_7, які були наявні та не помітити їх було неможливо, посадова особа - секретар Ляшківської сільської ради повинна була у відповідності до вимог ст. 49 ЗУ "Про нотаріат" відмовити у вчиненні нотаріальних дій або у відповідності до вимог ст.ст. 1248, 1253 ЦК України залучити до цих подій свідків.

Вважають, що таким чином посадовою особою були порушені вимоги Порядку вчинення нотаріальних дій посадовими особами органів місцевого самоврядування, затвердженого Наказом Мінюста України від 11.11.2011 року №3306/5, та ст.ст. 1248, 1253 ЦК України, ст. 49 ЗУ "Про нотаріат".

Відповідно до ч.1 ст.1257 ЦК України заповіт, складений особою, яка не мала на це права, а також заповіт, складений з порушенням вимог щодо його форми та посвідчення, є нікчемним, а згідно ч.2 ст.1257 ЦК України за позовом заінтересованої особи суд визнає заповіт недійсним, якщо буде встановлено, що волевиявлення заповідача не було вільним і не відповідало його волі.

Згідно ч.2 ст.1223 ЦК України, якщо у разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі не охоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у ст.ст. 1261-1265 ЦК України.

В судовому засіданні позивачі підтримали свої уточнені позовні вимоги.

Представник відповідача Ляшківської сільської ради Царичанського району Дніпропетровської області Шарівська Н.П. в судове засідання не з"явилася. Будучи раніше присутньою в судових засіданнях позовні вимоги не визнала, посилаючись на те, що при складанні заповіту вона діяла в межах закону та відповідно до наданих повноважень.

Представник відповідача ОСОБА_6 - ОСОБА_2, в судовому засіданні проти задоволення позовних вимог заперечував, просив відмовити у задоволенні заявлених вимог повністю за безпідставністю, посилаючись на те, що позивачі обґрунтовують свої вимоги лише власними твердженнями про те, що волевиявлення ОСОБА_7 не було вільним та не відповідало його волі, тому що останні 7 місяців він хворів. Впродовж нетривалого часу ОСОБА_7 перебував на лікуванні у КЗ "Царичанська ЦРЛ" ДОР", але це було звичайне захворювання дихальних шляхів, бронхіт і таке інше. Діагноз щодо порушення психічного стану померлого не був поставлений. Ліків, які могли вплинути на його психічне здоров"я він не приймав. У період складання заповіту ОСОБА_7 повністю усвідомлював значення своїх дій та міг повноцінно керувати ними, а його волевиявлення було вільним і свідомим.

Третя особа в судове засідання не з"явилася. Від державного нотаріуса Царичанської державної нотаріальної контори Фрізен Н.Ю. до суду надійшла заява з проханням розглядати дану справу без її участі.

Перевіривши справу, вивчивши надані сторонами документи, заслухавши пояснення сторін, свідків ОСОБА_13, ОСОБА_14, ОСОБА_15, ОСОБА_11, з'ясувавши правову позицію відповідачів, перевіривши доводи сторін, даючи оцінку доказам у їх сукупності, суд дійшов висновку, що позов не підлягає задоволенню повністю з таких підстав.

Відповідно до вимог ст.10 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін і кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Відповідно до ч.1 статті 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу: встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Суд вважає, що мають місце та підтверджуються належними і допустимими доказами такі обставини.

В селі Ляшківка Царичанського району Дніпропетровської області 24 липня 2014 року об 11 годині 15 хвилин прочитано вголос особисто та власноруч підписано ОСОБА_7 заповіт, за яким на випадок своєї смерті розпорядився усе належне йому майно, де б воно не знаходилось та з чого б воно не складалось, усі майнові права та обов'язки, які належали йому на час посвідчення заповіту, а також ті майнові права та обов'язки, які будуть належати йому на день смерті, заповів ОСОБА_6 (а.с.92, 176-178). Заповіт належним чином зареєстрований (а.с.116).

ОСОБА_6 є онукою спадкодавця ОСОБА_7 та донькою позивача ОСОБА_1, і ця обставина сторонами визнана.

Цей заповіт посвідчено секретарем виконавчого комітету Ляшківської сільської ради Царичанського району Дніпропетровської області ОСОБА_11 об 11 годині 30 хвилин, в якому також зазначено, що заповіт на прохання ОСОБА_7 виготовлено секретарем виконавчого комітету за допомогою загальноприйнятих технічних засобів, зафіксувавши його твердження, що волевиявлення є вільним і усвідомленим, що він не визнаний недієздатним чи обмежено дієздатним, усвідомлює значення своїх дій і може керувати ними, при цьому перебував при здоровому розумі, ясній пам'яті та діяв добровільно (а.с.92, 176-178).

ОСОБА_11 на час посвідчення оспорюваного правочину займала посаду секретаря виконкому Ляшківської сільської ради Царичанського району Дніпропетровської області, на яку рішенням виконавчого комітету Ляшківської сільської ради Царичанського району Дніпропетровської області №6 від 24.02.2014 року покладено обов'язки із вчинення нотаріальних дій та території цієї сільської ради (а.с.134).

Відповідно до ст. 38 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" до відання виконавчих органів сільських рад належать делеговані повноваження, серед яких - вчинення нотаріальних дій з питань, що віднесені до їх відання.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.37 Закону України "Про нотаріат" у сільських населених пунктах уповноважені на це посадові особи органу місцевого самоврядування вчиняють такі нотаріальні дії:1) вживають заходів щодо охорони спадкового майна; 2) посвідчують заповіти (крім секретних); 3) видають дублікати посвідчених ними документів; 4) засвідчують вірність копій (фотокопій) документів і виписок з них; 5) засвідчують справжність підпису на документах;

ІНФОРМАЦІЯ_2 помер ОСОБА_7 (а.с. 17) та в Царичанській державній нотаріальній конторі заведено спадкову справу №41/2015 (а.с. 90-118). З матеріалів спадкової справи витікає, що єдиною особою, яка прийняла спадщину у строки і в спосіб, передбачений законом, є відповідач ОСОБА_6 (а.с.91).

Питання недійсності заповіту, про що заявляють позивачі, регулюються приписами ст. 1257 ЦК України, відповідно до частини першої якої заповіт, складений особою, яка не мала на це права, а також заповіт, складений з порушенням вимог щодо його форми та посвідчення є нікчемним. Згідно частини другої цієї статті за позовом заінтересованої особи суд визнає заповіт недійсним, якщо буде встановлено, що волевиявлення заповідача не було вільним і не відповідало його волі. Крім того, відповідно до частини першої статті 225 ЦК України правочин, який дієздатна фізична особа вчинила у момент, коли вона не усвідомлювала значення своїх дій та (або) не могла керувати ними, може бути визнаний судом недійсним за позовом цієї особи, а в разі її смерті - за позовом інших осіб, чиї цивільні права або інтереси порушені.

Відмовляючи позивачам в позові повністю, суд виходить з того, що вимоги ст.ст. 1247, 1248, 1251 ЦК України щодо форми заповіту та його посвідчення дотримані повністю, а доказів протиправності діяння посадової особи органу місцевого самоврядування при вчиненні нею нотаріальної дії суду не представлено.

Позивачами не заперечувалося виконання напису особисто заповідачем про те, що заповіт прочитано вголос та власноруч ним підписано.

Жодний з допитаних в суді свідків, крім ОСОБА_11, не були очевидцями вчинення нотаріальних дій секретарем виконкому сільської ради з участю ОСОБА_7. Свідок ОСОБА_11 підтвердила повну спроможність померлого розуміти значення свої дій і керувати ними, його бажання скласти заповіт саме на відповідачку ОСОБА_6

Про фізичні вади заповідача, які б заважали йому самостійно прочитати заповіт вголос, особи, які брали участь в процесі, суду не повідомляли і під сумнів не ставили.

Свідок ОСОБА_16 пояснила суду, що у період з січня 2014 року до жовтня 2014 року йому часто допомагала, як сусідка. Пояснила, що після лікарні не завжди впізнавав людей, але був адекватним і нормально вів розмови. Про обставини укладання та посвідчення заповіту їй нічого не було відомо.

Свідки ОСОБА_13 та ОСОБА_15 вказали на те, що спадкодавець часто забував про події та не впізнавав людей, однак висловлював наміри скласти заповіт. Про те, хто мав стати спадкоємцем, їм не було відомо достеменно. Про стан здоров'я ОСОБА_7 безпосередньо перед датою складання заповіту та в день його посвідчення суду не повідомляли.

Про факти обмеження свободи волевиявлення заповідача, так само як і про його абсолютну неспроможність у момент вчинення правочину розуміти значення своїх дій і керувати ними, суду не повідомлялося.

Про прояви слабоумства чи будь-якого психічного розладу в указаний період суду не повідомлялося.

До суду не надходило клопотання хоча б однієї зі сторін про призначення посмертної судово-психіатричної експертизи.

Витребувані з Комунального закладу "Царичанська центральна районна лікарня" Дніпропетровської обласної ради та оглянуті під час судовго розгляду історія хвороби № 25/22/223 хворого ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_1, АДРЕСА_1, який знаходився в стаціонарному лікуванні з 22.01.2014 року по 12.02.2014 року (а.с. 158-172) та медична карта форми №003/о стаціонарного хворого №1728/1329 гр. ОСОБА_7 (а.с.66-71) не містять жодного запису про стан спадкодавця саме на час складання заповіту.

Також суд переконався, що судити про можливість прояву у ОСОБА_7 побічних ефектів приймання лікарських засобів у період часу складення заповіту неможливо, оскільки немає даних, чи приймав він будь-які препарати у день посвідчення заповіту і в яких дозах.

За вказаних обставин суд дійшов висновку, що позивачами не надано доказів того, що на момент складання заповіту заповідач не міг розуміти значення своїх дій і керувати ними, у зв'язку з чим підстав для визнання заповіту недійсним не має.

Ухвалюючи рішення в справі, судом враховано й те, що відповідно до ст. 3 Закону України "Про психіатричну допомогу" визначена презумпція психічного здоров'я, суть якої полягає в тому, що кожна особа вважається такою, яка не має психічного розладу, доки наявність такого розладу не буде встановлено на підставах та в порядку, передбачених цим Законом та іншими законами України.

У зв'язку з відмовою у позові повністю відповідно до ст. 88 ЦПК України понесені позивачем судові витрати у виді сплаченого судового збору не підлягають відшкодуванню.

Враховуючи викладене та керуючись ст.ст. 10, 11, 60, 61, 88, 209, 212-215 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

ОСОБА_1, ОСОБА_3, ОСОБА_4, відмовити в позові повністю до Ляшківської сільської ради Царичанського району Дніпропетровської області, ОСОБА_6, третя особа - Царичанська державна нотаріальна контора, про визнання заповіту недійсним за реєстровим № 22, укладений ОСОБА_7 від 24.07.2014 року, посвідчений посадовою особою Ляшківської сільської ради Царичанського району на ім'я ОСОБА_6.

Рішення може бути оскаржене до Апеляційного суду Дніпропетровської області через Царичанський районний суд Дніпропетровської області шляхом подачі апеляційної скарги протягом 10 днів з дня його проголошення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційна скарга не була подана. В разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи судом апеляційної інстанції.

З повним рішенням можливо ознайомитися 01 березня 2016 року.

Суддя Ю.О. Бойко