Справа№ 524/5257/16-ц
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29.08.2016 року суддя Автозаводського районного суду м. Кременчука Рибалка Ю.В., розглянувши матеріали позовної заяви ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про визнання права на проживання та встановлення порядку користування житлом,

ВСТАНОВИВ:

До провадження судді надійшла вказана позовна заява.

Однак, вона складена з порушеннями вимог, передбачених ст. 119 ЦПК України, а саме не додано до позовної заяви документів, що підтверджують сплату судового збору в розмірі, визначеному Законом України «Про судовий збір».

Відповідно до ч. 5 ст. 119 ЦПК України до позовної заяви додається документ, що підтверджує сплату судового збору.

Пунктом 2 ч.2 ст.4 Закону України «Про судовий збір» визначено, що за предявлення до суду позовної заяви немайнового характеру, яка подана фізичною особою судовий збір сплачується за ставкою - 0,4 розміру мінімальної заробітної плати (551,20 грн.).

Згідно п.13 Постанови Пленуму ВССУ № 10 від 17.10.2014р. «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах», якщо в позовній заяві об'єднано дві або більше самостійних вимог немайнового характеру, пов'язані між собою, судовий збір сплачується окремо з кожної із таких вимог (або загальною сумою), наприклад, за вимогами про усунення перешкод у користуванні власністю та відшкодування моральної шкоди. Якщо в позовній заяві об'єднано кілька самостійних вимог майнового характеру, пов'язаних між собою, то, враховуючи, що об'єктом справляння судового збору є позовна заява, максимальний розмір судового збору має відповідати загальній сумі всіх вимог (пункт 10 частини першої статті 80 ЦПК). При цьому судовий збір може бути сплачено окремо за кожною вимогою або загальною сумою за всіма позовними вимогами.

Згідно п.26 Постанови №10 Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільний і кримінальних справ «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» від 17.10.2014 (Із змінами, внесеними згідно з Постановою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 10 від 25.09.2015), законодавством не встановлено спеціальних вимог до оформлення платіжних документів, на підставі яких перераховуються суми судового збору. Таке перерахування здійснюється за загальними правилами згідно з вимогами Закону України від 05 квітня 2001 року № 2346-III «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні» і відповідних нормативно-правових актів Національного банку України.

Відповідно до частини другої статті 9 Закону України від 08 липня 2011 року № 3674-VI «Про судовий збір» суд перед відкриттям провадження у справі, прийняттям до розгляду заяв (скарг) перевіряє зарахування судового збору до спеціального фонду Державного бюджету України. У зв'язку із цим суд повинен перевірити, щоб платіжне доручення на безготівкове перерахування судового збору, квитанція установи банку про прийняття платежу готівкою, що додаються до позовної заяви (заяви, скарги), містили відомості про те, за яку саме позовну заяву (заяву, скаргу, дію) сплачується судовий збір. При цьому, наприклад, платіжне доручення повинно бути підписано відповідальним виконавцем банку і скріплено печаткою установи банку з відміткою про дату надходження та дату виконання платіжного доручення (пункт 2.14 Інструкції про безготівкові розрахунки в Україні в національній валюті, затвердженої постановою Правління Національного банку України від 21 січня 2004 року № 22 (зі змінами)).

Оскільки законодавством не встановлено певного порядку проставлення на розрахункових документах на переказ коштів відмітки про зарахування судового збору до спеціального фонду Державного бюджету України, суди, виконуючи наведені вище вимоги закону, повинні перевіряти таке зарахування, використовуючи способи, передбачені Цивільним процесуальним кодексом України, зокрема в разі необхідності отримувати таку інформацію з Державної казначейської служби України, що забезпечує казначейське обслуговування цього фонду.

Відповідні документи подаються до суду тільки в оригіналі; копії, у тому числі виготовлені з використанням технічних засобів (фотокопії тощо) цих документів, а також платіжне доручення, яке за формою не відповідає наведеним вимогам, не можуть бути належним доказом сплати судового збору.

Позивачем до позовної заяви додано копію квитанції про сплату судового збору №71 від 23.05.2016 року, проте оригінал в матеріалах справи відсутній, що не може бути належним доказом сплати судового збору та позбавляє суд можливості перевірити зарахування судового збору до спеціального фонду Державного бюджету України.

Позивачу необхідно надати суду оригінал квитанції про сплату судового збору або сплатити судовий збір у сумі 1102,40 грн., оскільки позивачем заявлено вимогу про визнання права на проживання (551,20 грн.), встановлення порядку користування житлом (551,20 грн.), за наступними реквізитами:

Отримувач коштів: УДКСУ у м. Кременчуці (Автозаводський район)

Код отримувача (код за ЄДРПОУ): 37965850

Банк отримувача: ГУДКСУ у Полтавській області

Код банку отримувача (МФО): 831019

Рахунок отримувача: 0009

Код класифікації доходів бюджету: 22030101

За таких обставин позовна заява має бути залишена без руху для усунення вказаних в ухвалі недоліків.

Керуючись ст. 119, 121 ЦПК України,

ПОСТАНОВИВ:

Дійсну позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про визнання права на проживання та встановлення порядку користування житлом - залишити без руху.

Надати заявнику строк для усунення вказаних в ухвалі недоліків тривалістю 3 дні з дня отримання позивачем даної ухвали, попередивши, що у супротивному випадку позовна заява буде визнана неподаною та повернута.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Ю.В. Рибалка