АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/774/5099/16 Справа № 194/1266/15-ц Головуючий у 1 й інстанції - Пономаренко І. П. Доповідач - Варенко О.П.
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 липня 2016 року колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Дніпропетровської області в складі:

головуючого - Варенко О.П.,

суддів - Городничої В.С., Лаченкової О.В.,

при секретарі - Черкас Є.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Дніпрі цивільну справу

за апеляційними скаргами ОСОБА_2, Товариства з обмеженою відповідальністю «Вуглехімічна лабораторія»

на рішення Тернівського міського суду Дніпропетровської області від 14 квітня 2016 року

у цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Вуглехімічна лабораторія» про поновлення на роботі,

В С Т А Н О В И Л А:

У серпні 2015 року позивач звернулась до суду з вищезазначеним позовом до відповідача, посилаючись на те, що відповідно до наказу № 188 від 01 січня 2008 року вона була прийнята пробовідбірником «шахта Павлоградська» по переводу СП «Управління технічного контролю якості вугілля та стандартів». Відповідно до наказу № 52-к від 21 лютого 2012 року вона 25 лютого 2012 року переведена пробовідбірником контрольно-випробувальної дільниці «шахта Самарська». 30 червня 2015 року на підставі наказу № 298-к від 30.06.2015 року вона була звільнена з посади пробовідбірника контрольно-випробувальної дільниці «шахта Самарська» за ч. 1 п. 2 ст. 40 КЗпП України, виявленої невідповідності працівника займаній посаді або виконуваній роботі внаслідок недостатньої кваліфікації або стану здоров'я, які перешкоджають продовженню роботи. Вважає своє звільнення незаконним оскільки звільнення з підстав, зазначених у п. п. 1, 2, 6 ст. 40 КЗпП України допускається, якщо неможливо перевести працівника, за його згодою, на іншу роботу, такої письмової згоди відповідачем їй не було запропоновано, тобто не була запропонована інша посада. Відповідачем не було направлено її на позачерговий медичний огляд, не було проведено атестації робочого місця, в результаті чого не встановлено шкідливість умов праці, які б в подальшому вплинули на її стан здоров'я, який був встановлений відповідним медичним висновком та відповідними рекомендаціями лікарів. Рішення про її звільнення приймалося без засідання профспілкового комітету ТОВ «Вуглехімічна лабораторія», тобто з порушенням чинного законодавства про охорону праці. Також не допускається звільнення працівника з ініціативи власника або уповноваженого ним органу в період тимчасової непрацездатності, крім звільнення за п. 5 ст. 40 КЗпП України. В період з 27 червня 2015 року по 07 липня 2015 року вона перебувала на стаціонарному лікуванні в КЗ «Тернівська ЦМЛ» ДОР». Внаслідок незаконного звільнення їй завдана моральна шкода в розмірі 10000 грн. У зв'язку з чим просить суд поновити строки позовної давності за її позовом, зобов'язати ТОВ «Вуглехімічна лабораторія» скасувати наказ № 298-к від 30.06.2015 року про її звільнення на підставі п. 2 ч. 1 ст. 40 КЗпП України та поновити її на посаді пробовідбірника контрольно-випробувальної дільниці «Шахта Самарська», стягнути з ТОВ «Вуглехімічна лабораторія» заподіяну їй моральну шкоду у розмірі 10000 грн.

Рішенням Тернівського міського суду Дніпропетровської області від 14 квітня 2016 року позовні вимоги задоволено частково.

Зобов'язано товариство з обмеженою відповідальністю «Вуглехімічна лабораторія» скасувати наказ № 298-к від 30 червня 2015 року про звільнення ОСОБА_2 на підставі п. 2 ст. 40 КЗпП України.

В іншій частині позовних вимог - відмовлено.

Стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю «Вуглехімічна лабораторія» () на користь УДКСУ у м. Тернівка Дніпропетровської області судовий збір у сумі 551 грн. 20 коп.

В апеляційній скарзі позивач, посилаючись на порушення судом норм процессуального та матеріального права, просить скасувати рішення суду в частині відмови в задоволенні позовних вимог і ухвалити нове про задоволення її позовних вимог повністю.

В апеляційній скарзі відповідач, посилаючись на порушення судом норм процессуального та матеріального права, просить скасувати рішення суду в частині задоволення позовних вимог і ухвалити нове про відмову у задоволенні цих позовних вимог.

Вивчивши доводи апеляційних скарг, перевіривши їх матеріалами справи, вислухавши позивача та представника відповідача, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга позивача підлягає частковому задоволенню, а апеляційна скарга відповідача - відхиленню з наступних підстав.

Судом встановлено, що позивач працювала в ТОВ «Вуглехімічна лабораторія» з 01 січня 2008 року до 25 лютого 2012 року на посаді пробовідбірника «Шахта Павлоградська», з 25 лютого 2012 року по день звільнення, тобто по 30 червня 2015 року, на посаді пробовідбірника контрольно-випробувальної дільниці «Шахта Самарська» (а.с. 12-13).

Відповідно до довідки КЗ «Павлоградська міська лікарня № 4» ДОР» № 350 від 03 червня 2015 року ОСОБА_2 за станом здоров'я строком на один рік придатна до роботи пробовідбірником за наступних умов: в окулярах, без висоти, без підняття важких предметів (а.с.29).

Наказом директора ТОВ «Вуглехімічна лабораторія» № 104 від 19 липня 2013 року затверджено матеріали атестації робочих місць по умовам праці, та посада пробовідбірника контрольно-випробувальної дільниці «Шахта Самарська» віднесена до шкідливих і важких умов праці (а.с.36-40).

Згідно заключного акту за результатами періодичного медичного огляду працівників ТОВ «Вуглехімічна лабораторія» від 12 червня 2015 року та додатку до нього, було зроблено висновок про те, що ОСОБА_2 потребує переведення на іншу роботу за станом здоров`я (а.с.30-33).

Згідно службової записки інженер по охороні праці ТОВ «Вуглехімічна лабораторія» ОСОБА_3 від 16 червня 2015 року повідомив відповідні службу та керівництво відповідача про виявлені обмеження допуску позивача до роботи та просив прийняти рішення про можливість роботи ОСОБА_2 пробовідбірника контрольно-випробувальної дільниці «Шахта Самарська» з обмеженнями за станом здоров'я, зазначеними в довідці ВКК (а.с.35).

Згідно довідки про надання відпусток ОСОБА_2 за весь час роботи у ТОВ «Вуглехімічна лабораторія» від 01 лютого 2016 року № 170, ОСОБА_2 з 13 червня 2015 року по 26 червня 2015 року перебувала у основній щорічній відпустці (а.с.125-126).

Відповідно до заяв ОСОБА_2 від 23 червня 2015 року вона просила звільнити її 30 червня 2015 року як за станом здоров'я, так і за згодою сторін (а.с.28, 69).

На підставі наказу директора ТОВ «Вуглехімічна лабораторія» № 298-к від 30 червня 2015 року «Про звільнення» ОСОБА_2, пробовідбірника контрольно-випробувальної дільниці «Шахта Самарська» звільнено 30 червня 2015 року у зв'язку з виявленою невідповідністю виконуваній роботі за станом здоров'я, який перешкоджає продовженню даної роботи, відповідно п. 2 ст. 40 КЗпП України. Підставами в наказі зазначено: копія акту від 12 червня 2015 року; довідка № 350 від 03 червня 205 року; заява ОСОБА_2 від 23 червня 2015 року. Зі вказаним наказом ОСОБА_2 була ознайомлена 30.06.2015 року (а.с.66).

Відповідно до копії листка непрацездатності серії АГС № 701597, виданого КЗ «Тернівська ЦМЛ» ДОР», ОСОБА_2 перебувала на лікарняному з 27 червня 2015 року по 07 липня 2015 року включно (а.с.14).

Таким чином, ОСОБА_2 було звільнено у зв'язку з виявленою невідповідністю виконуваній роботі за станом здоров'я, яке перешкоджає продовженню даної роботи, на підставі п.2 ч.1ст.40 КЗпП України саме - під час перебування її на лікарняному, тобто в період тимчасової непрацездатності.

Згідно амбулаторної картки ОСОБА_2 вона з 22 липня 2015 року по 18 серпня 2015 року проходила амбулаторне лікування (а.с.16, 72-73).

Відповідно до виписки із медичної картки амбулаторного хворого ОСОБА_2 перебувала на стаціонарному лікуванні з 18 серпня 2015 року по 28 серпня 2015 року включно (а.с.74).

Встановивши зазначені обставини, суд першої інстанції, керуючись ст.233, п.2 ч.1, ч.ч.2-3 ст.40 КЗпП України, прийшов до обґрунтованого висновку про поновлення пропущеного строку для звернення до суду з зазначеним позовом, незаконність оспорюваного наказу про звільнення позивача та зобов'язання відповідача його скасувати.

Доводи апеляційної скарги відповідача щодо неповідомлення його позивачем про знаходження її на лікарняному не можуть бути підставою для відмови в задоволенні позовних вимог в цій частині, оскільки відповідно до ч.3 ст. 40 КЗпП України не допускається звільнення працівників з ініціативи власника або уповноваженого ним органу в період його тимчасової непрацездатності. Відповідно до копії листка непрацездатності серії АГС № 701597, виданого КЗ «Тернівська ЦМЛ» ДОР», ОСОБА_2 перебувала на лікарняному з 27 червня 2015 року по 07 липня 2015 року включно (а.с.14). Згідно пояснень позивача в суді апеляційної інстанції, про знаходження на лікарняному вона повідомила свого безпосереднього керівника.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог у частині поновлення на роботі, суд першої інстанції посилався на те, що позивач була визнана непридатною до продовження роботи на своїй посаді за станом здоров'я.

Проте, з даними висновками суду першої інстанції погодитись неможливо з огляду на наступне.

Згідно ч.1 ст.235 КЗпП України, у разі звільнення без законної підстави працівник повинен бути поновлений на попередній роботі органом, який розглядає трудовий спір. Таким чином, орган, який розглядає трудовий спір, зобов'язаний поновити працівника на попередній роботі, якщо він звільнений без законної підстави. Суд першої інстанції, встановивши незаконність наказу про звільнення позивача, помилково відмовив у її поновленні на попередній роботі, в зв'язку з чим рішення суду першої інстанції в цій частині підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про поновлення позивача на посаді пробовідбірника контрольно-випробувальної дільниці «Шахта Самарська» Товариства з обмеженою відповідальністю «Вуглехімічна лабораторія».

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог у частині стягнення моральної шкоди, суд першої інстанції посилався на те, що судом не встановлено наявності з боку роботодавця умисних винних дій, спрямованих на порушення прав працівника шляхом незаконного звільнення.

Проте, з даними висновками повністю неможливо погодитись, оскільки порушення трудових прав позивача спричинило їй моральні страждання. Згідно зі ст.237-1 КЗпП України вона має право на відшкодування моральної шкоди. Суд першої інстанції помилково не застосував дану норму матеріального права, в зв'язку з чим рішення суду в цій частині підлягає скасуванню. Враховуючи поведінку позивача, тривалість неправомірних дій відповідача, характер заподіяної шкоди та обсяг перенесених позивачем страждань, колегія суддів вважає, що достатній розмір такого відшкодування становитиме 200 грн., в задоволенні решти позовних вимог в цій частині слід відмовити.

Згідно зі ст. 88 ЦПК України рішення суду першої інстанції в частині визначення розміру судових витрат підлягає скасуванню з ухваленням в цій частині нового рішення про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю «Вуглехімічна лабораторія» в дохід держави судового збору у сумі 1102,40 грн.

Керуючись ст.ст. 218, 303, 307, 309 ЦПК України, колегія суддів, -

В И Р І Ш И Л А:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Вуглехімічна лабораторія» - відхилити.

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - задовольнити частково.

Рішення Тернівського міського суду Дніпропетровської області від 14 квітня 2016 рокув частині відмови в задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 про поновлення на роботі та стягнення моральної шкоди - скасувати і ухвалити нове рішенням, яким частково задовольнити ці позовні вимоги.

Поновити ОСОБА_2 на посаді пробовідбірника контрольно-випробувальної дільниці «Шахта Самарська» Товариства з обмеженою відповідальністю «Вуглехімічна лабораторія».

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Вуглехімічна лабораторія» на користь ОСОБА_2 у відшкодування моральної шкоди 200 грн.

Рішення Тернівського міського суду Дніпропетровської області від 14 квітня 2016 рокув частині визначення розміру судових витрат скасувати та ухвалити нове рішення.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Вуглехімічна лабораторія» в дохід держави судовий збір у сумі 1102,40 грн.

Рішення набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий: О.П.Варенко

Судді: В.С.Городнича

О.В.Лаченкова