Справа №589/5022/15-ц Головуючий у суді у 1 інстанції - Стародубцева Л. О.
Номер провадження 22-ц/788/1313/16 Суддя-доповідач - Бойко В. Б.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 вересня 2016 року м.Суми

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Сумської області в складі:

головуючого-судді - Бойка В. Б.,

суддів - Кононенко О. Ю. , Семеній Л. І.

з участю секретаря судового засідання - Кияненко Н.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні апеляційного суду Сумської області апеляційну скаргу ОСОБА_3 на рішення Шосткинського міськрайонного суду Сумської області від 01 червня 2016 року

в цивільній справі за позовом Публічного акціонерного товариства « Страхова компанія « СКАЙД » до ОСОБА_3 про стягнення коштів в порядку регресу,

В С Т А Н ОВИЛА:

В жовтні 2015 року Публічне акціонерне товариство « Страхова компанія « СКАЙД » ( далі - ПАТ ) звернулося до суду з позовом, мотивуючи свої вимоги тим, що 03 серпня 2014 року, близько 21 год. 40 хв. по вул. Уманській, 35 у м. Києві сталось ДТП з вини ОСОБА_3, який керував застрахованим в ПАТ автомобілем « DAEWOO Lanos TF 69Y », державний номер НОМЕР_1. В результаті ДТП, належний ОСОБА_4 автомобіль « SKODA Octavia », державний номер НОМЕР_2, зазнав механічних пошкоджень.

Оскільки відповідач протягом 3-х робочих днів письмово не повідомив ПАТ про ДТП, просить стягнути з ОСОБА_3 в порядку регресу сплачене страхове відшкодування потерпілій особі в сумі 26 957 грн. 05 коп.

Рішенням Шосткинського міськрайонного суду Сумської області від 01 червня 2016 року позовні вимоги ПАТ задоволено, стягнуто з ОСОБА_3 в порядку регресу в розмірі 26 957 грн. 05 коп. та судові витрати в сумі 1218 грн. 00 коп.

В апеляційній скарзі ОСОБА_3, посилаючись на необґрунтованість рішення, порушення судом 1-ї інстанції норм матеріального права, просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення, яким в задоволенні вимог ПАТ відмовити. Вказує, що судом при ухваленні оскаржуваного рішення не враховано, що ОСОБА_4 ( особа, чиє майно було пошкоджене в ДТП ) про настання страхового випадку повідомила ПАТ в межах строків визначених п.п. 33.1.4 Закону України « Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів » ( далі - Закону ). Зазначає, що до ПАТ перейшло право вимоги в порядку суброгації, а не право регресної вимоги.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність й обгрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного.

У відповідності до приписів ст. 213 ЦПК України, рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Зазначеним вимогам оскаржуване рішення суду відповідає не в повній мірі.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, 03 серпня 2014 року, близько 21 год. 40 хв., ОСОБА_3, керуючи автомобілем « DAEWOO Lanos TF 69Y », державний номер НОМЕР_1, по вул. Уманська, 35 в м. Києві, перед початком обгону не переконався, що це буде безпечно, допустив зіткнення з автомобілем « SKODA Octavia », державний номер НОМЕР_2 під керуванням ОСОБА_5 В наслідок ДТП автомобілі отримали механічних пошкоджень.

Постановою Солом'янського районного суду м. Києва від 20 серпня 2014 року, яка набрала законної сили, ОСОБА_3 визнано винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП ( а.с. 8 ).

Згідно поліса №АІ/3457967 обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів від 03 серпня 2008 року, на час скоєння ДТП цивільно-правова відповідальність водія автомобіля « DAEWOO Lanos TF 69Y », державний номер НОМЕР_1 була застрахована в ПАТ. Страхова сума (ліміт відповідальності) на одного потерпілого за шкоду заподіяну майну становить 50 000 грн. ( а.с. 4 ).

07 лютого 2015 року ОСОБА_4 до ПАТ подано заяву, в якій просила відшкодувати матеріальний збиток, отриманий в результаті ДТП згідно полісу страхування цивільної відповідальності власників транспортних засобів ( а.с. 83 ).

На підставі наказу голови правління ПАТ від 13 лютого 2015 року №232-СВ, на рахунок ОСОБА_4, відкритий в ПАТ КБ « Хрещатик », перераховано 26 957 грн. 05 коп. страхового відшкодування за договором №АІ/3457967 від 03 серпня 2014 року ( а.с. 85-86 ).

Ухвалюючи рішення про задоволення позовних вимог ПАТ, суд першої інстанції виходив з того, що ОСОБА_3 не повідомив ПАТ про дорожньо-транспортну пригоду на протязі 3-х робочих днів, а тому після виплати страхового відшкодування, до позивача перейшло право регресної вимоги до нього, як до особи, відповідальної за завдані збитки.

Проте повністю з такими висновками колегія суддів погодитися не може, оскільки вони зроблені внаслідок порушення норм матеріального права, а також внаслідок неповного з'ясування судом обставин, що мають значення для справи, що призвело до неправильного вирішення справи.

Відповідно до ст. 979 ЦК України, за договором страхування одна сторона (страховик) зобов'язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов'язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору.

Частиною 1 ст. 1191 ЦК України встановлено, що особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом.

У відповідності до п.п ґ) п.п 38.1.1 п. 38.1 ст. 38 Закону (у редакції, яка була чинною на момент виникнення спірних правовідносин), страховик після виплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до страхувальника або водія забезпеченого транспортного засобу, який спричинив ДТП, якщо він не повідомив страховика у строки і за умов, визначених у підпункті 33.1.2 пункту 33.1 статті 33 цього Закону.

Із внесенням Законом України від 17 лютого 2011 року №3045-VI « Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо дорожньо-транспортних пригод та виплати страхового відшкодування » змін у статтю 33 Закону було розширено перелік обов'язків учасників ДТП, у зв'язку з чим обов'язок вжиття заходів для невідкладного, але не пізніше трьох робочих днів повідомлення страховика про настання ДТП був викладений уже в підпункті 33.1.4 пункту 33.1 статті 33 Закону. Проте вказані зміни, що стосуються нумерації зазначеного підпункту, до підпункту «ґ» підпункту 38.1.1 пункту 38.1 статті 38 Закону, у якому міститься відсилання на відповідні номери пунктів та підпунктів статті 33 цього Закону щодо строків та умов обов'язкового повідомлення страховика про настання ДТП, внесені не були.

Відповідно до п.п 33.1.4 п. 33.1 ст. 33 Закону (у редакції, яка була чинною на момент виникнення спірних правовідносин), у разі настання ДТП, яка може бути підставою для здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати), водій транспортного засобу, причетний до такої пригоди, зобов'язаний невідкладно, але не пізніше трьох робочих днів з дня настання ДТП, письмово надати страховику, з яким укладено договір обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - Моторне (транспортне) страхове бюро України), повідомлення про ДТП установленого МТСБУ зразка, а також відомості про місцезнаходження свого транспортного засобу та пошкодженого майна, контактний телефон та свою адресу. Якщо водій транспортного засобу з поважних причин не мав змоги виконати зазначений обов'язок, він має підтвердити це документально.

Отже, наведеними правовими нормами встановлено обов'язок особи невідкладно, але не пізніше трьох робочих днів з дня настання ДТП, яка може бути підставою для здійснення страхового відшкодування, письмово повідомити страховика про настання ДТП. Такий обов'язок установлений законодавством для надання страховику можливості перевірити обставини ДТП власними силами і запобігти необґрунтованим виплатам. Сам по собі факт неповідомлення відповідачем страховику про настання страхового випадку не може бути покладений в основу ухвалення рішення, яке в своїй основі мусить базуватись на загальних положеннях про відшкодування збитків у позадоговірних зобов'язаннях, адже регресні зобов'язання входять до групи позадоговірних, тому спори з них мають вирішуватись у загальному порядку відшкодування збитків.

Зазначена правова позиція висловлена в постановах Верховного Суду України від 16 вересня 2015 року у справі №6-284цс15, від 30 березня 2016 року у справі №6-186цс16, від 22 червня 2016 року у справі №6-1253цс16, та, згідно зі ст. 360-7 ЦПК України, є обовязковою для судів.

З матеріалів справи вбачається, що факт настання страхового випадку зафіксовано правоохоронними органами та не заперечується сторонами. ОСОБА_3, як особа винна в дорожньо-транспортній пригоді, притягнутий до адміністративної відповідальності.

Окрім того, рішенням Вишгородського районного суду Київської області від 17 червня 2015 року, ухваленого по справі за позовом ОСОБА_4 до ПАТ про стягнення страхового відшкодування, штрафних санкцій та моральної шкоди встановлено, що ОСОБА_4 про настання 03 серпня 2014 року страхового випадку, згідно з вимогами ст. 33 Закону, повідомила своєчасно. Розмір збитків завданих ДТП становить 77 702 грн. 91 коп., з яких 26 957 грн. 05 коп. виплачено ПАТ добровільно.

Вказане рішення ухвалою колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Київської області від 10 листопада 2015 року залишено без змін.

У відповідності до ч. 3 ст. 61 ЦПК України, обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Отже, ПАТ про настання страхового випадку було повідомлено учасником ДТП своєчасно, а тому позивач мав можливість перевірити обставини ДТП і запобігти необґрунтованим виплатам. Сплачене в добровільному порядку страхове відшкодування в сумі 26 957 грн. 05 коп., не перевищує розміру збитків завданих ОСОБА_4 у наслідок ДТП та ліміту відповідальності страховика, визначеного полісом №АІ/3457967 від 03 серпня 2014 року.

Таким чином, враховуючи те, що по справі не зібрано доказів на підтвердження того, що в наслідок несвоєчасного повідомлення ОСОБА_3 про настання страхового випадку в позивача виникли необґрунтовані виплати, колегія суддів не вбачає правових підстав для задоволення позовних вимог ПАТ.

Разом з тим, колегія суддів відхиляє доводи апеляційної скарги щодо неналежного обрання позивачем способу захисту своїх прав, а також щодо правових норм, які на думку апелянта підлягають застосуванню, виходячи з наступного.

У відповідності до ст. 993 ЦК України, до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки.

Аналогічні положення містяться у ст. 27 Закону України « Про страхування ».

В пункті 27 постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ « Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки » від 01 березня 2013 року №4 роз'яснено, що при вирішенні спорів про право зворотної вимоги страховика суди повинні розрізняти поняття «регрес» та «суброгація». Наприклад, у випадку суброгації відбувається лише заміна осіб у вже наявному зобов'язанні (заміна активного суб'єкта) зі збереженням самого зобов'язання. У такому разі страхувальник передає свої права страховикові на підставі договору і сприяє реалізації останнім прийнятих суброгаційних прав. У випадку регресу одне зобов'язання замінює собою інше, але переходу прав від одного кредитора до іншого не відбувається.

При цьому регрес регулюється загальними нормами цивільного права ( зокрема, статтею 1191 ЦК ), а також статтею 38 Закону №1961-IV, а для суброгації відповідно до статті 993 ЦК і статті 27 Закону України «Про страхування» встановлено особливий правовий режим.

Зі змісту статті 38 Закону слідує, що при розгляді справ за позовами страховиків за полісами обов?язкового страхування цивільної відповідальності власників наземних транспортних засобів чи Моторного (транспортного) страхового бюро України до винних осіб про стягнення сум виплаченого страхового відшкодування судам слід виходити з того, що такі суми стягуються відповідно до вимог спеціального законодавства - Закону України « Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів », в порядку регресу і положення ст. 993 ЦК та ст. 27 Закону України « Про страхування » до даних правовідносин не застосовуються.

З урахуванням викладеного, колегія суддів прийшла до висновку про необхідність скасування рішення суду першої інстанції та, у відповідності до пунктів 1) та 4) ч. 1 ст. 309 ЦПК України, ухвалення нового рішення про відмову в задоволенні позовних вимог ПАТ за їх необґрунтованістю.

У зв'язку з задоволенням апеляційної скарги відповідачу, у відповідності до вимог ч.ч. 3-5 ст. 88 ЦПК України, належить стягнути з позивача на користь апелянта 1339 грн. 80 коп. судового збору, сплаченого за розгляд справи в суді апеляційної інстанції.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 309, 313-316 ЦПК України, колегія суддів -

ВИРІШИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 задовольнити частково.

Рішення Шосткинського міськрайонного суду Сумської області від 01 червня 2016 року в даній справі скасувати та ухвалити нове рішення.

В задоволенні позовних вимог Публічного акціонерного товариства « Страхова компанія « СКАЙД » відмовити.

Стягнути з Публічного акціонерного товариства « Страхова компанія « СКАЙД » на користь ОСОБА_3 1339 гривень 80 копійок судового збору за розгляд справи в суді апеляційної інстанції.

Рішення апеляційного суду набирає законної сили з моменту його проголошення і може бути оскаржене в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання ним законної сили.

Головуючий -

Судді -