Справа № 366/907/16-ц Головуючий у І інстанції Тетервак Н. А.
Провадження № 22-ц/780/3872/16 Доповідач у 2 інстанції ОСОБА_1
Категорія 49 28.09.2016
УХВАЛА

Іменем України

28 вересня 2016 року колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду Київської області у складі :

Головуючого Мережко М.В.

Суддів - Сержанюка А.С.,. ОСОБА_2

Секретар Бобко О.В.

Розглянувши в відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на рішення Іванківського районного суду Київської області від 20 травня 2016 року по справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про стягнення заборгованості , неустойки

( пені) за прострочення сплати аліментів на утримання повнолітньої дитини, яка продовжує навчання .

Заслухавши доповідь судді апеляційного суду, дослідивши матеріали справи, перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів ,-

В с т а н о в и л а :

У березні 2016 року позивач звернулася в суд із зазначеним позовом.

Свої вимоги обгрунтовувала тим, що рішенням Апеляційного суду Київської області від 09 лютого 2015 року з відповідача стягнуто аліменти на її користь,на утримання сина ОСОБА_5, 1996 р року народження .,на час його навчання в Київському інституті культури, в розмір1/4 частини заробітку .

Згідно довідки Відділу державної виконавчої служби №3/5-16 від 08 лютого 2015 року відповідач має заборгованість по сплаті аліментів,а саме:

-за вересень 2015 року- 1112,96 грн.;

-за жовтень 2015 року- 1293,80 грн.;

-за листопад 2015 року- 2433,58 грн.;

-за грудень 2015 року- 145,69 грн.;

-за січень 2016 року- 882,67 грн.

Всього: 5868 грн. 70 коп.

У зв»язку з невиплатою відповідачем аліментів значно погіршився її матеріальний , вона не має змоги самостійно утримувати і забезпечувати належний стан сім»ї, тому вона змушена звертатися до суду про стягнення з відповідача неустойки за прострочення сплати аліментів.

Позивач просила стягнути з відповідача на її користь пеню за період із вересня 2015 року по січень 2016 року в розмірі 1 782,70 грн., заборгованість по аліментах в сумі 5 868,70 грн .

Рішенням Іванківського районного суду Київської області від 20 травня 2016 року в задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням суду, позивач подала апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення суду , посилаючись на порушенням норм матеріального і процесуального права , ухвалити нове рішення, яким позов задовольнити.

Апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним та

обґрунтованим.

Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з"ясованих обставин справи, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами , які були досліджені в судовому засіданні.

Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини на які вона посилається, як на підставу свої вимог і заперечень.

Відповідно до ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи (за винятком тих осіб, які не мають цивільної процесуальної дієздатності), в інтересах яких заявлено вимоги.

Суд сприяє всебічному і повному з'ясуванню обставин справи: роз'яснює особам, які беруть участь у справі, їх права та обов'язки, попереджує про наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій і сприяє здійсненню їхніх прав у випадках, встановлених цим Кодексом.

Як встановлено судом першої інстанції , рішенням Апеляційного суду Київської області від 09 лютого 2015 року з відповідача стягнуто аліменти на її користь,на утримання сина ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1.,на час його навчання в Київському університеті культури, в розмір1/4 частини заробітку, починаючи із 20 листопада 2014 року ( а.с. 5-7).

Згідно довідки Відділу державної виконавчої служби №3/5-16 від 08 лютого 2015 року ( а.с. 8) відповідач має заборгованість по сплаті аліментів,а саме:

-за вересень 2015 року- 1112,96 грн.;

-за жовтень 2015 року- 1293,80 грн.;

-за листопад 2015 року- 2433,58 грн.;

-за грудень 2015 року- 145,69 грн.;

-за січень 2016 року- 882,67 грн.

Всього: 5868 грн. 70 коп.

Як видно із копії виконавчого провадження ЄДРВП 46934462 про стягнення аліментів з ОСОБА_4, його син ОСОБА_5 дійсно є студентом Київського університету культури. Періоди навчання із 01 вересня 2014 року по 30 червня 2015 року ( а.с. 94 ) , із 01 вересня 2015 року по 30 червня 2016 року ( а.с. 91) .

Відповідно до ст. 199 Сімейного кодексу України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв»язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов»язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови,що вони можуть надавати матеріальну допомогу.

У п. 20 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" судам роз'яснено, що обов'язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття незалежно від форми навчання), виникає за обов'язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв'язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу.

Відповідно до ст. 196 Сімейного Кодексу України при виникненні заборгованості з вини особи, яка зобовязана сплачувати аліменти за рішенням суду, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки ( пені) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення .

Відповідно до правового висновку Верховного Суду України

( справа № 6-300 цс 16 ) виходячи з того, що аліменти призначаються та виплачуються (стягуються) щомісячно, то за змістом статті 196 СК України пеня нараховується на всю суму заборгованості, а її нарахування обмежується лише сумою несплачених аліментів за той місяць, в якому не проводилось стягнення аліментів.

При цьому сума заборгованості за аліментами за попередні місяці не додається до

заборгованості за наступні місяці, а кількість днів прострочення обчислюється виходячи з того місяця, в якому аліменти не сплачувались.

Тобто неустойка (пеня) за один місяць рахується наступним чином: заборгованість за аліментами за місяць помножена на 1 % пені і на кількість днів місяця, в якому виникла заборгованість, а загальна сума неустойки (пені) визначається шляхом додавання нарахованої пені за кожен із прострочених платежів (за кожен місяць).

Відповідно до п.22 постанови Пленуму Верховного Суду України № 3

від 15 травня 2006 року « Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» передбачена ст. 196 СК відповідальність платника аліментів за прострочення їх сплати у виді неустойки (пені) настає лише за наявності вини цієї особи. На платника аліментів не можна покладати таку відповідальність, якщо заборгованість утворилася з незалежних від нього причин, зокрема, у зв'язку з несвоєчасною виплатою заробітної плати, затримкою або неправильним перерахуванням аліментів банками. В інших випадках стягується неустойка за весь час прострочення сплати аліментів.

Суд може зменшити розмір неустойки з урахуванням матеріального та сімейного стану платника аліментів, а за передбачених ст. 197 Сімейного Кодексу України умов - повністю або частково звільнити його від сплати заборгованості.

При розгляді справ про стягнення аліментів суд відповідно до ч. 4 ст. 10 ЦПК повинен роз'яснювати сторонам їх відповідальність за прострочення сплати.

Аліменти нараховуються відповідно до вимог ст.73 Закону України « Про виконавче провадження», а розмір заборгованості визначається державним виконавцем виходячи з розміру середньомісячної заробітної плати на підставі відомостей відділу Державної статистики відповідного району Київської області , які надаються щоквартально.

За змістом ст. 197 Сімейного Кодексу України стягнення неустойки ( пені) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення можливе за наявності вини особи у виникненні заборгованості по сплаті аліментів .

Як видно із копії виконавчого провадження ЄДРВП 46934462 ( а.с. 89) за місцем роботи ОСОБА_6 з нього вираховувались аліменти на утримання ОСОБА_3 і в період із квітня 2015 року по листопад 2015 року . Натомість , як видно із довідки ДСП « Чорнобильский спецкомбінат» у ОСОБА_6 наявна заборгованість по аліментах в розмірі 5 723,04 грн ( а.с. 84)

Висновок суду першої інстанції про відмову у стягненні заборгованості є вірним ,

оскільки по виконавчому листу, заборгованість стягується державним виконавцем відповідно до положень Закону України «Про виконавче провадження»,а не на підставі рішення суду про стягнення заборгованості.

Відповідно до постанови ВДВС від 16 березня 2016 року слідує, з боржника ОСОБА_4 продовжують утримання аліментів с у розмірі 30% з усіх видів доходу щомісяця ,з яких-25%- поточна заборгованість , в подальшому по 25 % щомісяца на період навчання сина ( а.с. 83) .

За змістом норм діючого законодавства відповідальність платника аліментів за прострочення їх сплати у виді неустойки(пені) настає лише за наявності вини цієї особи.

На платника аліментів не можна покладати таку відповідальність,якщо заборгованість утворилася з незалежних від нього причин.

Позиція Верховного Суду України з цього питання викладена в Ухвалі від 08 червня 2011 року №6-51296 св10 «Про стягнення заборгованості за аліментами та пені за прострочення сплати аліментів».

При розгляді справ про стягнення аліментів суд відповідно до ч. 4 ст. 10 ЦПК повинен роз'яснювати сторонам їх відповідальність за прострочення сплати.

Аліменти нараховуються відповідно до вимог ст.. 73 Закону України « Про виконавче провадження», а розмір заборгованості визначається державним виконавцем виходячи з розміру середньомісячної заробітної плати на підставі відомостей відділу Державної статистики відповідного району Київської області , які надаються щоквартально.

За змістом ст. 197 Сімейного Кодексу України стягнення неустойки ( пені) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення можливе за наявності вини особи у виникненні заборгованості по сплаті аліментів .

Враховуючи ,що заборгованість по аліментах утворилась не з вини ОСОБА_6, правові підстави для стягнення неустойки ( пені) відсутні , а тому висновок про відмову у позові є обгрунтованим .

Перевіряючи законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог заявлених у суді першої інстанції , відповідно до ст.. 303 ЦПК України , колегія суддів вважає рішення законним та обґрунтованим, постановлено з дотриманням норм матеріального і процесуального права , відповідає фактичним обставинам справи , доводи апеляційних скарг не спростовують висновків суду першої інстанції, тому колегія суддів не вбачає підстав для скасування рішення.

Керуючись ст.ст. 303,307,308,313-315,317,319 ЦПК України , колегія суддів ,-

У х в а л и л а ;

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 - відхилити.

Рішення Іванківського районного суду Київської області від 20 травня 2016 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом двадцяти днів до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий

Судді