АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________
Провадження № 22ц/790/4496/16 Головуючий 1 інст. Панас Н.Л.
Справа № 635/4071/16-ц Доповідач - Кісь П.В.
У Х В А Л А

іменем України

22 червня 2016 року Апеляційний суд Харківської області у складі:

головуючого, судді - Кіся П.В.,

суддів: - ОСОБА_1,

- ОСОБА_2

секретаря Брулевич В.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Харкові справу за апеляційною скаргою представника ОСОБА_3 ОСОБА_4 на ухвалу Харківського районного суду Харківської області від 12 травня 2016 року по справі за позовом ОСОБА_3 до Центрально-міського відділення поліції Криворізького відділу поліції Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області про усунення перешкод у володінні, користуванні та розпорядженні майном,-

в с т а н о в и в :

Ухвалою судді Харківського районного суду Харківської області від 12 травня 2016 року відмовлено у відкритті провадження за позовом ОСОБА_3

В апеляційній скарзі представник позивача просить ухвалу скасувати, вважаючи її незаконною, і направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Обґрунтовуючи скаргу, представник позивача ОСОБА_3 адвокат ОСОБА_4 вказує, що суд першої інстанції безпідставно дійшов до висновку про те, що заява про захист зазначеного позивачем порушеного працівниками поліції права власності підлягає розгляду в порядку кримінального, а не цивільного судочинства, не взявши до уваги ту обставину, що ОСОБА_3 не є учасником кримінального судочинства, а глава 26 КПК України, до якої їх відсилає суд в ухвалі, не передбачає можливості оскарження нею дій слідчого чи прокурора під час досудового слідства.

Перевіривши законність і обґрунтованість оскарженої представником позивача ухвали, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню частково за таких підстав.

З матеріалів справи вбачається, що 11 травня 2016 року до Харківського районного суду Харківської області надійшла позовна заява ОСОБА_3 про усунення перешкод у володінні, користуванні та розпорядження майном, в якій позивач просить усунути перешкоди у володінні та розпорядженні майном автомобілем марки LEXUS LS 2007 року випуску, державний реєстраційний номер АХ 3400ВК, шляхом припинення Центрально-міським відділенням поліції Криворізького відділу ГУНП в Дніпропетровській області розшуку автомобіля, виключення інформації щодо обєкта автомобіля з обліку БД «Угон» Інтегрованої інформаційно-пошукової системи органів внутрішніх справ України, вказуючи, що вона є добросовісним набувачем права власності на автомобіль за договором купівлі-продажу від 14.03.2015 року і, відповідно до ст.41 Конституції України, ст.ст.317, 319, 321, 391 ЦК України, має право на власний розсуд володіти, користуватися, розпоряджатися своєю приватною власністю. Однак відповідачем це право порушено, оскільки 11 березня 2016 року слідчим Дроботом В.І. за письмовим зверненням колишнього власника автомобіля ОСОБА_5 відкрито кримінальне провадження №0000602 за ч.3 ст.289 КК України, автомобіль внесено в базу даних ППС ОВС України системи «Угон», на посту ДАІ в смт Пісочин Харківського району Харківської області 31 березня 2016 року автомобіль було зупинено, здійснено обшук, слідчим вилучено посвідчення водія та технічний паспорт на автомобіль.

Постановляючи ухвалу про відмову у відкритті провадження, суд першої інстанції вказував, що ОСОБА_3 фактично оскаржує дії слідчого в рамках кримінального провадження, а оскарження дій слідчого, прокурора під час досудового слідства передбачено главою 26 КПК України.

Однак з такою ухвалою апеляційний суд погодитися не може у звязку з невідповідністю висновку суду обставинам справи та порушенням норм процесуального права, які призвели до неправильного вирішення питання.

Дійсно, як зазначено в оскарженій ухвалі, пункт 1 частини 2 статті 122 ЦПК України передбачає відмову у відкритті провадження у справі, якщо заява не підлягає розгляду у порядку цивільного судочинства, а глава 26 КПК України передбачає можливість оскарження рішень, дій чи бездіяльності органів досудового розслідування чи прокурора під час досудового розслідування.

Зі змісту п.1 частини 1 статті 303 КПК України вбачається, що на досудовому провадженні можуть бути оскаржені такі рішення, дії чи бездіяльність слідчого або прокурора, які полягають у неповерненні тимчасово вилученого майна згідно з вимогами ст.168 КПК України, за скаргою учасників кримінального провадження, визначених ст.3 КПК України, а також за скаргою володільця тимчасового вилученого майна.

Разом з тим, поза увагою судді залишилась та обставина, що ОСОБА_3 звернулася не зі скаргою на дії слідчого чи прокурора, як це прямо передбачено ст.303 ЦПК України, а з позовом про усунення перешкод у володінні, користуванні та розпорядженні майном шляхом покладення на відповідача зобовязання припинити розшуку автомобіля, вилучення відповідної інформації з Інтегрованої інформаційно-пошукової системи ОВС України.

При цьому в поданій ОСОБА_3 позовній заяві, яку суд першої інстанції без достатніх підстав визнав скаргою на дїї /бездіяльність/ слідчого, не містить даних про те, що відповідачем чи іншими працівниками поліції на підставі його процесуального рішення, у позивача вилучено автомобіль і що вона вимагає повернення вилученого майна.

Позовна заява ОСОБА_3 «Про усунення перешкод у володінні, користуванні та розпорядженні майном»до Центрально-міського відділення поліції Криворізького відділу поліції Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області, яке знаходиться в м.Криви Ріг, подана до Харківського районного суду без обґрунтування визначення її підсудності саме цьому суду, складається як з вимог про захист прав власника, притаманного для вирішення у порядку цивільного судочинства, так і з окремих елементів оскарження рішень та дій посадової особи Центрально-міського відділення поліції Криворізького ВП ГУ НП в Дніпропетровській області, вступна і описова частина позовної заяви про захист права цивільного не узгоджується з резолютивною (прохальною) частиною щодо способу захисту, який притаманний кримінальному судочинству, а не змісту ст.16 ЦК України.

Суд залишив поза увагою ці недоліки та суперечливий зміст позовної заяви про захист права цивільного, не надав їй оцінки з огляду на приписи ст.ст.15, 16, 119 ЦПК України, передчасно дійшовши до висновку про відмову у відкритті провадження, не вмотивувавши висновок про те, з яких саме підстав позовна заява не підлягає розгляду ним у порядку цивільного судочинства.

Керуючись ст.ст. 303, 304, п.2 ч.2 ст.307, ст.312, ст.ст.313-315,317,319,324 ЦПК України, апеляційний суд, -

у х в а л и в :

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_3 ОСОБА_4 задовольнити частково.

Ухвалу Харківського районного суду Харківської області від 12 травня 2016 року скасувати та передати питання на новий розгляд до суду першої інстанції.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення, касаційному оскарженню, згідно ст.324 ЦПК України, не підлягає.

Головуючий суддя П.В. Кісь

Судді: О.М. Хорошевський

ОСОБА_2