У х в а л а

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 липня 2016 рокум. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і

кримінальних справ у складі:

головуючого: Карпенко С.О.,

суддів: Закропивного О.В., Іваненко Ю.Г.,

Кадєтової О.В., Фаловської І.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за позовом кредитної спілки «Турбота» при міжнародній організації «Жіноча Громада» до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитними договорами за касаційною скаргою кредитної спілки «Турбота» при міжнародній організації «Жіноча Громада» на рішення Машівського районного суду Полтавської області від 22 липня 2015 року та ухвалу апеляційного суду Полтавської області від 22 вересня 2015 року,

встановила:

У квітні 2015 року кредитна спілка «Турбота» при міжнародній організації «Жіноча Громада» (далі - КС «Турбота»при міжнародній організації «Жіноча Громада») звернулася до суду з зазначеним позовом, посилаючись на те, що 4 жовтня 2007 року між нею та ОСОБА_3 укладений кредитний договір № 1178С, за умовами якого останній надано кредит у розмірі 5 000 грн строком на 18 місяців зі сплатою 38% річних, які нараховуються з наступного дня після надання кредиту до дня повного погашення заборгованості, розмір щомісячних платежів визначений графіком.

23 червня 2008 між КС «Турбота» при міжнародній організації «Жіноча Громада» та ОСОБА_3 укладений кредитний договір № 604 СГ на суму 6 000 грн строком на 12 місяців зі сплатою 38% річних, які нараховуються з наступного дня після надання кредиту до дня повного погашення заборгованості.

У порушення умов договорів відповідач належним чином їх не виконувала, а тому станом на 10 квітня 2015 утворилася заборгованість. Просив стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором № 604 СГ від 23 червня 2008 року у розмірі 29 519 грн за кредитним договором № 78 БРЖ від 19 серпня 2011 року у розмірі 24 604,58 грн та судовий збір.

Рішенням Машківського районного суду Полтавської області від 22 липня 2015 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Полтавської області від 22 вересня 2015 року, позов задоволено частково.

Стягнено з ОСОБА_3 на користь КС «Турбота» при міжнародній організації «Жіноча Громада» заборгованість за кредитним договором № 604 СГ від 23 червня 2008 року в сумі 2 513,60 грн.

У іншій частині позовних вимог відмовлено.

Вирішено питання щодо розподілу судових витрат.

У касаційній скарзі заявник просить скасувати рішення Машівського районного суду Полтавської області від 22 липня 2015 року та ухвалу апеляційного суду Полтавської області від 22 вересня 2015 року, мотивуючи свою вимогу порушенням судами норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права, і ухвалити нове рішення про задоволення позову.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ дійшла висновку, що касаційна скарга підлягають відхиленню.

Судами встановлено, що 4 жовтня 2007 року між КС «Турбота» при міжнародній організації «Жіноча Громада» та ОСОБА_3 укладено кредитний договір № 1178 С, за умовами якого останній надано кредит у розмірі 5 000 грн на соціальні потреби строком на 18 місяців, а саме з 4 жовтня 2007 року по 4 квітня 2009 року, зі сплатою 0,10411% від несплаченої суми кредиту за кожен день його використання. Частина кредиту та проценти сплачуються не пізніше 20 числа кожного місяця (п. 1.1, 2.1, 3.1 договору). Крім того, пунктом 3.3 договору передбачено, що при порушенні строків сплати кредиту та процентів позичальник сплачує проценти в подвійному розмірі від суми простроченого платежу за кожен день прострочення виконання.

23 червня 2008 року між КС «Турбота» при міжнародній організації «Жіноча Громада» та ОСОБА_3 укладено кредитний № 604 СГ, за умовами якого останній надано кредит у розмірі 6 000 грн на лікування терміном на 12 місяців, а саме з 23 червня 2008 року по 23 червня 2009 року, зі сплатою 38% річних (п. 1.1). Згідно з п 5.1 договору обчислення строку користування кредитом та нарахування процентів за договором здійснюється за фактичну кількість календарних днів користування кредитом, при цьому проценти нараховуються у відсотках від суми кредиту з наступного дня після дня надання кредиту до дня повного погашення заборгованості включно.

У п. 11.2 цього договору сторони погодили застосування шестирічного строку позовної давності.

Відмовляючи у позові в частині стягнення заборгованості за кредитним договором від 4 жовтня 2007 року за № 1178 С, суд першої інстанції, з яким погодився й апеляційний суд, виходив із того, що останній платіж за цим договором вчинено 17 березня 2009 року, строк дії договору до 4 квітня 2009 року, а до суду позивач звернувся 2 квітня 2015 року, тобто зі спливом позовної давності, про застосування наслідків якого заявлено стороною у спорі.

Такий висновок суду є законним і обґрунтованим.

Так, відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

﻿ Згідно зі ст. 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

За нормами ч. 1 ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Згідно зі ст. 257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

За положеннями ст. 267 ЦК України, позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення і сплив позовної давності є підставою для відмови у позові.

Встановивши, що загальний строк позовної давності позивачем пропущений, а відповідачем подано заяву про застосування наслідків спливу позовної давності, суди обґрунтовано відмовили у позові у цій частині.

З таких самих підстав правильним є висновок судів про стягнення заборгованості за кредитним договором від 23 червня 2008 року за № 604 СГ у межах строку позовної давності, яку у договорі сторони визначили тривалістю у 6 років, та у межах заявлених позовних вимог.

Судами встановлено, що договір № 604 СГ укладений строком до 23 червня 2009 року і розмір щомісячних платежів визначений графіком погашення заборгованості. За цим договором відповідач платежів не здійснювала, отже позовна давність за вимогами кредитора про повернення кредитних коштів і процентів за користування кредитом, повернення яких відповідно до умов договору визначено періодичними щомісячними платежами, повинна обчислюватися з моменту настання строку погашення кожного чергового платежу.

Задовольняючи частково позов про стягнення заборгованості за кредитним договором № 604 СГ від 23 червня 2008 року, інфляційних втрат та 3% річних, суд першої інстанції, з висновками якого погодився й суд апеляційної інстанції, виходив з того, що строк позовної давності слід обраховувати з моменту настання строку погашення кожного чергового платежу, визначеного графіком погашення кредиту, з урахуванням встановленого кредитним договором шестирічного строку позовної давності.

Встановивши, що відповідач зобов'язання за цим договором не виконувала, суди, врахувавши заяву про застосування наслідків спливу позовної давності, стягнули несплачені до моменту звернення кредитора до суду періодичні платежі в межах позовної давності і відповідні інфляційні втрати та 3% річних (у межах заявлених позовних вимог).

Такі висновки відповідають встановленим обставинам і вимогам закону.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального чи порушення норм процесуального права.

За змістом ч. 1 ст. 335 ЦПК України суд касаційної інстанції не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні судів першої та апеляційної інстанції чи відкинуті ними, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу та про перевагу одних доказів над іншими.

Відповідно до ч. 1 ст. 337 ЦПК України суд касаційної інстанції відхиляє касаційну скаргу, якщо визнає, що рішення ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Доводи касаційної скарги не дають підстав вважати, що при розгляді справи судами допущено неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права, які призвели до неправильного вирішення справи, оскільки висновків суду не спростовують і зводяться до переоцінки доказів, їх належності та допустимості. Проте, в силу ст. 335 ЦПК України, суд касаційної інстанції не вправі встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Керуючись ст. ст. 336, 337, 345 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу кредитної спілки «Турбота» при міжнародній організації «Жіноча Громада» відхилити.

Рішення Машівського районного суду Полтавської області від 22 липня 2015 року та ухвалу апеляційного суду Полтавської області від 22 вересня 2015 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий С.О.Карпенко
Судді: О.В.Закропивний Ю.Г.Іваненко О.В.Кадєтова І.М.Фаловська