АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 554/5323/14-ц Номер провадження 22-ц/786/36/16Головуючий у 1-й інстанції Блажко І. О. Доповідач ап. інст. ОСОБА_1
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 серпня 2016 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Полтавської області в складі:

Головуючого судді - Буленко О.О.

Суддів: Дорош А.І., Триголова В.М.

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Полтаві цивільну справу за апеляційною скаргою фізичної особи підприємця - ОСОБА_2

на рішення Октябрського районного суду м. Полтави від 01 вересня 2015 року

у справі за позовом Публічного акціонерного товариства "Марфін банк" до фізичної особи-підприємця ОСОБА_2, ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором

В С Т А Н О В И Л А :

17 квітня 2014 року ПАТ «Марфін Банк» звернувся в суд з позовом до ФОП ОСОБА_2, ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором. В якому просив : стягнути з відповідачів солідарно на користь ПАТ «МАРФІН БАНК» : заборгованість, що складається з: заборгованості за кредитом у сумі 8688 949,88 грн. 88 коп.; заборгованості за відсотками - 1014 014,67 грн. 67 коп.; заборгованість за пенею та штрафом - 22 255,61 грн. 61 коп.; суму сплаченого судового збору у розмірі 3654,00 грн.

28 квітня 2015 року позивач збільшив позовні вимоги та остаточно прохав стягнути з відповідачів заборгованість, що складається з: заборгованості за кредитом у сумі 8688 949,88 грн. 88 коп.; заборгованості за відсотками - 2243 983,80 грн. 80 коп.; заборгованість за пенею - 725253,47 грн. 47 коп.; суму сплаченого судового збору у розмірі 3654,00 грн.

Рішенням Октябрського районного суду м. Полтави від 01 вересня 2015 року позов Публічного акціонерного товариства "Марфін банк" до фізичної особи-підприємця ОСОБА_2, ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором задоволено повністю.

Стягнуто солідарно з фізичної особи підприємця ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженець ІНФОРМАЦІЯ_2, проживає ІНФОРМАЦІЯ_3, ідентифікаційний номер НОМЕР_1 та громадянина України ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_4 уродженець ІНФОРМАЦІЯ_2, проживає ІНФОРМАЦІЯ_5, ідентифікаційний номер НОМЕР_2, на користь публічного акціонерного товариства «Марфін банк» заборгованість у розмірі 11658187 (одинадцять мільйонів шістсот пятдесят вісім тисяч сто вісімдесят сім) грн. 15 коп. за кредитним договором №00308/Р від 02 червня 2008 року, укладений між відкритим акціонерним товариством «Морський транспортний банк» (правонаступник публічне акціонерне товариство «Марфін Банк») та фізичною особою - підприємцем ОСОБА_3 та витрати по сплаті судового збору в сумі 3654 (три тисячі шістсот пятдесят чотири) грн.

З вказаним рішенням не погодився ОСОБА_4 в звязку з чим оскаржив вказане рішення в апеляційному провадженні. В обґрунтування апеляційної скарги зазначено, що судом першої інстанції не було взято до уваги його заперечення щодо суми заборгованості, та безпідставно відмовив у призначені експертизи. Крім того, апелянт зазначив, що судом першої інстанції не враховано його клопотання про зменшення суми неустойки.

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає до часткового задоволення.

Відповідно до ч. 1 ст. 303 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Відповідно до вимог ст. 310 ЦПК України, рішення суду підлягає скасуванню в апеляційному порядку із закриттям провадження у справі або залишенням заяви без розгляду з підстав, визначених статтями 205 і 207 цього Кодексу.

Так, задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, щовідповідачі порушили зобов'язання, що призвело до настання правових наслідків, встановлених договором або законом, вказаних у ст.611 ЦК України та стягнення з них заборгованість за кредитним договором. Крім того, не виконання позичальником умов кредитного договору є істотним порушенням даного договору, адже ПАТ «Марфін Банк» не отримав відсотки, на які розраховував згідно умов кредитного договору.

Однак, повністю погодитись з таким висновком місцевого суду не можна, оскільки суд не правильно застосував норми процесуального закону.

Як вбачається з матеріалів справи, 02 червня 2008 року між ВАТ «Морський транспортний банк», правонаступником якого є ПАТ «МАРФІН БАНК» та ФОП ОСОБА_2 було укладено кредитний договір №00308/Р (а.с.11-15).

Відповідно до умов п.1.1. Кредитного договору банк зобовязується надати позичальнику кредит у вигляді непоновленої кредитної лінії на суму 1444620,00 дол. США (один мільйон чотириста сорок чотири тисячі шістсот двадцять доларів США 00 центів) на наступні цілі: 1 400000,00 дол. США на придбання нежитлового приміщення загальною площею 748,6 кв.м., розташованого за адресою: м.Полтава, вулиця Леніна, 13 та 44620,00 дол. США на оплату страхових платежів з 02 червня 2008 року і терміном погашення по 29 травня 2009 року включно, з урахуванням умов п.п.3.2.3.1-3.2.3.7 даного договору, зі сплатою 13% річних за фактичний період користування кредитом (із розрахунку 360 календарних днів у році) від фактичної суми заборгованості за кредитом, а позичальник зобовязується на умовах, в розмірі та в строки, встановлені в цьому договорі, повернути банку кредит, сплатити відсотки за користування кредитом, а також сплатити комісії, пені та штраф, та інші платежі, які передбачені умовами цього договору. Кредит видається з можливістю конвертації у національну валюту України.

Відповідно до п.1.2 кредитного договору позичальник має право отримувати кошти за кредитом таким чином, щоб загальна сума отриманих коштів (траншів) за кредитом не перевищувала встановленої п.1.1 даного договору суми.

Відповідно до п.1.3 видача коштів за кредитом відбувається траншами (частинами) на підставі письмових повідомлень (заявок), отриманих від позичальника, що є невід'ємними частинами цього договору, шляхом перерахування коштів з позичкового рахунку на поточний рахунок позичальника в дол. США, №1840, відкритий у філії ВАТ «МТБ» у м. Полтаві, МФО 331973.

У звязку зі зміною графіку погашення за кредитним договором № 00308/Р від 02 червня 2008 року між ВАТ «Морський транспортний ОСОБА_5 » та ФОП ОСОБА_6 неодноразово укладались договори про внесення змін та доповнень до кредитного договору, а саме : 23 квітня 2009 року, 29 грудня 2009 року, 01 вересня 2010 року, 18 листопада 2011 року, 20 вересня 2012 року, 17 жовтня 2013 року (а.с.20-22, 23-25, 26, 27-29, 30-35, 36-37 ).

Згідно п.5.2. кредитного договору №00308/P від 02.06.08 року, при порушенні позичальником будь-якого із зобовязань передбачених п.п.1.1.,3.2.3,3.3.2 кредитного договору, позивач нараховує, а позичальник зобовязаний сплатити банку пеню в розмірі подвійної облікової від суми простроченого платежу за кожен день прострочення.

Як вбачається з правової позиції Верховного Суду України у справі № 6-745цс15, відповідно до статті 16 ЦПК України не допускається обєднання в одне провадження вимог, які підлягають розгляду за правилами різних видів судочинства, якщо інше не встановлено законом.

Згідно з частиною другою статті 118 ЦПК України позивач має право обєднати в одній позовній заяві кілька вимог, повязаних між собою.

Відповідно до розяснень, викладених в абзаці 1 пункту 4 постанови Пленуму Верховного Суду України від 12 червня 2009 року № 2 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» (далі постанова Пленуму Верховного Суду України № 2), вирішуючи питання про відкриття провадження у справі, суд повинен виходити з того, що згідно зі статтею 124 Конституції України юрисдикція загальних судів поширюється на всі правовідносини, що виникають у державі, а за частинами 1 і 2 статті 15 ЦПК України у порядку цивільного судочинства суди розглядають справи про захист порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин, а також з інших правовідносин, крім випадків, коли розгляд таких справ за Кодексом адміністративного судочинства України (стаття 17) або ГПК України (статті 1, 12) віднесено до компетенції адміністративних чи господарських судів. Законом може бути передбачено розгляд інших справ за правилами цивільного судочинства.

Абзацом 3 пункту 15 постанови Пленуму Верховного Суду України № 2 розяснено, що вимоги позивача до кількох відповідачів можуть бути обєднані в одне провадження, якщо ці вимоги однорідні, зокрема такі, які нерозривно повязані між собою, або від вирішення однієї з них залежить вирішення інших. Таке обєднання не допускається, якщо відсутня спільність предмета позову. Не допускається обєднання в одне провадження вимог, які підлягають розгляду за правилами різних видів судочинства, якщо інше не встановлено законом.

Отже, у справі, яка переглядається, суд першої інстанції помилково прийняв до розгляду позовні вимоги Публічного акціонерного товариства "Марфін банк" до фізичної особи-підприємця ОСОБА_2.

Враховуючи вищевикладене, рішення суду в частині вирішення позовних вимог Публічного акціонерного товариства "Марфін банк" до фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором необхідно скасувати, а провадження у справі в цій частині закрити. Також відповідно до вимог ч. 2 ст. 206 ЦПК України, розяснивши позивачу , що розгляд його позовних вимог до ФОП ОСОБА_2про стягнення заборгованості за договором кредиту віднесено до юрисдикції господарських судів.

В свою чергу, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов вірного висновку в частині задоволення позовних вимог Публічного акціонерного товариства "Марфін банк" до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором, виходячи з наступного.

З метою забезпечення належного виконання ФОП ОСОБА_2 вищезазначеного кредитного договору, між ВАТ «Морський ОСОБА_5» та ОСОБА_3 укладено договір поруки №00697-СР від 02 червня 2008 року, відповідно до якого поручитель відповідає перед кредитором по зобовязанням, що випливають з кредитного договору, солідарно з боржником і в повному обсязі, в тому числі по погашенню заборгованості за основним боргом за кредитом, по сплаті відсотків та комісії, а також збитків та неустойки, що будуть нараховані за несвоєчасно погашену заборгованість за основним боргом за кредитом, усім своїм майном та коштами, на які у відповідності із чинним законодавством може бути звернене стягнення (а.с.38).

Крім того, як встановлено судом першої інстанції, у звязку зі зміною графіка погашення кредиту по кредитному договору №00308/P від 02 червня 2008 року, сторони у справі неодноразово укладались договори про внесення змін та доповнень договору поруки № 00697-СР від 02 червня 2008 року, а саме 23 квітня 2009 року, 29 грудня 2009 року, 01 вересня 2010 року, 18 листопада 2011 року, 20 вересня 2012 року (а.с.39 -43).

Останній раз, поручителем ОСОБА_3А було укладено договір про внесення змін та доповнень № 6 від 17 жовтня 2013 року до договору поруки № 00697-СР від 02 червня 2008 року (а.с.44).

Статтею 554 ЦК України передбачено, що у разі порушення боржником зобовязання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки. Особи, які спільно дали поруку, відповідають перед кредитором солідарно, якщо інше не встановлено договором поруки.

За таких обставин кредитор, керуючись статтею 543 ЦК України, має право на свій розсуд предявити вимогу до боржника й кожного з поручителів разом чи окремо, в повному обсязі чи частково, але поручитель, що виконав зобовязання, не вправі предявити вимогу до іншого поручителя на предмет розподілу відповідальності перед кредитором.

Як вбачається з матеріалів справи, в звязку з невиконанням відповідачами ФОП ОСОБА_2 та ОСОБА_3 своїх зобо'вязань за договором кредиту та поруки, станом на 28 квітня 2015 року виникла заборгованість за кредитним договором № 00308/P від 02 червня 2008 року у розмірі 11658187 грн. 15 коп., що складається з: заборгованості за кредитом - 8688 949,88 грн. 88 коп.; заборгованості за відсотками - 2243 983,80 грн. 80 коп.; заборгованість за пенею - 725253,47 грн. 47 коп., згідно розрахунку заборгованості (а.с.160-162, 205-208).

Відповідно до правової позиції Верховного Суду України у справі № 6-53цс14, виходячи з положень другого речення частини четвертої статті 559 ЦК України слід дійти висновку про те, що вимогу до поручителя про виконання ним солідарного з боржником зобовязання за договором повинно бути предявлено в судовому порядку в межах строку дії поруки, тобто протягом шести місяців з моменту настання строку погашення чергового платежу за основним зобовязанням (якщо умовами договору передбачено погашення кредиту періодичними платежами) або з дня, встановленого кредитором для дострокового погашення кредиту в порядку реалізації ним свого права, передбаченого частиною другою статті 1050 ЦК України, або з дня настання строку виконання основного зобовязання (у разі якщо кредит повинен бути погашений одноразовим платежем).

Таким чином, закінчення строку, установленого договором поруки, так само як сплив шести місяців від дня настання строку виконання основного зобовязання або одного року від дня укладення договору поруки, якщо строк основного зобовязання не встановлений, припиняє поруку за умови, що кредитор протягом строку дії поруки не звернувся з позовом до поручителя.

Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_3А підписуючи договір про внесення змін та доповнень № 6 від 17 жовтня 2013 року до договору поруки № 00697-СР від 02 червня 2008 року , погодив розмір заборгованості /.с.44/.

Встановивши, що позивач звернувся до суду з позовом про стягнення з ОСОБА_3 заборгованості в межах строку, встановленого ст. 559 ЦК України, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про задоволення позовних вимог у цій частині.

Проте, колегія суддів вважає за необхідне розяснити ОСОБА_3, що в силу ч1.ст. 544 ЦК України, в разі виконання солідарного обовязку, він наділений правом зворотної вимоги / регресу/ до кожного з решти боржників.

В свою чергу, за правилами п. 1 ч. 2 ст. 258 ЦК України період, за який нараховується пеня за прострочення виконання зобовязання не може перевищувати одного року. Виходячи з правової природи пені, яка нараховується за кожен день прострочення, право на позов про стягнення пені за кожен окремий день виникає щодня на відповідну суму, а позовна давність за позовом про стягнення пені відповідно до статті 253 ЦК України обчислюється по кожному дню, за який нараховується пеня, окремо, починаючи з дня, коли кредитор дізнався або повинен був дізнатися про порушення права.

Вказані вимоги ст. 258 ЦК України, судом першої інстанції не враховано, та стягнуто пеню за весь період, починаючи з 01 листопада 2012 року, а тому рішення суду у вказаній частині підлягає зміні шляхом зменшення пені, яка підлягає стягненню з ОСОБА_3

З цих підстав колегія суддів приходить до висновку про скасування рішення Октябрського районного суду м. Полтави від 01 вересня 2015 року , ухваливши нове рішення про часткове задоволення позову Публічного акціонерного товариства "Марфін банк" до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Керуючись ст.ст. 303, 307, п. 3, 4 ч. 1 ст. 309, 310, 314, 316 ЦПК України, -

В И Р І Ш И Л А:

Апеляційну скаргу фізичної особи підприємця - ОСОБА_2 - задовольнити.

Рішення Октябрського районного суду м. Полтави від 01 вересня 2015 року скасувати та постановити нове рішення.

Позов Публічного акціонерного товариства "Марфін банк" до фізичної особи-підприємця ОСОБА_2, ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь Публічного акціонерного товариства « Марфін Банк» заборгованість за кредитом 8 688 949,88 / вісім мільйонів шістсот вісімдесят вісім тисяч девятсот сорок девять/ грн. 88 коп., заборгованість за відсотками 2 243 983,80 / два мільйони двісті сорок три тисячі девятсот вісімдесят три/ грн.., 80 коп.,, заборгованість за пенею 703 248,4 / сімсот три тисячі двісті сорок вісім/ грн.. 40 коп., а всього 11 636 182.08 / одинадцять мільйонів шістсот тридцять шість тисяч сто вісімдесят дві/ грн. 08 коп..

Стягнути з ОСОБА_3 на користь Публічного акціонерного товариства « Марфін Банк» сплачений судовий збір в сумі 3654 грн.

Провадження у справі в частині позовних вимог Публічного акціонерного товариства "Марфін банк" до фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 про стягнення заборгованості закрити.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення і може бути оскаржено протягом двадцяти днів з дня набрання ним законної сили шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ

Головуючий суддя: О.О.Буленко

Судді: А.І.ОСОБА_7Триголов