Провадження №2/761/2668/2016
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

04 березня 2016 року Шевченківський районний суд м. Києва у складі:

головуючого судді: Осаулова А.А.

при секретарі: Вольда М.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Києві в приміщенні суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Київської міської ради про визнання права власності на нерухоме майно в порядку спадкування, -

ВСТАНОВИВ:

У грудні 2015 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовною заявою про визнання за ним право власності на квартиру АДРЕСА_1 в порядку спадкування за законом після смерті його батька - ОСОБА_2, який помер ІНФОРМАЦІЯ_2.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що ІНФОРМАЦІЯ_2 помер батько позивача - ОСОБА_2, після смерті якого відкрилась спадщина на квартиру розташовану за адресою: АДРЕСА_1. Також спадкоємцем після смерті останнього була мати позивача ОСОБА_3, проте ІНФОРМАЦІЯ_3 вона також померла. Оскільки правовстановлюючі документи на спадкову квартиру були втрачені, тільки після отримання їх дублікату, а саме 27.10.2015 року, ОСОБА_1 отримав право на отримання свідоцтва про право на спадщину за законом. Між тим, при зверненні з заявою про видачу свідоцтва до нотаріуса Третьої Київської державної нотаріальної контори, позивач отримав відмову, оскільки були порушенні вимоги статті 68 Закону України «Про нотаріат». З урахуванням викладеного, посилаючись на вимоги ст. 328, 1218, 1297 ЦК України позивач просили суд задовольнити викладені ними в позові вимоги, визнавши за ними право власності вказану квартиру.

В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав в повному обсязі та просив їх задовольнити з викладених у позові підстав.

Представник відповідача в судове засідання не з'явився, про час та місце слухання справи повідомлялися належним чином, але надав суду письмові пояснення на позовну заяву, де просив суд вирішити справу на підставі наявних доказів та у відповідності до вимог законодавства.

Вислухавши пояснення представника позивача, дослідивши наявні письмові докази і спадкову справу, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його невизнання та право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Згідно ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: визнання права, примусове виконання обов'язку в натурі, визнання незаконними дії чи бездіяльності органу місцевого самоврядування.

Перевіряючи обставини справи, судом встановлено, що позивач ОСОБА_1 є рідним сином померлого ОСОБА_2, що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_2 (а.с. 10).

Згідно свідоцтва про смерть ОСОБА_2 помер ІНФОРМАЦІЯ_2 про, що в Книзі реєстрації смерті зроблено відповідний актовий запис №11719 від 27.06.2005 року (а.с. 8).

Відповідно до реєстраційного посвідчення видане Київським бюро технічної інвентаризації та технічного паспорту, які містяться в матеріалах справи, на день смерті ОСОБА_2 належала квартира за адресою: АДРЕСА_1 (а.с. 14 - 20). Також даний факт підтверджується дублікатом довідки №148 від 27.10.2015 виданої житлово-комунальним кооперативом «РАССВЕТ» Шевченківського району (а.с. 13).

Як вбачається з довідки №149 від 27 жовтня 2015 року виданої житлово-будівельним кооперативом «РАССВЕТ» Шевченківського району вулиця Пархоменка в місті Києві була перейменована на вулицю Дегтярівська, згідно рішення міськвиконкома від 02.02.1993 року (а.с. 19).

Відповідно до ч. 2 ст. 1223 ЦК України у разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261 - 1265 цього Кодексу.

Згідно ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Згідно ст.1281 ЦК України зазначено, що до складу спадщини входять усі права та обов»язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинились внаслідок його смерті.

З матеріалів справи вбачається, що дружина померлого ОСОБА_3 померла ІНФОРМАЦІЯ_3, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_3 від ІНФОРМАЦІЯ_3 (а.с. 11) та довідкою Третьої Київською державною нотаріальною конторою №2101/02-14 від 25 листопада 2015 року (а.с.9).

Відповідно до ст. 66 Закону України "Про нотаріат" на майно, що переходить за правом спадкоємства до спадкоємців або держави, державним нотаріусом за місцем відкриття спадщини видається свідоцтво про право на спадщину. Видача свідоцтва провадиться у строки, встановлені цивільним законодавством України.

Згідно ч. 1 ст. 68 Закону України "Про нотаріат" нотаріус при видачі свідоцтва про право на спадщину за законом перевіряє факт смерті спадкодавця, час і місце відкриття спадщини, наявність підстав для закликання до спадкоємства за законом осіб, які подали заяву про видачу свідоцтва, та склад спадкового майна.

Як встановлено судом, позивач подав заяву до державного нотаріуса Третьої Київської державної нотаріальної контори про прийняття спадкового майна після смерті спадкодавця та видачу йому свідоцтва про право на спадщину за законом після його смерті.

Між тим, позивач отримав відмову у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на квартиру, яка належала померлому ОСОБА_2, оскільки порушено вимоги статті 68 Закону України (а.с 7).

Враховуючи п. 216 Інструкції про порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусом України, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 03.03.2004 року №20/5, відсутність правовстановлюючих документів на спадкове майно позбавляє нотаріуса можливості видати спадкоємцям свідоцтва про право на спадщину.

Відповідно до статті 41 Конституції України та п. 2 ч. 1 ст. 3, ст. 321 Цивільного кодексу України (надалі - ЦК України) ніхто не може бути позбавлений права власності чи обмежений у його здійсненні, крім випадків, встановлених Конституцією та законом.

Відповідно до ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

За умовами ч.5 ст.1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини, вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.

Статтею 392 ЦК України визначено, що власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Відповідно до вимог ст. 60 ч. 1 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Враховуючи, що судом достовірно встановлено, померлий ОСОБА_2 був власником квартири АДРЕСА_1, інших спадкоємців за законом першої черги немає, тому позивач ОСОБА_1 як спадкоємець першої черги повинен успадкувати після смерті свого батька належне йому нерухоме майно, а саме вказану однокімнатну квартиру АДРЕСА_1 загальною площею - 47,5 кв.м., житловою площею - 30,7 кв.м.

З огляду на викладені обставини, позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі.

Враховуючи наведене та керуючись ст.ст. 15, 16, 328, 392, 1223, 1261, 1268, 1281, 1296, 1297 Цивільного кодексу України, ст.ст. 66, 68 Закону України "Про нотаріат", Інструкцією про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затверджена наказом Міністерства юстиції України від 03.03.2004 р.№20/5(зі змінами та доповненнями), ст. 1, 4, 10, 11, 58, 60, 61, 88, 208, 212-215, 218, Цивільного процесуального кодексу України, суд, -

В И Р І Ш И В :

Позов задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, (ідентифікаційний номер НОМЕР_1) право власності на квартиру АДРЕСА_1, загальною площею - 47,50 кв.м., житловою площею - 30,70 кв.м., в порядку спадкування за законом після смерті його батька - ОСОБА_2, який помер ІНФОРМАЦІЯ_4.

Рішення суду може бути оскаржене до Апеляційного суду м. Києва через Шевченківський районний суд м. Києва шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя: