АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Справа № 22-ц /796/8599/2016 Головуючий у І інстанції Заєць Т.О.
Доповідач Котула Л.Г.
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 серпня 2016 року Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду м. Києва в складі:

Головуючого судді Котули Л.Г.

Суддів: Волошиної В.М., Слюсар Т.А.

За участю секретаря Крічфалуши С.С.

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Києві апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3 на рішення Святошинського районного суду м. Києва від 26 квітня 2016 року в справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_4 про усунення від права на спадкування,

в с т а н о в и л а

У листопаді 2015 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_4 про усунення від права на спадкування.

Зазначала, що ІНФОРМАЦІЯ_1 року помер її дід ОСОБА_5. Після його смерті відкрилася спадщина.

07 вересня 2015 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу НазарчукН.В. було заведено спадкову справу та до спадкового реєстру внесено реєстраційний запис за № 57898269( а.с. 50).

Вказувала, що фактично спадкоємцями майна померлого є дружина померлого ОСОБА_4 та позивач ( онука) за правом представлення у порядку ч. 1 ст. 1266 ЦК України.

Посилаючись на те, що відповідач ухилялася від надання допомоги спадкодавцеві, який через тяжку хворобу був у безпорадному стані.

Так, 31 серпня 2015 року стан здоров'я ОСОБА_5 погіршився і лікарі місцевої лікарні , куди був доставлений ОСОБА_5, радили відповідачу транспортувати хворого до м. Миколаєва , оскільки йому необхідне було оперативне втручання , а в лікарні не було такої можливості, але відповідач проігнорувала рекомендації лікарів і через два дні ОСОБА_5 помер у стаціонарі Березанської ЦРЛ внаслідок тяжкого захворювання панкреонекроз.

Оскільки відповідач, як дружина, зобов'язана була в силу положень сімейного законодавства доглядати за чоловіком і мала матеріальну і фізичну можливість здійснювати за ним догляд та надавати допомогу та забезпечити транспортування чоловіка до обласної лікарні, проте будучи обізнаною щодо свого обов'язку , відповідач свідомо та умисно не вчинила дій, спрямованих на забезпечення підтримки та допомоги ОСОБА_5, а після його смерті одразу ж почала розпоряджатися коштами померлого , які знаходяться на депозитних рахунках.

Вважаючи, що відповідач ухилялася від надання допомоги своєму чоловіку, який через тяжку хворобу був у безпорадному стані, ОСОБА_1 просила усунути відповідача від права на спадкування за законом .

Рішенням Святошинського районного суду м. Києва від 26 квітня 2016 року відмовлено у задоволені позову.

У апеляційній скарзі представник ОСОБА_1 ОСОБА_7 просить рішення скасувати та ухвалити нове рішення, яким задовольнити позов , оскільки судом порушені вимоги матеріального та процесуального права.

Заслухавши доповідача, пояснення представника позивача ОСОБА_8, який підтримав апеляційну скаргу та просив її задовольнити з підстав , викладених у ній , ОСОБА_4 та її представника ОСОБА_9, які заперечували проти задоволення апеляційної скарги, перевіривши доводи апеляційної скарги , колегія суддів дійшла висновку , що апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

Згідно із ч.5 ст.1224ЦКУкраїни за рішенням суду особа може бути усунена від права на спадкування за законом, якщо буде встановлено, що вона ухилялася від надання допомоги спадкодавцеві, який через похилий вік, тяжку хворобу або каліцтво був у безпорадному стані.

Як роз'яснив Пленум Верховного Суду України в п. 6 постанови від 30 травня 2008 року № 7 " Про судову практику у справах про спадкування" правило ч. 5 ст. 1224 ЦК України стосується всіх спадкоємців за законом, зокрема й тих, які відповідно до СК України не були зобов'язані утримувати спадкодавця. Факт ухилення особи від виконання обов'язку щодо утримання спадкодавця встановлюється судом за заявою заінтересованої особи (інших спадкоємців або територіальної громади). При цьому слід враховувати поведінку особи, розуміння нею свого обов'язку щодо надання допомоги, її необхідність для існування спадкодавця, наявність можливості для цього та свідомого невиконання такою особою встановленого законом обов'язку.

Непред'явлення спадкодавцем, який мав право на утримання, позову про стягнення аліментів до особи, яка претендує на спадщину, не є достатньою підставою для відмови в позові про усунення від права на спадкування.

Правило частини п'ятої статті 1224 ЦК стосується всіх спадкоємців за законом, зокрема й тих, які відповідно до СК не були зобов'язані утримувати спадкодавця.

Безпорадним слід розуміти стан особи, зумовлений похилим віком, тяжкою хворобою або каліцтвом, коли вона не може самостійно забезпечити умови свого життя, потребує стороннього догляду, допомоги та піклування.

Вимога про усунення спадкоємця від права на спадкування може бути пред'явлена особою, для якої таке усунення породжує пов'язані зі спадкуванням права та обов'язки, одночасно з її позовом про одержання права на спадкування з підстав, визначених у частині другій статті 1259 ЦК .

Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 року помер ОСОБА_5, що підтверджується свідоцтвом про смерть (а.с. 5).

Після смерті ОСОБА_5 відкрилась спадщина до складу якої входило : приватний будинок, що розташований за адресою: АДРЕСА_2 квартира за адресою : АДРЕСА_1; дачний будинок і земельні ділянки площею 0,2500 га та 0,4572 га., що знаходяться за адресою : АДРЕСА_3, автомобіль Toyota Venza, банківські вклади.

Спадкоємцями за законом є ОСОБА_1 ( онука) та ОСОБА_4 ( дружина).

Причиною смерті ОСОБА_5, як зазначено в лікарському свідоцтві про смерть № 50 від 3 вересня 2015 року був панкреонекроз ( а.с. 10).

З медичної карти стаціонарного хворого №667 вбачається , що 01.09.2015 автомобілем швидкої допомоги ОСОБА_5 був доставлений з бази відпочинку " Берізка" у с. Коблево у Березанську центральну районну лікарню з діагнозом гострий панкреатит, ПОН де і помер ІНФОРМАЦІЯ_1 року ( а.с. 70).

За заявою ОСОБА_4, 07 вересня 2015 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Назарчук Н.В. відкрито спадкову справу №16/2015 та внесено до Спадкового реєстру 07.09.2015за № 41415337 ( а.с. 32, 33).

15 вересня 2015 року ОСОБА_1 звернулася до приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу ОСОБА_10 із заявою про прийняття спадщини ( а.с. 41).

З наявних копій медичної документації про результати обстеження померлого ОСОБА_5 встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 року по телефону було досягнуто домовленості з зав. ХІ0 НОБ про переведення хворого до обласної лікарні, але хворий ОСОБА_5 та його дружина відмовилися від переведення , про що в цей день ОСОБА_4 написала розписку, що вона відмовляється від транспортування чоловіка до обласної лікарні ( а.с. 90, 91, 92).

Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_11 , який працював на той час завідуючим хірургічним відділенням Березанської ЦРЛ стверджував , що відповідач постійно знаходилася біля хворого чоловіка і придбавала необхідні ліки та все необхідне для його лікування.

Проаналізувавши зібрані у справі докази та дослідивши їх в судовому засіданні і давши належну оцінку , зокрема і показанням свідків, суд дійшов обґрунтованого висновку, що позивач не довела, що ОСОБА_4 ухилялася від надання допомоги під час перебування спадкодавця в безпорадному стані через тяжку хворобу, оскільки судом установлено, що відповідач весь час перебувала біля спадкодавця у лікарні до дня смерті, купувала ліки та не створювала перешкод у його лікуванні та правильно установив, що в відсутні підстави передбачені ч.5 ст. 1224 ЦК України до усунення відповідача від права на спадкування за законом.

Доводи апеляційної скарги про те, що відповідач, знаючи про можливі прогнози погіршення стану здоров'я померлого відмовилася від транспортування ОСОБА_5 до обласної лікарні, що характеризує дії відповідача як умисні та такі, що не спрямовані на допомогу чи підтримку спадкодавця не заслуговують на увагу та не є підставою для усунення ОСОБА_4 від права на спадкування, оскільки питання транспортування було погоджено з самим хворим і він відмовився від транспортування, про що свідчить медична документація.

Посилання в апеляційній скарзі на порушення судом вимог матеріального та процесуального права є необґрунтованими, оскільки колегія суддів не вбачає таких порушень вимог матеріального та процесуального, які призвели до неправильного вирішення справи .

Виходячи з наведеного, колегією суддів не встановлено підстав до задоволення апеляційної скарги та скасування рішення суду.

Керуючись ст. 303,304,307,308,315 ЦПК України , колегія суддів,

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_5 ОСОБА_2 ОСОБА_3 відхилити, а рішення Святошинського районного суду м. Києва від 26 квітня 2016 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом 20 днів шляхом подання до цього суду касаційної скарги.

Головуючий

Судді: