АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________
Справа № 646/8922/15-ц Головуючий суддя І інстанції Шуліка Ю. В.
Провадження № 22-ц/790/5695/16 Суддя доповідач Овсяннікова А.І.
Категорія: Спори про спадкове право
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 серпня 2016 року судова колегія судової палати у цивільних справах апеляційного суду Харківської області в складі:

головуючого - Овсяннікової А.І.

суддів - Бездітко В.М., Коровіна С.Г.

при секретарі - Дашковської Н.К.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Харкові апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Червонозаводського районного суду міста Харкова від 13 липня 2016 року по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа: Перша Харківська державна нотаріальна контора про усунення від права на спадкування,-

ВСТАНОВИЛА:

У липні 2015 року ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_2, третя особа: Перша Харківська державна нотаріальна контора про усунення від права на спадкування.

В обґрунтування позову зазначає, що з 29 квітня 1995 року по 05квітня 2011року вона перебувала у зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_3, який помер ІНФОРМАЦІЯ_1.

Після його смерті відкрилась спадщина на житловий будинок АДРЕСА_1.

Рішенням суду від 03 квітня 2015 року встановлено факт проживання її та ОСОБА_3 однією сім'єю чоловіка та жінки без укладання шлюбу з 05 квітня 2011 року по ІНФОРМАЦІЯ_1.

Вона у передбачений законом строк звернулася до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, проте свідоцтво про право на спадщину не отримала, оскільки ОСОБА_2 - дочка ОСОБА_4 від першого шлюбу також подала заяву до нотконтори про прийняття спадщини.

При житті ОСОБА_3 до його смерті вона піклувалась за чоловіком, відвідувала його у лікарні, придбавала ліки, поховала його. Дочка ОСОБА_3 не цікавилась батьком, не турбувалась про нього, не надавала матеріальної допомоги, коли він потребував цього.

Просить усунути ОСОБА_2 від права на спадкування після смерті ОСОБА_3

Відповідачка ОСОБА_2 заперечує, що не надавала батькові допомогу. Батько ніколи не звертався до неї з проханням про допомогу, він мав пенсію, періодично працював. Під час перебування батька у лікарні, вона відвідувала його, приносила їжу та медикаменти, які він просив. При житті батька вона допомагала робити ремонт у його будинку. Він ніколи не знаходився у безпорадному стані, не був інвалідом, не хворів тяжкими захворюваннями, не потребував сторонньої допомоги.

Представник відповідачки пояснив суду, що ОСОБА_2 постійно підтримувала зв'язок з батьком, спілкувалась з ним телефоном. Відповідачка постійно працює, має сім'ю, неповнолітнього сина, тому не мала можливості часто відвідувати батька. Оскільки ОСОБА_3 не був людиною похилого віку (помер у віці 61 рік), отримував пенсію, за допомогою не звертався, за станом здоров'я стороннього догляду не потребував, такий догляд з боку відповідачки не надавався.

Рішенням Червонозаводського районного суду міста Харкова від 13 липня 2016 року у задоволенні позову ОСОБА_1 відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить рішення суду скасувати та ухвалити нове, яким задовольнити позов, оскільки судом порушено норми матеріального права, не взято до уваги всі обставини по справі.

Зазначає, що судом проігноровано її доводи та фактично прийнято сторону відповідача, який не надав доказів на спростування її позову.

Колегія суддів, вислухавши суддю - доповідача, пояснення з'явившихся осіб, дослідивши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги вважає, що скарга не підлягає задоволенню.

Як встановлено судом і підтверджується матеріалами справи ІНФОРМАЦІЯ_1 помер ОСОБА_3, який є батьком ОСОБА_2

Після його смерті відкрилася спадщина на житловий будинок АДРЕСА_1, який належав йому згідно свідоцтва про право на спадщину від 24 травня 2006 року.

ОСОБА_3 перебував у зареєстрованому шлюбі з позивачкою з 29 квітня 1995 року по 05 квітня 2011 року.

Рішенням суду від 03 квітня 2015 року встановлено факт проживання ОСОБА_3 та ОСОБА_1 з 05 квітня 2011 року по ІНФОРМАЦІЯ_1 однією сім'єю чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу.

З заявами про прийняття спадщини до нотконтори звернулися дочка померлого -ОСОБА_2 та ОСОБА_1( а.с. 85).

Відповідно до вимог ст.ст. 1258; 1261; 1264; 1269 ч.1; 1224 ч.3,5 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово.

Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу.

У першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

У четверту чергу право на спадкування за законом мають особи, які проживали зі спадкодавцем однією сім'єю не менш як п'ять років до часу відкриття спадщини.

Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини.

Не мають права на спадкування за законом батьки (усиновлювачі) та повнолітні діти (усиновлені), а також інші особи, які ухилялися від виконання обов'язку щодо утримання спадкодавця, якщо ця обставина встановлена судом.

За рішенням суду особа може бути усунена від права на спадкування за законом, якщо буде встановлено, що вона ухилялася від надання допомоги спадкодавцеві, який через похилий вік, тяжку хворобу або каліцтво був у безпорадному стані.

Згідно п.6 Постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» правило абзацу другого частини третьої статті 1224 ЦК стосується особи, яка зобов'язана була утримувати спадкодавця згідно з нормами Сімейного кодексу України (далі - СК). Факт ухилення особи від виконання обов'язку щодо утримання спадкодавця встановлюється судом за заявою заінтересованої особи (інших спадкоємців або територіальної громади). При цьому слід враховувати поведінку особи, розуміння нею свого обов'язку щодо надання допомоги, її необхідність для існування спадкодавця, наявність можливості для цього та свідомого невиконання такою особою встановленого законом обов'язку. Непред'явлення спадкодавцем, який мав право на утримання, позову про стягнення аліментів до особи, яка претендує на спадщину, не є достатньою підставою для відмови в позові про усунення від права на спадкування.

Правило частини п'ятої статті 1224 ЦК стосується всіх спадкоємців за законом, зокрема й тих, які відповідно до СК не були зобов'язані утримувати спадкодавця.

Безпорадним слід розуміти стан особи, зумовлений похилим віком, тяжкою хворобою або каліцтвом, коли вона не може самостійно забезпечити умови свого життя, потребує стороннього догляду, допомоги та піклування.

Вимога про усунення спадкоємця від права на спадкування може бути пред'явлена особою, для якої таке усунення породжує пов'язані зі спадкуванням права та обов'язки, одночасно з її позовом про одержання права на спадкування з підстав, визначених у частині другій статті 1259 ЦК.

Відмовляючи ОСОБА_1 в задоволенні позову про усунення ОСОБА_2 від спадкування суд першої інстанції обґрунтовано виходив з тих обставин, що позивачкою не надано доказів на підтвердження своїх вимог.

Судом встановлено, що ОСОБА_3 помер у віці 61 року; мав пенсію, у безпорадному стані через тяжку хворобу або каліцтво не знаходився.

Як пояснювала ОСОБА_2 вона спілкувалася з батьком телефоном, провідувала його у лікарні; проводила косметичний ремонт у будинку, приносила продукти.

Такі пояснення відповідачки підтвердив свідок ОСОБА_5 та частково свідки з боку позивачки.

Свідок ОСОБА_6 пояснював, що зі слів самого ОСОБА_3 йому відомо, що дочка приходила до нього у лікарню, приносила продукти.

Свідок ОСОБА_7 пояснювала, що останній раз бачила ОСОБА_3 за два дні до смерті, який виходив на вулицю, спілкувався з сусідами.

Отже, доказів, що ОСОБА_3, перебував у безпорадному стані та потребував сторонньої допомоги позивачкою не надано.

Той факт, що за два роки до смерті з ОСОБА_3 стався приступ і у зв'язку з цим він погано себе почував не свідчить про знаходження його у безпорадному стан та те, що він потребував сторонньої допомогиі.

Доводи апеляційної скарги висновки суду не спростовують.

Рішення ухвалено з дотриманням вимог матеріального та процесуального права, підстав для його скасування не вбачається.

Керуючись ст.ст. 303, 304, 307 ч.1 п.1, 313, 315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів,-

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - відхилити.

Рішення Червонозаводського районного суду міста Харкова від 13 липня 2016року - залишити без зміни.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, однак може бути оскаржена безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий -

Судді: