Справа № 211/5689/13-ц
Провадження № 2/211/16/16
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

25 березня 2016 року Довгинцівський районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді Папарига В.А.,

при секретарі Ручка М.Л.

за відсутності сторін по справі

розглянувши в м. Кривому Розі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 про визнання майна спільною сумісною власністю подружжя та визнання права власності,-

ВСТАНОВИВ:

18.09.2013 року позивач ОСОБА_1 звернулася до Довгинцівського районного суду м. Кривого Рогу з позовом, який потім уточнила до ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 про визнання майна спільною сумісною власністю подружжя та визнання права власності. В обґрунтування своїх вимог послалася на те, що 05 березня 1993 року виконкомом Вознесенської міської ради народних депутатів Миколаївської області зареєстрований шлюб між нею та ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1. Від шлюбу у них народилась донька ОСОБА_3,ІНФОРМАЦІЯ_2. У 2004 році під час спільного проживання у шлюбі, ними був придбаний транспортний засіб автомобіль марки ВАЗ-21150-110-20-ІМ, державний номерНОМЕР_1, 2004 року випуску, 11.02.2006 року ними було придбано домашній кінотеатр марки SONY, модель HCD-SR4W, серійний номер 5354862, вартістю 3799 гривень та 28.02.2008 року комплект комп'ютерного обладнання придбаний в ТОВ "Юніко" загальна вартість комплекту комп'ютерного обладнання 11129 гривень. 15.05.2015 року чоловік позивача ОСОБА_5 звернувся до Довгинцівського районного суду м. Кривого Рогу з позовом про розірвання шлюбу та 23.07.2013 року суд виніс ухвалу про зупинення провадження по справі у зв'язку із наданням строку для примирення, тому вказує, що вона вважала, що шлюб між ними не було розірвано та не бачила підстав для подачі заяви про поділ майна подружжя. ІНФОРМАЦІЯ_8 її колишній чоловік ОСОБА_5 помер. Після смерті ОСОБА_5 відкрилася спадщина на все вище перелічене майно, яке знаходиться у володінні останньої жінки померлого - ОСОБА_2. Просить суд ухвалити судове рішення про поділ спільно нажитого майна подружжя між позивачем та померлим ОСОБА_5. Визнати автомобіль марки ВАЗ-21150-110-20-ІМ, державний номерНОМЕР_1, 2004 року випуску, домашній кінотеатр марки SONY, модель HCD-SR4W, серійний номер 5354862 об'єктом спільної сумісної власності подружжя. Визначити ? частку автомобіля марки ВАЗ-21150-110-20-ІМ, державний номер НОМЕР_1, 2004 року випуску, домашнього кінотеатру марки SONY, модель HCD-SR4W, серійний номер 5354862 у праві спільної сумісної власності за ОСОБА_1. Визначити право власності на ? частку автомобіля марки ВАЗ-21150-110-20-ІМ, державний номер НОМЕР_1, 2004 року випуску, домашнього кінотеатру марки SONY, модель HCD-SR4W, серійний номер 5354862 на праві спільної сумісної власності за ОСОБА_1. Стягнути з відповідачів на її користь судові витрати по справі, що складаються з судового збору - 230 гривень та 114,70 гривень, витрати пов'язані з проведенням судової товарознавчої експертизи, витрати пов'язані з явкою представника до суду та компенсацію за відрив від звичайних занять та відшкодування моральної шкоди у розмірі 5000 тисяч гривень.

У судове засідання сторони не з'явились, про день та час розгляду справи були повідомлені належним чином.

Позивач ОСОБА_1 надала повноваження представнику (а.с. 272 - копія довіреності). Представик позивача ОСОБА_6 в судове засідання не з'явився, надав заяву про розгляд справи за його відсутності (а.с.271- заява).

Відповідач ОСОБА_2, представник відповідача ОСОБА_7 в судове засідання не з'явилися, надали заяву про розгляд справи за їх відсутності, наполягають на своїх поясненнях в судовому засіданні 18.12.2015 року (а.с. 14, - заява, договір).

Відповідач ОСОБА_5 в судове засідання не з'явилася, надала заяву про розгляд справи за її відсутності, позовну заяву визнає (а.с.4 т.2- заява).

Відповідач ОСОБА_4 в судове засідання не з'явилася була повідомлена відповідно до положень Конвенції про правову допомогу та правові відносини у цивільних, сімейних та кримінальних справах від 22.01.1993 року (а.с.114-209 т.1 - документи щодо результатів виконання доручення суду).

Відповідно ч. 2 ст. 197 ЦПК України розгляд справи проводиться без здійснення фіксування процесу за допомогою звукозаписувального засобу.

Дослідивши наявні у справі матеріали, прийнявши до уваги пояснення представника позивача ОСОБА_6, відповідача ОСОБА_2 та її представника ОСОБА_7 в судовому засіданні 18.12.2015 року, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступних підстав.

З наданих сторонами доказів встановлено, що позивач ОСОБА_1 та ОСОБА_5 перебували у зареєстрованому шлюбі з 05.03.1993 року по 24.09.2012 року (а.с. 6, 7 т.1 - копія свідоцтва про укладення шлюбу та копія рішення про його розірвання). В період шлюбу у них народилась донька - відповідач ОСОБА_3 (а.с.21 т.2 -копія свідоцтва про народження). Під час шлюбу позивачем та її колишнім чоловіком ОСОБА_5 був придбаний автомобіль ВАЗ 2115 реєстраційний номер НОМЕР_1 2004 року випуску, зареєстрований 24.07.2007 року на ім'я ОСОБА_5 (а.с.14 т.1, а.с. 26 т.2 - копія свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу інформація на запит суду територіального сервісного центру №1243) та домашній кінотеатр марки SONY, модель HCD-SR4W, серійний номер 5354862 (а.с.22 т.1- копія товарного чеку та гарантії). 24 листопада 2012 року ОСОБА_5 зареєстрував шлюб з ОСОБА_9, про що Довгинцівським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Криворізького міського управління юстиції зроблено актовий запис № 624 (а.с.37 т.1- копія свідоцтва про шлюб). ІНФОРМАЦІЯ_8 ОСОБА_5 помер (а.с.8 т.1 - копія свідоцтва про смерть). Постановою приватного нотаріуса Криворізького міського нотаріального округу О.С. Кузнецової, позивачу ОСОБА_1 відмовлено у видачі свідоцтва про право власності на частку в спільному майні подружжя після померлого ОСОБА_5 на автомобіль, оскільки поділ майна під час їх шлюбу не відбувався, а також форма свідоцтва про право власності на частку в спільному майні колишнього подружжя не передбачена (а.с.23 т.1 - копія постанови). Після смерті ОСОБА_5 із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину звернулись спадкоємці: ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 (а.с. 29-55 т.1 - копія спадкової справи та інформація нотаріуса).

Відповідно ч. 1 ст.60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини самостійного заробітку.

Статтею 69 СК України передбачено, що дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу, а згідно частини 1ст.70 СК України у разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором.

Відповідно до ч. 3 ст. 368 Цивільного Кодексу України майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно з ч. 2 ст. 372 Цивільного кодексу України у разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом.

Пунктом 23 Постанови «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» від 21 грудня 2007 року №11 Пленуму Верховного Суду України визначено, що вирішуючи спори між подружжям про майно, необхідно встановлювати обсяг спільно нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, з'ясовувати джерело і час його придбання. Спільною сумісною власністю подружжя, що підлягає поділу (статті 60, 69 СК ( 2947-14 ), ч. 3 ст. 368 ЦК) ( 435-15 ), відповідно до частин 2, 3 ст. 325 ЦК можуть бути будь-які види майна, за винятком тих, які згідно із законом не можуть їм належати (виключені з цивільного обороту), незалежно від того, на ім'я кого з подружжя вони були придбані чи внесені грошовими коштами, якщо інше не встановлено шлюбним договором чи законом. Спільною сумісною власністю подружжя, зокрема, можуть бути: квартири.

Пунктом 30 вказаної Постанови зазначено, що рівність прав кожного із подружжя на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності (якщо інше не встановлено домовленістю між ними) та необхідність взаємної згоди подружжя на розпорядження майном, що є об'єктом права його спільної сумісної власності, передбачено ч. 1 ст. 63, ч. 1 ст. 65 СК ( 2947-14 ).

Враховуючи зазначене та те, що в судовому засіданні встановлено, що спірний автомобіль придбаний під час перебування позивача та ОСОБА_5, який помер ІНФОРМАЦІЯ_8 у шлюбі, суд вважає, що він, як спільне майно подружжя, підлягає поділу з визнанням права власності за ОСОБА_1 1/2 частки автомобіля тож є підстави для задоволення вимог позивач в цій частині.

Згідно положень ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.

Згідно п.24 Постанови №11 Пленуму Верховного Суду України від 21 грудня 2007р. «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» до складу майна, що підлягає поділу включається загальне майно подружжя, неявне у нього на час розгляду справи, та те, що знаходиться у третіх осіб.

В судовому засіданні відповідач ОСОБА_2 заперечувала наявність домашнього кінотеатру марки SONY, модель HCD-SR4W, серійний номер 5354862, у ОСОБА_5, який помер ІНФОРМАЦІЯ_8 , ні позивач ні її представник не довели суду того, що на час розгляду справи вказане майно наявне, тому суд не вбачає підстав для задоволення позовних вимог, що стосуються вказаного майна.

Крім того, вирішуючи питання про стягнення моральної шкоди суд виходить з вимог ст. 1167 ЦК України за змістом якої моральна шкода, завдана фізичній особі неправомірними діями відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини.

За змістом ст.23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої.

Згідно п 9 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 р.№ 4 "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди", розмір відшкодування зазначеної шкоди суд повинен визначати залежно від характеру й обсягу страждань, яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат і з урахуванням інших обставин, при цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.

Суд не приймає обґрунтування моральної шкоди позивача, які полягають в значних душевних стражданнях, переживаннях пов'язаних з невизнанням її права у спільній сумісній власності подружжя, перешкоджанні в одержанні правовстановлюючого документу на транспортній засіб, адже судом не встановлено, що відповідачі завдали позивачу такої шкоди та це їх вина.

Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено

За таких обставин,суд вважає за необхідне стягнути з відповідачів пропорційно на користь позивача понесені нею витрати по сплаті судового збору у розмірі 344 гривні 70 копійок у рівних частинах з кожного.

В задоволенні вимог позивача в частині стягнення з відповідачів витрат пов'язаних з проведенням судової товарознавчої експертизи, явкою представника до суду, компенсацією за відрив від звичайних занять відмовити, оскільки позивачем не підтверджені документально такі витрати.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 60-71 СК України, ст.ст. 10,209,212,214-215,218, ЦПК України, суд -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 про визнання майна спільною сумісною власністю подружжя та визнання права власності - задовольнити частково.

Визнати автомобіль марки ВАЗ-21150-110-20-ІМ, державний номерНОМЕР_1, 2004 року випуску, об'єктом спільної сумісної власності подружжя ОСОБА_1 та ОСОБА_5.

Розділити спільне сумісне майно подружжя - автомобіль ВАЗ-21150-110-20-ІМ, державний номер НОМЕР_1, 2004 року випуску, зареєстрованого на ОСОБА_5, визнавши за ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_3 право власності на 1/2 частину вказаного автомобіля.

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Стягнути з відповідачів ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_4, РНОКПП - НОМЕР_3, проживаючої за адресою: АДРЕСА_1, ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_6, проживаючої за адресою: АДРЕСА_2, відповідача ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, РНОКПП - НОМЕР_4, зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_3, на користь позивача ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_3, понесені нею витрати по сплаті судового збору у розмірі 344 ( триста сорок чотири) гривні 70 копійок, в рівних частинах з кожного, а саме по 114 гривень 90 копійок з кожного.

На рішення суду може бути подана апеляційна скарга до апеляційного суду Дніпропетровської області через Довгинцівський районний суд м. Кривого Рогу протягом 10 днів з дня його проголошення, а особами, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення - протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Суддя: В. А. Папарига