Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"12" вересня 2016 р. Дніпровський районний суд м. Києва в складі:

головуючого судді - Катющенко В.П.

при секретарі - Дудник В.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі суду, в приміщенні Дніпровського районного суду м. Києва, цивільну справу за позовною заявою Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_1, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог: Відділ державної виконавчої служби Дніпровського РУЮ в м. Києві про звільнення майна із-під арешту,-

В С Т А Н О В И В:

Позивач, Публічне акціонерне товариство Комерційний банк «Приватбанк», звернувся до Дніпровського районного суду м. Києва з позовом, в якому просить суд: звільнити з-під арешту, накладеного 16 жовтня 2015 року відділом державної виконавчої служби Дніпровського РУЮ у м. Києві в рамках виконавчого провадження № 48456331 та зняти обтяження (арешт), зареєстроване в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно 23 жовтня 2015 року 14:38:48 за № 11729546, на нерухоме майно - предмет іпотеки за адресою: АДРЕСА_1, що належить ОСОБА_1; стягнути з відповідача на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» судовий збір.

Свої позовні вимоги обґрунтовує тим, що Публічне акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк» та ОСОБА_1 12 грудня 2007 року уклали кредитний договір № KIL0G0. Відповідно до п. 1.1. кредитного договору банк зобов'язався надати відповідачу кредит у вигляді кредитної лінії у розмірі 694882,50 гривень строком до 12 грудня 2032 року, а відповідач зобов'язався повернути кредит та сплатити відсотки за користування кредитними коштами в строки та в порядку, встановлених кредитним договором. В забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» і відповідач 12 грудня 2007 року уклали договір іпотеки № KIL0G0. Згідно з п. 1.1. договору іпотеки відповідач надав в іпотеку нерухоме майно, а саме: квартира загальною площею 91,90, житловою площею 53,60 кв.м., який розташований за адресою: АДРЕСА_1. Майно належить відповідачу на праві власності на підставі договору купівлі-продажу. Свої зобов'язання за кредитним договором ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» виконав в повному обсязі, надавши відповідачу кредит в розмірі, передбаченому умовами кредитного договору. Відповідач не надавав своєчасно банку грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом, відсотками, комісією, а також іншими витратами відповідно до умов договору. Таким чином, у порушення зазначених норм закону та умов договору, відповідач зобов'язання за кредитним договором не виконав. Станом на 30 червня 2016 року заборгованість за кредитним договором не погашена. ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» звернувся до суду з позовом про звернення стягнення на предмет іпотеки та 09 грудня 2014 року Дніпровським районним судом міста Києва винесено рішення про звернення стягнення на предмет іпотеки, а саме квартиру загальною площею 91,90 кв.м., житловою площею 53,60 кв.м., яка розташована за адресою: АДРЕСА_1, шляхом продажу вказаного предмета іпотеки Публічним акціонерним товариством комерційним банком «ПриватБанк». 19 лютого 2015 року ухвалою колегії суддів судової палати з цивільних справ Апеляційного суду міста Києва рішення Дніпровського районного суду міста Києва від 09 грудня 2014 року залишено без змін. В ході виконання даного рішення суду встановлено, що 16 жовтня 2015 року відділом державної виконавчої служби Дніпровського РУЮ у м. Києві, в рамках виконавчого провадження № 48456331 відносно боржника ОСОБА_1, накладено арешт на все нерухоме майно останнього, в тому числі і на квартиру АДРЕСА_1, тобто на предмет іпотеки за кредитним договором, укладеним 12 грудня 2007 року між ОСОБА_1 та ПАТ КБ «ПриватБанк». Вищезазначене обтяження державного виконавця зареєстровано в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно 23 жовтня 2015 року 14:38:48 за № 11729546. Дніпровський районний суд міста Києва, винісши рішення від 09 грудня 2014 року про звернення стягнення на предмет іпотеки, захистив порушені права ПАТ КБ «ПриватБанк», а тому в процесі виконання рішення суду не можуть створюватись будь-які перешкоди для його виконання. Таким чином, накладений в рамках виконавчого провадження арешт (обтяження) на нерухоме майно, що перебуває в іпотеці, підлягає скасуванню, оскільки обмежує та позбавляє передбачене законом право іпотекодержателя одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмету іпотеки у встановлений судовим рішенням спосіб захисту порушених прав.

Представник позивача в судовому засіданні заявлені позовні вимоги підтримала в повному обсязі, з підстав викладених у позовній заяві, просила позов задовольнити.

Представник відповідача в судовому засіданні проти позову заперечував. Пояснив суду, що відповідач жодним чином не порушує права позивача щодо іпотечного майна. Позивачу ж слід звертатися із відповідною скаргою чи позовом до відділу державної виконавчої служби у разі не зняття арешту з нерухомого майна.

Представник третьої особи в судове засідання не з`явився, про ден, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином.

Суд, вислухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані у справі докази в їх сукупності, приходить до наступного.

Як вбачається з матеріалів справи, 12 грудня 2007 року між Закритим акціонерним товариством комерційний банк «ПРИВАТБАНК» та ОСОБА_1 було укладено договір про іпотечний кредит № KIL0G0, відповідно до умов якого кредитор зобов'язувався надати позичальнику на умовах цього договору грошові кошти в сумі 694882,50 гривень, а позичальник зобов'язувався прийняти, належним чином використати та повернути кредит в сумі 694882,50 гривень, сплатити відсотки за користування кредитом в розмірі 15,00 % річних, а також інші платежі в порядку, на умовах та в строки, визначені цим договором, а також сплатити винагороду за надання фінансового інструменту у розмірі 0,00% від суми виданого кредиту у момент надання кредиту.

Згідно п.п. 2.1.1. п. 2.1. Розділу 2 договору про іпотечний кредит, сторони погоджуються з тим, що зобов'язання кредитора надати кредит в повному обсязі протягом одного робочого дня виникає з моменту виконання усіх та кожної з наведених нижче умов, серед яких: в забезпечення виконання зобов'язань за цим договором укладення відповідного іпотечного договору та договору поруки, з урахуванням положень пункту 3 цього договору.

Так, 12 грудня 2007 року між Закритим акціонерним товариством комерційний банк «ПРИВАТБАНК» та ОСОБА_1 було укладено іпотечний договір № KIL0G0, відповідно до умов якого ОСОБА_1 з метою забезпечення належного виконання зобов'язання, що випливає з договору про іпотечний договір, передає, а ЗАТ КБ «ПРИВАТБАНК» приймає в іпотеку в порядку і на умовах, визначених цим договором, нерухоме майно житлового призначення, а саме: чотирьохкімнатну квартиру зі всіма об'єктами функціонально пов'язаними з цим нерухомим майном загальною площею 91,90 кв.м., житловою площею 53,60 кв.м., що знаходиться за адресою: місто Київ, вулиця Азербайджанська (колишня - Бакинський комісарів), будинок під номером 16/3, квартира під номером 33.

Рішенням Дніпровського районного суду м. Києва від 09 грудня 2014 року, позов ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» до ОСОБА_1, ОСОБА_2, третя особа: Орган опіки та піклування Дніпровської районної в м. Києві державної адміністрації про звернення стягнення - задоволено частково. В рахунок погашення заборгованості за кредитним договором № KIL0G0 від 12 грудня 2007 року, в розмірі 990 892 гривні 65 копійок, звернути стягнення на квартиру загальною площею 91,90 кв.м., житловою площею 53,60 кв.м., яка розташована за адресою: АДРЕСА_1, шляхом продажу вказаного предмету іпотеки (на підставі договору іпотеки № KIL0G0 від 12 грудня 2007 року) ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» з укладанням від імені відповідача, ОСОБА_1, договору купівлі-продажу будь-яким способом з іншою особою покупцем, з отриманням витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, з проведенням дій щодо коригування технічної документації відповідно до поточного стану нерухомості, її перепланування та перебудови, з проведенням дій щодо оформлення та з отриманням дублікатів правовстановлюючих документів на нерухомість у відповідних установах, підприємствах або організаціях незалежно від форм власності та підпорядкування, з можливістю здійснення ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» всіх передбачених нормативно-правовими актами держави дій, необхідних для продажу предмету іпотеки. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» судовий збір в сумі 3 441 гривня. В решті позовних вимог - відмовлено.

Ухвалою Апеляційного суду міста Києва від 19 лютого 2015 року, апеляційну скаргу представника відповідача ОСОБА_1 - ОСОБА_3 було відхилено, а рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 09 грудня 2014 року було залишено без змін.

Згідно з ч. 1 ст. 316 Цивільного кодексу України, правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Відповідно до ч. 1 ст. 317 Цивільного кодексу України, власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном.

Відповідно до ст. 328 Цивільного кодексу України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Згідно з ст. 391 Цивільного кодексу України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

Відповідно до ч. 1 ст. 60 Закону України «Про виконавче провадження», особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту.

Як вбачається з інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна щодо суб'єкта від 10 травня 2016 року, 23 жовтня 2015 року було здійснено державну реєстрацію обтяжень на підставі постанови старшого державного виконавця Відділу державної виконавчої служби Дніпровського районного управління юстиції у місті Києві Урбана Д.Д. від 16 жовтня 2015 року про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження (ВП № 48456331), за якою було накладено арешт на все майно, що належить боржнику ОСОБА_1 у межах суми звернення стягнення 18 621,59 гривень.

Так, згідно вказаної постанови державного виконавця арешт на все майно ОСОБА_1 було здійснено в межах виконання виконавчого листа № 2-328/11, виданого 17 березня 2011 року Дніпровським районним судом м. Києва про стягнення з ОСОБА_1 18621,59 гривень на користь стягувача ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК».

Таким чином, судом достовірно встановлено, що дійсно постановою старшого державного виконавця Відділу державної виконавчої служби Дніпровського районного управління юстиції у місті Києві Урбана Д.Д. від 16 жовтня 2015 року про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження, за якою було накладено арешт на все майно, що належить боржнику ОСОБА_1 у межах суми звернення стягнення 18 621,59 гривень, при цьому стягувачем у вказаному виконавчому провадженні виступає ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК».

Статтею 12 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що сторони виконавчого провадження та прокурор як учасник виконавчого провадження мають право ознайомлюватися з матеріалами виконавчого провадження, робити з них виписки, знімати копії, заявляти відводи у випадках, передбачених цим Законом, оскаржувати рішення, дії або бездіяльність державного виконавця з питань виконавчого провадження у порядку, встановленому цим Законом, подавати додаткові матеріали, заявляти клопотання, брати участь у провадженні виконавчих дій, давати усні та письмові пояснення, висловлювати свої доводи та міркування з усіх питань, що виникають у ході виконавчого провадження, у тому числі під час проведення експертизи, заперечувати проти клопотань, доводів та міркувань інших учасників виконавчого провадження та користуватися іншими правами, наданими законом. Стягувач має право подати заяву про видачу дубліката виконавчого документа, про поновлення строку його пред'явлення до виконання, про відмову від стягнення і повернення виконавчого документа.

Так, 18 травня 2016 року позивачем до ВДВС Дніпровського РУЮ у м. Києві було подано заяву про часткове скасування накладених арештів на майно боржника ОСОБА_1, а саме, зокрема: зняти арешт з нерухомого майна за адресою: АДРЕСА_1, що належить на праві власності ОСОБА_1, накладений згідно постанови ВДВС Дніпровського РУЮ у м. Києві у виконавчому провадженні № 48456331.

Як встановлено судом, ВДВС Дніпровського РУЮ у м. Києві на адресу позивача будь-яких відповідей на подану заяву про зняття арешту не надходило, позивач із відповідною скаргою на дії державного виконавця в порядку розділу VIІ Цивільного процесуального кодексу України «Судовий контроль за виконанням судових рішень» не звертався, враховуючи той факт, що по даному виконавчому провадженні позивач також являється стягувачем та має відповідне право на подання заяви про зняття арешту з нерухомого майна боржника, накладеного державним виконавцем.

Таким чином, аналізуючи вищевикладені обставини в їх сукупності, вбачається, що позивач як стягувач у відповідному виконавчому провадженні має право на звернення із відповідною заявою про зняття арешту з нерухомого майна в порядку саме виконавчого провадження, враховуючи те, що виконавче провадження на сьогодні не закінчено.

У відповідності до ст. 212 Цивільного процесуального кодексу України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

Аналізуючи вищевикладені доводи в їх сукупності, оцінивши зібрані у справі докази, суд приходить до висновку про відмову у задоволенні позову Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_1, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог: Відділ державної виконавчої служби Дніпровського РУЮ в м. Києві про звільнення майна із-під арешту.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 316, 317, 328, 391 Цивільного кодексу України, ст. ст. 12, 60 Закону України «Про виконавче провадження», ст.ст. 3-4, 10-11, 57-60, 209, 212-215, 218, 294 Цивільного процесуального кодексу України, суд, -

В И Р І Ш И В:

В позові Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_1, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог: Відділ державної виконавчої служби Дніпровського РУЮ в м. Києві про звільнення майна із-під арешту - відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя: