АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________
Провадження № 22-ц/790/5961/16 Головуючий 1 інстанції -
Категорія: Спори про право власності та інші речові права. Доповідач - Міненкова Н.О.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 вересня 2016 року судова колегія судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Харківської області в складі:

головуючого: Міненкової Н.О.

суддів: Кругової С.С.

Шевченко Н.Ф.

за участю секретаря: Лашакової Д.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Харкові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на заочне рішення Дзержинського районного суду м. Харкова від 26 січня 2016 року по справі за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_3 про визнання права власності в порядку спадкування за законом, -

в с т а н о в и л а:

У серпні 2014 року ОСОБА_3, звернулась до суду із позовом до ОСОБА_4, у якому просить суд визнати її співвласником домоволодіння та земельної ділянки за адресою АДРЕСА_3.

В обґрунтування позову зазначала, що з 1990 року до ІНФОРМАЦІЯ_1 перебувала в цивільному шлюбі із ОСОБА_5 01.09.2000 року за спільні кошти було придбано 69/100 частин домоволодіння по АДРЕСА_3. За домовленістю із ОСОБА_5 право власності було оформлено на нього. ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_5 трагічно згинув.

Просила визнати ОСОБА_3 співвласником домоволодіння та земельної ділянки за адресою АДРЕСА_3.

ОСОБА_4 подав зустрічну позовну заяву, у якій просить суд визнати за ОСОБА_4 право власності в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_5 на житловий будинок літ «Т-2» з надвірними будівлями та земельну ділянку, що розташовані за адресою АДРЕСА_3.

В обґрунтування зустрічного позову представник ОСОБА_4 - ОСОБА_6 вказує на те, що ОСОБА_4 є рідним сином ОСОБА_5, який трагічно загинув ІНФОРМАЦІЯ_1 в Ісламській республіці Пакистан. Позивач за зустрічним позовом є єдиною дитиною померлого, який у шлюбі на момент смерті не перебував.

Після смерті ОСОБА_5, ОСОБА_4 звернувся до приватного нотаріуса Харківського міського нотаріального округу Саутенко Н.В. із заявою про прийняття спадщини, яка відкрилась після смерті ОСОБА_5. Заява про прийняття спадщини була приєднана до спадкової справи №54661215, яка була відкрита за заявою ОСОБА_3.

Через звернення ОСОБА_3 до суду із позовом про визнання права власності на будинок та земельну ділянку, які входять до спадщини, приватним нотаріусом було винесено постанову про відмову ОСОБА_4 у вчиненні нотаріальної дії щодо видачі свідоцтва про право на спадщину на житловий будинок літ «Т-2» з надвірними будівлями та земельну ділянку за адресою: АДРЕСА_3 після померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 батька - ОСОБА_5.

Спірний будинок із прибудинковими територіями належав на праві власності ОСОБА_5 на підставі свідоцтва про право власності б/н від 26.05.2010 року, виданого Дзержинською районною радою м. Харкова 5 скликання. Спірна земельна ділянка площею 0,0539 га належала померлому ОСОБА_5 на праві власності на підставі державного акту на право власності на земельну ділянку, кадастровий номер НОМЕР_1.

У судові засідання на виклики суду позивач ОСОБА_3 та її представники за належним чином оформленою довіреністю від 01.08.2013 року - ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_11, ОСОБА_12 не з'являються, про причини неявки суд не повідомлено.

Відповідно витребуваних судом відомостей адресно-довідкового бюро підрозділу ГУДМС УДМС України в Х/о від 26.11.2015 року ОСОБА_3 за вказаною нею у позовної заяві адресою: АДРЕСА_1 зареєстрованою не значиться.

У зв'язку із чисельними неявками ОСОБА_3 та її представників до суду, про проведення судового засідання о 10-30 год. 26.01.2016 року судом зроблено оголошення (газета «Слобідський край» №150 від 17.12.2015 року).

Представник позивача за зустрічним позовом ОСОБА_4 - ОСОБА_6 у судове засідання 26.01.2016 року не з'явилась, подала заяву, у якій просить суд розглянути справу за її відсутності, залишити первинний позов ОСОБА_3 без розгляду через неявку позивача та її представників, а зустрічний позов задовольнити, проти ухвалення заочного рішення не заперечує.

Заочним рішенням від 26 січня 2016 року позовні вимоги ОСОБА_4 задоволено.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції ОСОБА_3 в особі представника ОСОБА_11 звернулась з апеляційною скаргою.

В якій просить скасувати заочне рішення, та ухвалити нове, яким відмовити ОСОБА_4 в задоволенні позову.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначає, що судом порушено норми процесуального та матеріального права.

Відповідно до ч.1 ст.303 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції.

Вислухавши доповідь судді - доповідача, пояснення сторін по справі, перевіривши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, судова колегія вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Як вбачається з матеріалів справи ОСОБА_3 ні за своїми позовними вимогами, які неодноразово залишалися без розгляду у зв'язку із повторною неявкою в судові засідання ні за зустрічною позовною заявою ОСОБА_13 у суд першої інстанції не з'являлася. Не з'являлися у суд також і її представники за довіреність від 01 серпня 2013 року (а.с.15 т.1).

Апеляційна скарга була подана представником ОСОБА_3 за вказаною довіреністю ОСОБА_11. Довіреність припинила свою дію 01 серпня 2016 року (а.с.15 т.1).

Справа в суді апеляційної інстанції призначалася двічі. Сторони викликалися за адресами, які наявні у матеріалах справи.

В апеляційній скарзі зазначена адреса апелянта ОСОБА_3: АДРЕСА_1, за якою і направлялися повідомлення, які поверталися за закінченням терміну зберігання. Апелянт повідомлялася за телефоном, який зазначеній у її позовній заяві (а.с.2 т.1), відповіла особа, яка представилася тіткою апелянта та відмовилася назвати своє прізвище та прийняти телефонограму.

23.09.2016 року о 14 год.46 хв. до канцелярії апеляційного суду була здана заява за підписом ОСОБА_3, в якій вона заявляла що не проживає за адресою: АДРЕСА_1 і просила направляти повідомлення за її постійним місцем проживання за адресою: АДРЕСА_4.

Судова колегія прийшла до висновку про розгляд справи за відсутності апелянта, яка повинна добросовісно користуватися своїми правами відповідно до вимог ч.3 ст.27 ЦПК України, та якій було відомо про судовий розгляд апеляційної скарги.

Судовим розглядом встановлено, що житловий будинок, літ. «Т-2» з надвірними будівлями, який знаходиться за адресою АДРЕСА_3, а також земельна ділянка за вищевказаною адресою, належить ОСОБА_5 на праві власності (а.с. 46-47, 141), який загинув ІНФОРМАЦІЯ_1 в м. Гілгіт Ісламської Республіки Пакистан (а.с.49).

ОСОБА_4 є рідним сином ОСОБА_5 (а.с.50).

На момент смерті ОСОБА_5 заповіт не було складено.

Позивач за зустрічним позовом ОСОБА_4 в порядку ст. ст. 1269, 1297 ЦК України, звернувся до приватного нотаріуса Харківського міського нотаріального округу Саутенко Н.В., постановою якої від 23.03.2015 року, № 66/02-31 відмовлено йому у вчиненні нотаріальної дії - видачі свідоцтва про право на спадщину на житловий будинок літ. «Т-2» з надвірними будівлями та земельну ділянку за адресою: АДРЕСА_3 після померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 батька ОСОБА_5 на підставі абз. 4 ст.42 Закону України «Про нотаріат». В даній постанові приватний нотаріус зазначила, що у спадковій справі №13/2013 до майна померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_5, відкритої 27.06.2013 року наявна інформація про те, що у провадженні Дзержинського районного суду м. Харкова знаходиться цивільна справа №638/13861/14-ц (2/638/1485/15) за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про визнання її співвласником майна - домоволодіння та земельної ділянки за адресою: АДРЕСА_3 (лист Дзержинського районного суду м. Харкова №127ц від 17.03.2015 року).

Тобто, між сторонами виник спір, який надає право позивачу звернутися у суд з зазначеним позовом.

Задовольняючи позовні вимоги суд першої інстанції виходив з того, що позивач ОСОБА_4 є рідним сином померлого спадкодавця ОСОБА_5 і має право на спадкування за першою чергою. У встановлений ст. 1270 ЦК України строк він подав заяву про прийняття спадщини після батька до нотаріальної контори, але постановою державного нотаріуса йому було відмовлено у видачі свідоцтва.

Право спадкоємця на одержання свідоцтва про право на спадщину передбачено ст.. 1296 ЦК. У зв'язку з тим, що нотаріусом відмовлено у видачі свідоцтва спадкоємець має право звернутися у суд для вирішення питання щодо права на спадкове майно.

Підставою відмови у видачі свідоцтва про право на спадщину була наявність в суді справи за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про визнання співвласником майна. Вказаний позов двічі залишався без розгляду у зв'язку з неявкою в судове засідання позивачки та її чотирьох представників.

На підтвердження доводів позову не було надано жодного доказу, про що свідчать матеріали цивільної справи. Ухвалою Дзержинського районного суду м. Харкова від 26 січня 2006 року позовну заяву ОСОБА_3 було залишено без розгляду. Ухвала набрала законної сили і позивачем не оскаржувалась і набула чинності..

Судова колегія вважає, що суд першої інстанції постановив законне і обґрунтоване рішення, яке відповідає вимогам статей 212,213,214 ЦПК України, а тому підстави для його скасування відсутні. Доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують.

Керуючись ст.ст. 303,304,307,308,313,317,319 ЦПК України, судова колегія,-

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3відхилити.

Рішення Дзержинського районного суду м. Харкова від 26 січня 2016 року залишити без змін

Ухвала набирає законної сили після її проголошення та можу бути оскаржена протягом двадцяти днів шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий - Н.О. Міненкова

Судді - С.С. Кругова

Н.Ф. Шевченко