Справа №474/429/16-ц 29.08.2016 29.08.2016 29.08.2016
Провадження №22-ц/784/1865/16
Головуючий першої інстанції: Фасій В.В.
Категорія -39 Доповідач апеляційного суду: ОСОБА_1І
У Х В А Л А

Іменем України

2016 р., серпня місяця, 29 дня м. Миколаїв

Колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Миколаївської області в складі:

головуючого: Галущенка О.І.

суддів: Самчишиної Н.В.

ОСОБА_2

із секретарем

судового засідання: ОСОБА_3

з участю

представників:

позивачки - ОСОБА_4

відповідача - ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в цивільну справу за

апеляційною скаргою

ОСОБА_6 на рішення Врадіївського районного суду Миколаївської області від 29.06.2016 р., у справі за

позовом

ОСОБА_6 до ОСОБА_7 про встановлення факту своєчасного прийняття спадщини, визнання права власності на частку нерухомого майна в порядку спадкування за законом,

встановила:

27.04.2015 р. ОСОБА_6 звернулася з позовом до ОСОБА_7 про встановлення факту своєчасного прийняття спадщини та визнання права власності на частку нерухомого майна в порядку спадкування за законом.

Позивачка зазначала, що 05.01.2002 р. помер її батько ОСОБА_8, якому на час відкриття спадщини належало ? частки житлового будинку № 45 по вул. Первомайській в с.м.т. Врадіївка.

Вона прийняла спадщину шляхом фактичного вступу в управління та володіння спадковим майном.

Раніше вона успадкувала ? частку цього ж будинку після смерті матері у 2000 році, якій разом з батьком, будинок належав на праві спільної сумісної власності.

Посилаючись на неможливість отримання спадщини у нотаріальному порядку в звязку з наявністю спору з відповідачем позивачка просила про задоволення позовних вимог.

Справа розглядалася судами неодноразово.

Останнім рішенням Врадіївського районного суду Миколаївської області від 29.06.2016 р. ухвалено про встановлення факту своєчасного прийняття ОСОБА_6 спадщини шляхом фактичного вступу в управління та володіння спадковим майном та визнання права власності на 3/8 частки житлового будинку№ 45 по вул. Первомайській в с.м.т. Врадіївка.

Цим же рішенням вирішено питання про розподіл судових витрат.

В апеляційній скарзі, позивачка ставить питання про скасування рішення і ухвалення нового рішення про задоволення її позовних вимог у повному обсязі, посилаючись на невідповідність висновків суду наявним доказам та дійсним обставинам справи, які свідчать про те, що відповідач дій, які свідчать про прийняття спадщини не вчинив, пропустив строк для прийняття спадщини, а тому не може вважатися таким, що прийняв спадщину.

Перевіряючи законність та обгрунтованість рішення в межах оскарження, відповідно до правил ст. 303 ЦПК України, колегія суддів приходить висновку про те, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

За змістом норм глави 87 ЦК України та положень Закону України «Про нотаріат» оформлення спадкових прав та видача правовстановлюючого документа, який посвідчує право на спадщину здійснюється нотаріусами, за виключенням випадків, коли таке право оспорюється, чи відсутня або втрачена можливість отримання свідоцтва про право на спадщину.

В цих випадках спори щодо спадкових справ розглядаються судами за правилами цивільного судочинства.

У тих випадках, коли спадщина відкрилася і була прийнята до 01.01.2004 р. застосуванню, відповідно до приписів п. 5 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України, підлягають положення спадкового права, врегульовані розділом VII ЦК 1963 р.

За змістом норм ЦК 1963 р. обєктом спадкування є майно, власником якого на час відкриття спадщини був спадкодавець.

При спадкуванні по закону спадкоємцями першої черги являються в рівних частках діти, один з подружжя та батьки спадкодавця ( ст. 529 ЦК 1963р.)

Відповідно до приписів ст. ст. 549, 525 ЦК 1963 р. спадкоємець вважається таким, що прийняв спадщину, якщо він до спливу шестимісячного строку після відкриття спадщини подав заяву нотаріусу про прийняття спадщини або ж здійснив дії щодо фактичного вступу в управління або володіння спадковим майном.

Зазначені дії мають бути вчинені спадкоємцями в межах шести місяців, починаючи з часу відкриття спадщини.

Часом відкриття спадщини визнається день смерті спадкодавця.

Порядок перебігу строку для прийняття спадщини, згідно з положеннями ст.. 85 ЦК 1963 р. визначався відповідно до приписів ст. ст. 86, 87 ЦПК 1963 р.

Зокрема частинами 2 та 3 ст. 87 ЦПК 1963 р. передбачалося, що строк обчислюваний місяцями закінчується у відповідне число останнього місяця строку.

Коли строки визначаються днями, то їх обчислюють з дня, наступного після того дня, з якого починається строк.

Якщо кінець строку припадає на день неробочий, то за останній день строку вважається перший після нього робочий день.

Приписами п. 113, діючої на час відкриття спадщини, Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України ( затв. наказом Міністерства юстиції України №18/5 від 18.06.1994 р., далі - Інструкція) передбачалося, що доказом вступу в управління або володіння спадковим майном можуть бути довідки житлово-експлуатаційної організації ( виконкому місцевої ради і т. інш.) про те, що спадкоємець безпосередньо перед смертю спадкодавця проживав разом з ним, або про те, що ним було взято майно спадкодавця, довідки податкових, страхових чи інших органів про сплату спадкоємцем податків, страхових платежів чи інших обовязкових платежів з майна спадкодавця чи інші документи, які підтверджують зазначені факти.

Доказом вступу в управління чи володіння спадковим майном, який приймається нотаріусом при видачі свідоцтва про право на спадщину, може бути наявність у спадкоємців ощадної книжки, іменних цінних паперів, квитанцій про здані в ломбард речі, свідоцтва про реєстрацію ( технічного паспорта, реєстраційного талону) на автотранспортний засіб чи іншу самохідну машину або механізм, державного акта на право приватної власності на землю та інших документів виданих відповідними органами на імспадкодавця на майно, користування яким можливе лише після належного оформлення прав на нього.

Інші докази, не визначені цим пунктом Інструкції, нотаріусом не приймаються, оскільки їх оцінка може бути здійснена лише судом за відповідним позовом спадкоємця про встановлення факту прийняття спадщини шляхом вступу в управління чи володіння спадковим майном.

Судове рішення про встановлення факту прийняття спадщини шляхом вступу в управління чи володіння спадковим майном також є доказом, який приймається нотаріусом при видачі свідоцтва про право на спадщину.

Законодавством не визначено виключного переліку обставин на підставі яких може бути встановлено цей факт.

За таких обставин, наявність відповідного факту може бути встановлена судом на підставі будь-яких фактичних даних з урахуванням належності та допустимості доказів, відповідно до приписів ст. ст. 57-59 ЦПК України.

Згідно з вимогами ч. 3 ст. 10 та ч. 2 та 3 ст. 60, ЦПК України обовязок доведення обставин, якими обґрунтовуються позовні вимоги покладається на позивача.

Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

Суд при цьому, відповідно до приписів ч. 4 ст. 10 ЦПК, має сприяти всебічному та повному зясуванню обставин справи, здійсненню прав учасників процесу у випадках встановлених цим кодексом.

З матеріалів справи вбачається, що 05.01.2002 помер ОСОБА_8, якому на час відкриття спадщини належала відповідна частина житлового будинку №45 по вул. Первомайській в с.м.т. Врадіївка.

Його спадкоємцями першої черги є позивачка та відповідач.

Спадкова справа нотаріусом відкрита на підставі поданої ОСОБА_7 заяви від 08.07.2002 р.

Спадкодавець помер 05.01.2002 р.

Перебіг шестимісячного строку для прийняття спадщини після смерті спадкодавця, згідно з приписами 3 ст. 87 ЦПК 1963 р., слід обчислювати з дня, наступного після відкриття спадщини, тобто з 6-го січня 2002 р., а кінцем цього строку є 6- те липня 2002 р.

Оскільки 6 липня 2002 р. припадає на день неробочий, то за останній день строку приймається перший після нього робочий день, тобто 8.07.2002 р.

Таким чином, заява ОСОБА_7 про прийняття спадщини від 08.07.2002 р. подана з дотриманням строку, передбаченого ч.2 ст. 549 ЦК 1963 р., а він вважається таким, що своєчасно прийняв спадщину.

Впродовж строку для прийняття спадщини позивачка вступила в управління та володіння спадковим майном шляхом правомірного розпорядження майном померлого, яке було використано на організацію поховання померлого, доглядала за будинком, здійснила його поточний ремонт, правомірно привласнила належні спадкодавцю урядові нагороди, розпорядилася ключами від спадкового будинку, надавши їх брату ОСОБА_9 для проживання.

Встановлене підтверджується поясненнями сторін та свідків, а також іншими письмовими доказами, достовірність яких, не викликає сумніву.

Суд повно та всебічно дослідив зазначені обставини справи, дав належну юридичну оцінку наданим доказам, та прийшов правильного і обґрунтованого зібраними доказами висновку про доведеність факту своєчасного прийняття спадщини позивачкою шляхом вступу в управління та володіння спадковим майном, ухваливши з цього питання рішення, яке відповідає дійсним обставинам справи та вимогам закону.

Враховуючи наявність спору з іншим спадкоємцем, який також своєчасно прийняв спадщину та не отримав свідоцтва про право на частку спадкового майна, судом з належних підстав ухвалено рішення про визнання за позивачкою права власності на 3/8 частки спадкового майна, що складає половину спадкової маси.

При цьому суд правильно виходив з доведеності того факту, що спадкодавцю на праві спільної сумісної власності з дружиною ОСОБА_10, належала половина спірного житлового будинку, а після її смерті у 2000 році він успадкував половину її спадку, тобто ? частку будинку, а іншу ? частку спадку матері успадкувала позивачка.

Таким чином, на час та відкриття спадщини після смерті спадкодавця, спадкова маса складала ? частки спірного будинку.

Оскільки частки спадкоємців є рівними, то рівно половина цієї частки має відійти позивачці.

Доводи апеляційної скарги про неправомірність дій нотаріуса та недоведеність того факту, що відповідач прийняв спадщину, не заслуговують на увагу, оскільки відповідно до вищенаведених норм ЦК 1963 р., подавши нотаріусу заяву 08.07.2002 р., тобто в останній день шестимісячного строку, відповідач вважається таким, що своєчасно прийняв спадщину, незалежно від того, на якій підставі нотаріус вважає його таким, що прийняв спадщину.

Інші доводи апеляційної скарги також не підлягають врахуванню, оскільки правильність висновків суду не спростовують та не дають підстав вважати, що судом ухвалене помилкове рішення.

Встановлене не дає підстав для скасування чи зміни оскаржуваного судового рішення.

Керуючись ст. ст. 303, 307, 308, 314 - 315 ЦПК України, колегія суддів

ухвалила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_6 відхилити, а рішення Врадіївського районного суду Миколаївської області від 29.06.2016 р. залишити без зміни.

Ухвала апеляційного суду набирає чинності з моменту проголошення, але з цього часу на протязі двадцяти днів може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ.

Головуючий: О.І.Галущенко

Судді: Н.В. Самчишина

ОСОБА_2