АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________
Провадження № 22-ц/790/5552/16 Головуючий 1 інст. - Дегтярчук М.О.
Справа № 629/2861/16-ц Доповідач - Кружиліна О.А.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 серпня 2016 року м. Харків

Апеляційний суд Харківської області в складі:

головуючого Кружиліної О.А.

суддів Кіся П.В., Кругової С.С.

за участю секретаря Сементовської О.М.

розглянув у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Харкові цивільну справу

за апеляційною скаргою ОСОБА_1

на ухвалу судді Лозівського міськрайонного суду Харківської області від 25 липня 2016 року

за позовом ОСОБА_1 до Лозівської міської ради Харківської області про визнання рішення Лозівської міської ради Харківської області № 216 від 27.05.2016 року незаконним та визнання права користування земельною ділянкою, -

в с т а н о в и в :

21 липня 2016 року ОСОБА_1 звернулась до суду з зазначеним позовом.

Ухвалою судді Лозівського міськрайонного суду Харківської області від 25 липня 2016 року відмовлено ОСОБА_1 у відкритті провадження за позовом ОСОБА_1 до Лозівської міської ради Харківської області про визнання рішення незаконним та визнання права користування земельною ділянкою.

Не погодившись з вказаною ухвалою судді, ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, в якій просила ухвалу скасувати та постановити нову ухвалу, якою справу направити до суду першої інстанції для продовження розгляду.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги посилалась на порушення суддею першої інстанції норм процесуального права.

Судова колегія, заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи і обговоривши доводи апеляційної скарги, вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відмовляючи у відкритті провадження по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 про визнання рішення Лозівської міської ради Харківської області № 216 від 27.05.2016 року незаконним та визнання права користування земельною ділянкою, суд першої інстанції виходив з положень статей 15, 122 ЦПК України, частини 2 статті 17 КАС України та вважав, що дана справа підлягає розгляду у порядку адміністративного, а не цивільного судочинства.

З таким висновком судді першої інстанції, апеляційний суд не погоджується, оскільки постановляючи ухвалу про відмову ОСОБА_1 у відкритті провадження у справі, судом були порушені норми матеріального та процесуального права.

Згідно зі статтями 1, 3, 15 ЦПК України завданням цивільного судочинства є захист порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави, що виникають, зокрема, з цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин.

Стаття 2 КАС України завданням адміністративного судочинства визначає захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій (далі - суб'єкт владних повноважень).

З огляду на положення статей 3, 17 КАС України юрисдикція адміністративних судів поширюється на публічно-правові спори, зокрема, спори фізичних чи юридичних осіб із суб'єктом владних повноважень, предметом яких є перевірка законності рішень, дій чи бездіяльності цього суб'єкта, відповідно прийнятих або вчинених ним при здійсненні владних управлінських функцій.

Таким чином, до адміністративної відноситься справа, яка виникає зі спору в публічно-правових відносинах, що стосується цих відносин, коли один із його учасників - суб'єкт владних повноважень, здійснює владні управлінські функції, в цьому процесі або за його результатами владно впливає на фізичну чи юридичну особу та порушує їх права, свободи чи інтереси в межах публічно-правових відносин.

Натомість визначальні ознаки приватноправових відносин - юридична рівність та майнова самостійність їх учасників, наявність майнового чи немайнового, особистого інтересу суб'єкта. Спір буде мати приватноправовий характер, якщо він обумовлений порушенням приватного права (як правило майнового) певного суб'єкта, що підлягає захисту в спосіб, передбачений законодавством для сфери приватноправових відносин, навіть і в тому випадку, якщо до порушення приватного права призвели владні управлінські дії суб'єкта владних повноважень.

Згідно з частинами першою та четвертою статті 11 ЦК України цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки. У випадках, встановлених актами цивільного законодавства, цивільні права та обов'язки виникають безпосередньо з актів органів державної влади, органів влади Автономної Республіки Крим або органів місцевого самоврядування. Згідно з пунктом 10 частини другої статті 16 ЦК України цивільні права та інтереси суд може захистити в спосіб визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб.

ЗК України є, зокрема, тим актом цивільного законодавства, який передбачає підставою виникнення цивільних прав та обов'язків акти органів державної влади, органів влади Автономної Республіки Крим, органів місцевого самоврядування.

Так, відповідно до частин другої та третьої статті 78 ЗК України право власності на землю набувається та реалізується на підставі Конституції України, цього Кодексу, а також інших законів, що видаються відповідно до них. Земля в Україні може перебувати у приватній, комунальній та державній власності. Згідно з частиною першою статті 116 ЗК України громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом, або за результатами аукціону.

За статтею 122 ЗК України вирішення питань щодо передачі земельних ділянок у власність або у користування із земель державної чи комунальної власності належить до компетенції відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, через які також згідно зі статтями 83, 84 ЗК України набувається та реалізується право комунальної власності на землю та право державної власності на землю. Комунальною власністю є землі, які належать на праві власності територіальним громадам сіл, селищ, міст, в державній власності перебувають усі землі України, крім земель комунальної та приватної власності. Статтею 80 ЗК України установлено, що самостійними суб'єктами права власності на землю є, зокрема, територіальні громади, які реалізують це право безпосередньо або через органи місцевого самоврядування, - на землі комунальної власності, а також держава, яка реалізує це право через відповідні органи державної влади, - на землі державної власності.

З системного аналізу зазначених норм, апеляційний суд приходить до висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 повинні розглядатися в порядку цивільного судочинства.

Такий висновок узгоджується з правовим висновком Верховного Суду України, який було зроблено при розгляді справи № 6-2510цс15 від 16 грудня 2015 року, відповідно до якого рішення органу місцевого самоврядування у сфері земельних відносин, яке має ознаки ненормативного акта, вичерпує свою дію після його реалізації, а вимоги про визнання такого рішення незаконним повинні розглядатися в порядку цивільного або господарського судочинства, якщо за результатами реалізації рішення у фізичної чи юридичної особи виникло речове право. У такому випадку вимога про визнання рішення незаконним розглядається як спосіб захисту порушеного цивільного права за пунктом 10 частини другої статті 16 ЦК України та повинна пред'являтися до суду для розгляду в порядку цивільного або господарського судочинства.

З врахуванням викладеного, за наслідками розгляду скарги, апеляційний суд скасовує ухвалу і передає питання про відкриття провадження у справі на новий розгляд до суду першої інстанції, оскільки останній порушив порядок, встановлений для його вирішення.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст.303, 304, п.4 ч.2 ст. 307, п. 3 ч. 1 ст. 312 , 313-315, 317, 319, 324 ЦПК України, -

у х в а л и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити.

Ухвалу судді Лозівського міськрайонного суду Харківської області від 25 липня 2016 року - скасувати.

Справу передати до суду першої інстанції для вирішення питання щодо відкриття провадження у справі.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення і оскарженню у касаційному порядку відповідно до статті 324 ЦПК України не підлягає.

Головуючий О.А. Кружиліна

Судді П.В. Кісь

С.С. Кругова