Справа № 755/9876/16-ц
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"15" вересня 2016 р. Дніпровський районний суд м. Києва в складі:

Головуючого судді: БАРТАЩУК Л.П.

при секретарях: Бурячек О.В., Ізвольській С.С.

представника заявника ОСОБА_1

представника ПА Укрсоцбанк» ОСОБА_2.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві заяву ОСОБА_3 про скасування рішення Постійно діючого третейського суду при Асоціації українських банків від 12.11.2014 року у справі № 1770/14 за позовом Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості (м. Київ, третейський суддя Ярошовець В.М.), -

в с т а н о в и в:

Заявник ОСОБА_3 звернувся з заявою про скасування рішення Постійно діючого третейського суду при Асоціації українських банків від 12.11.2014 року по справі № 1770/14 за позовом Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» до ОСОБА_3, про стягнення заборгованості.

Заява обґрунтована наступними обставинами.

11.08.2006 року між АКСР Укрсоцбанк (правонаступником якого є ПАТ «Укрсоцбанк») та ОСОБА_3 було укладено Договір кредиту № 51/119-6, в який не одноразово вносились зміни.

З підстав неналежного виконання ОСОБА_3 умов Договору кредиту, ПАТ «Укрсоцбанк» звернувся з позовом до третейського суду про стягнення заборгованості.

12.11.2014 року третейським судом було прийнято рішення, яким позов банку задоволений повністю, вирішено стягнути з ОСОБА_3 на користь ПАТ «Укрсоцбанк» заборгованість в сумі 130 429,99 грн. та витрати, повязані з вирішенням спору третейським судом в розмірі 1 704,30 грн.

Заявник зазначає, що рішення третейського суду прийнято з порушенням ч. 1 ст. 6 Закону України «Про третейські суд», оскільки справи щодо захисту прав споживачів, у тому числі споживачів послуг банку, не підлягає розгляду третейськими судами, посилаючись при цьому на чисельні правові позиції, викладені у постановах Верховного Суду України.

В судовому засіданні, проведеному в режимі відео конференції, представник заявника підтримав заяву та просив її задовольнити.

Представник заінтересованої особи ПАТ «Укрсоцбанк» в судовому засіданні заперечував проти зазначеної заяви та просив відмовити у її задоволенні.

Інші особи, які беруть участь у справі, в судове засідання не зявилися, однак,їх неявка не перешкоджає розгляду даної заяви.

Вислухавши пояснення представників осіб, які беруть участь у справі, дослідивши матеріали справи, оцінивши надані сторонами докази, судом встановлено наступне.

Відповідно до ст. 389-5 ЦПК України, рішення третейського суду може бути скасоване лише у випадках, передбачених цією статтею.

Так, рішення третейського суду може бути скасовано у разі, якщо:

1) справа, в якій прийнято рішення третейського суду, не підвідомча третейському суду відповідно до закону;

2) рішення третейського суду прийнято у спорі, не передбаченому третейською угодою, або цим рішенням вирішені питання, які виходять за межі третейської угоди. Якщо рішенням третейського суду вирішені питання, які виходять за межі третейської угоди, то скасовано може бути лише ту частину рішення, що стосується питань, які виходять за межі третейської угоди;

3) третейську угоду визнано недійсною компетентним судом;

4) склад третейського суду, яким прийнято рішення, не відповідав вимогам закону;

5) третейський суд вирішив питання про права і обов'язки осіб, які не брали участь у справі.

Статтею 5 Закону України Про третейські суди передбачено, що юридичні та/або фізичні особи мають право передати на розгляд третейського суду будь-який спір, який виникає з цивільних чи господарських правовідносин, крім випадків, передбачених законом. Спір може бути переданий на розгляд третейського суду за наявності між сторонами третейської угоди, яка відповідає вимогам цього Закону.

Частина 2 ст. 1 Закону України Про третейські суди передбачає, що до третейського суду за угодою сторін може бути переданий будь-який спір, що виникає з цивільних, господарських правовідносин, крім випадків, передбачених законом.

Статтею 6 Закону України Про третейські суди визначено категорії справ, що виникають із цивільних та господарських правовідносин, розгляд яких заборонений третейськими судами.

Законом України Про внесення змін до статті 6 Закону України Про третейські суди щодо підвідомчості справ у сфері захисту прав споживачів третейським судам частину першу статті 6 Закону України Про третейські суди доповнено пунктом 14, згідно якого третейські суди не можуть розглядати справи у спорах щодо захисту прав споживачів, у тому числі споживачів послуг банку (кредитної спілки).

ОСОБА_4 набрав чинності 12 березня 2011 року.

Відповідно до вимог ст. 360-7 ЦПК України, висновок Верховного Суду України щодо застосування норми права, викладений у його постанові, прийнятій за результатами розгляду справи з підстав, передбачених пунктами 1 і 2 частини першої статті 355 цього Кодексу, є обовязковим для всіх субєктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить відповідну норму права.

Висновок щодо застосування норм права, викладений у постанові Верховного Суду України, має враховуватися іншими судами загальної юрисдикції при застосуванні таких норм права.

При ухваленні постанов Верховного Суду України у справах № 6-856цс15 від 02.09.2015р., №6-831цс14 від 21.10.2015 року; № 6-2074 від 04.11.2015р.; №6-2630цс15 від 03.02.2016 р. Верховний Суд України виклав правові позиції про непідвідомчість спорів третейському суду після внесення зазначених змін до Закону, зазначивши, зокрема, й те, що :

«Суди, розглядаючи заяву про скасування рішення третейського суду на вказану обставину не звернули уваги та відмовили у її задоволенні, помилково пославшись на те, що спір, який виник між сторонами, не є спором щодо захисту прав споживачів.

Оскільки заявник є споживачем послуг банку, спір виник щодо заборгованості за кредитом, третейському суду в силу положень пункту 14 частини 1 статті 6 Закону України «Про третейські суди» така справа не підвідомча»;

«Положення пункту14 частини першої статті 6 Закону України «Про третейські суди», які містять заборону на розгляд третейськими судами справ у спорах щодо захисту прав споживачів, у тому числі споживачів послуг банку (кредитної установи), поширюються на правовідносини з питань виконання, зміни, розірвання договору споживчого кредиту.

Отже, суди дійшли помилкового висновку про те, що заборона на розгляд третейськими судами справ у спорах щодо захисту прав споживачів не поширюється на спори про захист прав банківських установ, тобто спори, в яких позивачем є банківська установа, а відповідачем споживач».

«Аналіз зазначених норм права дає підстави для висновку, про те що спори між кредитодавцем та позичальником (споживачем) за договором про надання споживчого кредиту, що виникають як під час укладення, так і виконання цього договору, відповідно до пункту 14 частини першої статті 6 Закону № 1701-IV, незважаючи на наявність третейського застереження в договорі, не можуть бути предметом третейського розгляду, оскільки цим Законом від 3 лютого 2011 року виключено з компетенції третейського суду вирішення спорів щодо захисту прав споживачів, у тому числі споживачів послуг банку (кредитної спілки).

Відмежування цивільних правовідносин за участю споживачів від правовідносин з іншими субєктами здійснюється на підставі визначення правової форми їх участі в конкретних правовідносинах.

А тому, незалежно від предмета і підстав позову та незважаючи на те, хто звертається з позовом до суду (банк або інша фінансова установа чи споживач), на правовідносини, що виникають зі споживчого кредиту, поширюється дія Закону України «Про захист прав споживачів»».

Враховуючи те, що спір не був підвідомчий третейському суду відповідно до закону, наявні правові підстави для задоволення заяви ОСОБА_3 та скасування рішення третейського суду.

Керуючись Законом України «Про третейські суди», ст.ст. 209, 210, 389-4, ст.ст. 389-5, 389-6 ЦПК України, суд, -

у х в а л и в:

Заяву задовольнити.

Рішення Постійно діючого третейського суду при Асоціації українських банків від 12.11.2014 року у справі № 1770/14 за позовом Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості (м. Київ, третейський суддя Ярошовець В.М.) скасувати.

Ухвала суду про скасування рішення третейського суду або про відмову в його скасуванні може бути оскаржена у порядку, визначеному ЦПК України для оскарження рішення суду першої інстанції.

Апеляційна скарга на ухвалу може бути подана протягом десяти днів з дня її проголошення.

У разі проголошення ухвали без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії ухвали.

СУДДЯ: