АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/774/1848/16 Справа № 204/6770/15-ц Головуючий у 1 й інстанції - Д.Л.Черкез Доповідач - Ткаченко І.Ю.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 березня 2016 року м. Дніпропетровськ

01 березня 2016 року Апеляційний суд Дніпропетровської області у складі:

головуючого - судді Ткаченко І.Ю.

суддів - Рудь В.В., Повєткіна В.В.

при секретарі - Сахарову Д.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпропетровську цивільну справу

за позовом Публічного акціонерного товариства «Альфа-Банк» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості

за апеляційною скаргою ОСОБА_2

на рішення Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 02 грудня 2015 року, -

В С Т А Н О В И В:

08 жовтня 2015 року позивач звернувся до суду з вище зазначеним позовом. Просив стягнути з відповідача заборгованість на суму 25 600,19 грн. та витрати по сплаті судового збору. В обґрунтування своїх вимог позивач вказав на те, що 20.02.2015 року між сторонами було укладено кредитний договір № 490934941, відповідно до умов якого Відповідачу було надано кредит на суму 21 310,04 грн. Відповідно до умов Договору, Відповідач зобов`язався в порядку та на умовах, що визначені Договором повертати Кредит, виплачувати проценти за користування Кредитом, сплачувати неустойки ті інші передбачені договором та графіком погашення кредиту. У порушення умов договору, Відповідач свої зобов'язання належним чином не виконав, в результаті чого станом на 07.08.2015 року Відповідач має заборгованість перед Позивачем у розмірі 25 600,19 грн., яка складається з: заборгованості за кредитом - 21 310,04 грн., заборгованості за відсотками - 3 290,70 грн. та розміру неустойки (штрафу) - 1 000,00 грн. (а.с.2-3)

Рішенням Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 02 грудня 2015 року позовні вимоги Публічного акціонерного товариства «Альфа-Банк» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості - задоволенні.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь Публічного акціонерного товариства «Альфа-Банк» заборгованість за кредитним договором № 490934941 від 20.02.2015 року на загальну суму 25 600,19 грн., яка складається з: заборгованості за кредитом - 21 310,04 грн., заборгованості за відсотками - 3 290,15 грн. та розміру штрафу - 1 000,00 грн.

Також вирішено питання щодо судових витрат (а.с.65-66).

В апеляційній скарзі апелянт, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, неповне з'ясування обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків суду обставинам справи, просить скасувати рішення суду та ухвалити нове, яким відмовити у задоволенні позовних вимог в повному обсязі (а.с. 180-182).

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених вимог, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційну скаргу слід відхилити, а рішення суду залишити без змін, виходячи з наступних підстав.

Судом 1 інстанції встановлено, що 20.02.2015 року між ПАТ «Альфа-Банк» та відповідачем було укладено кредитний договір № 490934941, відповідно до умов якого відповідачу було надано кредит на суму 21 310,04 грн. із процентною ставкою за користування кредитом 39,9 %, з кінцевою датою повернення кредиту до 23.02.2020 року (а. с. 4-6).

Відповідно до умов кредитного договору відповідач зобов`язався в порядку та на умовах, що визначені договором повертати кредит, виплачувати проценти за користування кредитом, сплачувати неустойки ті інші передбачені договором та графіком погашення кредиту (а. с. 7).

Відповідно до п. 17 загальних умов кредитування фізичних осіб в ПАТ «Альфа-Банк», які є невід'ємною частиною кредитного договору № 490934941 від 20.02.2015 року погашення заборгованості за договором здійснюється у такій черговості: прострочені проценти та/або комісії (за їх наявності); прострочена сума кредиту (за її наявності); штраф за повне або часткове прострочення повернення кредиту та/або сплати процентів та/або комісій (за їх наявності); строкові проценти та/або комісії (за їх наявності); строкове повернення кредиту, дострокове повернення кредиту.

Кредитодавець свої зобов`язання виконав та надав позичальнику обумовлену договором суму грошових коштів, що підтверджується випискою по особовому рахунку за період з 20.02.2015 року по 07.08.2015 року (а. с. 12) та не заперечується сторонами по справі.

Відповідач скористався наданим кредитом, проте зобов'язання належним чином за кредитним договором не виконав, в результаті чого виникла заборгованість.

Позивач звертався до відповідача із вимогою про дострокове повернення боргу, що передбачено умовами договору та підтверджується листом № 79696-102-б/б від 23.09.2015 року (а. с. 13), але позивач отриманий кредит не повернув.

Згідно з розрахунку заборгованості станом на 07.08.2015 року відповідач має заборгованість перед позивачем у розмірі 25 600,19 грн., яка складається з: заборгованості за кредитом - 21 310,04 грн., заборгованості за відсотками - 3 290,15 грн. та розміру неустойки (штрафу) - 1 000,00 грн. (а.с. 11).

Задовольняючи позовні вимоги суд 1 інстанції виходив з того, що в порушення норм закону та умов укладеного кредитного договору відповідач свої зобов'язання за вказаним договором належним чином не виконав, перестав своєчасно сплачувати відсотки по кредиту, у зв'язку з чим утворилася заборгованість, яка підлягає стягненню з відповідача на користь позивача, з урахуванням права позивача щодо вимоги дострокового повернення кредиту, та яка становить станом на 07.08.2015 року - 25 600 грн. 19 коп., та складається з заборгованості по кредиту - 21 310 грн. 04 коп., заборгованість по відсоткам - 3 290 грн. 15 коп. та штрафу - 1 000 грн.00 коп.

Вказані висновки суду відповідають нормам матеріального та процесуального права й ґрунтуються на вимогах закону та змісті договорів.

За вимогами ст. ст. 526, 530 ЦК України, зобов'язання повинні виконуватись належним чином і у встановлений строк відповідно до умов договору та вимог закону. Згідно із ст. 610 ЦК України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Відповідно до ст. 611 ЦК України, в разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Приписами ст. 629 ЦК України встановлено, що договір є обов'язковим для виконання сторонами. Відповідно до ч.1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором. Згідно зі ст. 1050 та ч. 1 ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк зобов'язується надати грошові кошти (кредит) громадянину у розмірі та на умовах, встановлених договором, а громадянин зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Відповідно до п. 15 Загальних умов кредитування фізичних осіб в ПАТ «Альфа-Банк», які є невід'ємною частиною кредитного договору № 490934941 від 20.02.2015 року встановлено, що Банк має право у будь-якому разі вимагати, в тому числі у судовому порядку, дострокового виконання всіх зобов'язань.

З матеріалів справи вбачається, що відповідач дійсно належним чином не виконувала зобов'язання щодо повернення кредитних коштів, передбачені договорами та законом, позивач, скориставшись своїм правом вимоги дострокового повернення кредиту, правомірно звернувся до суду з позовом про стягнення заборгованості за кредитом, належним чином обґрунтувавши його й надавши відповідний розрахунок.

Підстави для застосування позовної давності й відповідно відмови у задоволенні позову з цих підстав - відсутні.

Відповідно до ст. 638 ЦК України договір є укладеним, а відповідно є обов'язковим для виконання сторонами. Згідно ст. 204 ЦК України, правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.

Як вбачається з матеріалів справи, кредитний договір є правомірним, оскільки його недійсність законом прямо не встановлена та судом він недійсним не визнаний, відповідачкою належними та допустимими доказами не спростовано посилання позивача щодо отримання кредитних коштів в зазначеному розмірі, до тепер в повному обсязі згідно умов договору кредитні кошти не повернуті, умовами договору передбачено дострокове їх повернення на вимогу позивача, а тому договір повинен виконуватися, виходячи зі змісту норм матеріального права та з урахуванням умов і змісту самого договору.

У справі, яка переглядається, встановлено, що спірний кредитний договір підписаний сторонами, які досягли згоди з усіх істотних умов договору, мали необхідний обсяг цивільної дієздатності, а їх волевиявлення було вільним і відповідало їхній внутрішній волі. Відповідачка на момент укладення договору погодилася з запропонованими умовами, не заявляла додаткових вимог щодо умов спірного договору та в подальшому виконувала його умови.

Відповідачка, в порушення вимог ч. 3 ст. 10, ч. 1 ст. 60 ЦПК України, не надала належних та допустимих доказів та не вказав на них під час розгляду справи щодо припинення зобов'язання його виконанням, проведеним належним чином, не спростувала розмір заборгованості, як і не надала доказів на спростування розрахунку, наданого позивачем, а тому суд обґрунтовано стягнув суму заборгованості за договором, згідно розрахунку наданого позивачем.

Посилання в апеляційній скарзі на те, що відповідно до умов договору, строк повернення кредиту встановлений до 23.02.2020 року, а тому позивач не має права вимагати дострокового повернення кредиту, колегія суддів не приймає до уваги, оскільки відповідно до п. 15 Загальних умов кредитування фізичних осіб в ПАТ «Альфа-Банк», які є невід'ємною частиною кредитного договору № 490934941 від 20.02.2015 року встановлено, що Банк має право у будь-якому разі вимагати, в тому числі у судовому порядку, дострокового виконання всіх зобов'язань Позичальника у випадку прострочення більше ніж на один місяць терміну сплати обов'язкового платежу за кредитом.

Що стосується доводів апелянта щодо неврахування при розрахунку заборгованості трьох платежів, то вони є безпідставними, оскільки здійснені після дати на яку нарахована зоборгованіть позивачем при зверненні до суду, а саме на 07.08.2015 року, а платежі були здійснені 07.08.2015 року на суму 1 000,00 грн. (а.с. 31), від 07.09.2015 року на суму 1 080,55 грн. (а.с. 30), від 08.10.2015 року на суму 245,81 грн. (а.с. 28).

Отже, судом 1 інстанції у досить повному обсязі з'ясовані права та обов'язки сторін, обставини справи, доводи сторін перевірені і їм дана належна оцінка, а відповідно до ст. 212 ЦПК України, виключне право оцінки доказів належить суду, який має оцінювати докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Порушень норм матеріального та процесуального права, які є обов'язковою підставою для скасування чи зміни рішення - не встановлено, тому апеляційний суд приходить до висновку, що рішення суду відповідає вимогам ст. 213, 214 ЦПК України, і його слід залишити без змін.

Керуючись ст. ст. 307, 308 ЦПК України, апеляційний суд, -

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - відхилити.

Рішення Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 02 грудня 2015 року - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, але може бути оскаржена протягом двадцяти днів до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Судді: