Справа № 694/484/16-ц
провадження 2/694/296/16
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А І Н И

29.04.2016

м. Звенигородка

Звенигородський районний суд, Черкаської області в складі

Головуючого судді: Дудніченко В.М.

При секретарі: Літвін Н.М.

за участю: адвоката : ОСОБА_1

позивача : ОСОБА_2

відповідача : ОСОБА_3

розглянув у відкритому судовому засіданні в приміщені Звенигородського районного суду цивільну справу за позовом: ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення боргу за договором позики,

в с т а н о в и в:

Позивач просить суд стягнути на його користь з ОСОБА_3 50 000 грн. боргу по борговій розписці. Також стягнути з ОСОБА_3 на його користь понесені судові витрати.

Свої позовні вимоги ОСОБА_2 мотивує тим, що він є правонаступником після смерті дружини ОСОБА_4 яка сталася 08.09.2011 року. Розбираючи архіви покійної дружини виявив боргову розписку ОСОБА_3. Відповідно до розписки вбачається, що дружина позичила ОСОБА_3 їхні спільні кошти в сумі 50 000 грн. Термін повернення коштів у розписці не зазначено, тому ним було предявлено вимогу ОСОБА_3 про повернення коштів 30.10.2015 року . На даний час ОСОБА_3 відмовляється у поверненні коштів.

Відповідач заявлений позов не визнав, пояснив, що кошти у покійної ОСОБА_4 у борг не отримував. Розписка яку предявив ОСОБА_2 до виконання була написана ним у період коли виконував доручення ОСОБА_4 у перевезенні коштів до іншого населеного пункту для передачі іншим особам. За життя вимог про повернення коштів ОСОБА_4 йому не предявляла.

Суд вислухавши позивача, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов не підлягає до задоволення з наступних мотивів:

08.09.2011 року померла ОСОБА_4, що підтверджується свідоцтвом про смерть серія 1-СР № 27769 видане ВДРАЦС по Звенигородському району Звенигородського МУЮ Черкаської області 03.03.2016 року(повторно).

08.10.2012 року ОСОБА_2 отримав свідоцтво на спадщину за законом після смерті дружини ОСОБА_4.

Відповідно до розписки від 01.11.2008 року вбачається, що ОСОБА_3 отримав від ОСОБА_4 кошти в сумі 50 000 грн. Умови отримання коштів та строк повернення коштів у розписці не зазначено.

Згідно ст.1219 ЦК України не входять до складу спадщини права та обовязки, що нерозривно повязані з особою спадкодавця, а саме права та обовязки особи як кредитора або боржника передбачені ст. 608 ЦК України. Відповідно до ч.2 ст.608 ЦК України зобовязання припиняється смертю кредитора, якщо воно є нерозривно повязаним з особою кредитора.

Судом встановлено, що грошові кошти ОСОБА_4 передавала ОСОБА_3 самостійно, вимогу про повернення коштів за життя ,а саме в період з 01.11.2008 року по 07.09.2011 року до ОСОБА_3 не предявила.

Статтею 202 ЦК України визначено, що правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обовязків. Правочини можуть бути односторонніми та дво- чи багатосторонніми (договори).

Відповідно до частин першої та другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

Договір позики є одностороннім договором, оскільки після укладення цього договору всі обовязки за ним, у тому числі повернення предмета позики або визначеної кількості речей того ж роду та такої ж якості, несе позичальник, а позикодавець набуває за цим договором тільки права.

За своєю суттю розписка про отримання в борг грошових коштів є документом, який видається боржником кредитору за договором позики, підтверджуючи як його укладення, так і умови договору, а також засвідчуючи отримання боржником від кредитора певної грошової суми.

Частиною першою статті 1049 ЦК України встановлено, що за договором позики позичальник зобовязаний повернути суму позики у строк та в порядку, що передбачені договором.

Суд вважає, розписка як документ, що підтверджує боргове зобовязання, має містити умови отримання позичальником в борг із зобовязанням її повернення та дати отримання коштів.

З розписки, складеної 01.11.2008 року, вбачається, що ОСОБА_3 отримав від ОСОБА_5 кошти в сумі 50000 грн.

Отже, розписка про отримання грошових коштів не містить зобовязання про їх повернення.

Вищенаведені факти також підтверджуються правовою позицією Верховного Суду України по справі №6-1967 цс/15 від 11.11.2015 року .

На підставі наведеного, суд рахує що позивачем не доведено, що саме кошти зазначені у розписці були передані ОСОБА_3 в борг, а тому позов не підлягає до задоволення.

На підставі ст. ст.202, 207, ч.2 608, 1049, п.5 1219 ЦК України. Керуючись ст. ст. 10.11.60.212-215 ЦПК України, суд,-

в и р і ш и в:

в позові ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення по договору позики, - відмовити.

Апеляційну скаргу на рішення суду можу бути подано апеляційному суду Черкаської області через Звенигородський районний суд протягом десяти днів з дня проголошення рішення.

Повний текст рішення складено 04.05.2016 року.

Суддя Дудніченко В.М.