АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/774/4929/16 Справа № 189/2060/15-ц Головуючий у 1 й інстанції - ОСОБА_1 Доповідач - Каратаєва Л.О.
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 вересня 2016 року м. Дніпро Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду Дніпропетровської області в складі:

головуючого - Каратаєвої Л.О.

суддів: - ОСОБА_2, ОСОБА_3

за участю секретаря - Григорєвій В.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпро апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Всеукраїнський акціонерний банк» на рішення Покровського районного суду Дніпропетровської області від 26 квітня 2016 року по справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Всеукраїнський акціонерний банк» до ОСОБА_4, ОСОБА_5 про стягнення різниці не стягненої суми заборгованості за кредитним договором,-

в с т а н о в и л а:

Рішенням Покровського районного суду Дніпропетровської області від 26 квітня 2016 року у задоволенні позовних вимог ПАТ «Всеукраїнський акціонерний банк» до ОСОБА_4, ОСОБА_5 про стягнення різниці не стягнутої суми заборгованості за кредитним договором відмовлено.

Стягнуто з ПАТ "Всеукраїнський акціонерний банк" на користь держави судовий у розмірі 18923,65 грн.

Не погодившись з вказаним рішенням суду, ПАТ «ВіЕйБіБанк» звернулося з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення суду та ухвалите нове, яким задовольнити позовні вимоги у повному обсязі.

Перевіривши матеріали справи, законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає за необхідне апеляційну скаргу задовольнити, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним та обґрунтованим. Законним є рішення, котрим суд виконав всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, прийняте на підставі повно і всебічно зясованих обставин, на які сторони посилаються, як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Статтею 214 ЦПК України передбачено, що при прийнятті рішення суд вирішує, зокрема, питання чи мали місце обставини, якими обґрунтовуються вимоги та якими доказами це підтверджується, чи є інші фактичні дані, що мають значення для вирішення справи та докази, що їх підтверджують.

Проте, суд першої інстанції вказані вимоги не врахував.

Відповідно до п.3, 4 ч.1 ст.309 ЦПК підставами для скасування рішення суду першої інстанції ї ухвалення нового рішення або зміни рішення є невідповідність висновків суду обставинам справи та неправильне застосування норм матеріального права.

Як вбачається з матеріалів справи, відповідно до укладеного договору кредитної лінії № 81/в від 07 серпня 2007 року, відповідачка отримала кредит у розмірі 73000 доларів США, що складає еквівалент 368650 грн., за курсом НБУ на момент укладення Кредитного договору, терміном користування по 06 серпня 2012 року, зі сплатою 12% річних за користування кредитом, а з 01 грудня 2008 року - 17% річних та щомісячної плати у вигляді комісії з обслуговування кредиту, в розмірі 258,06 грн., що становить 0,07% річних від суми кредиту. Відповідно до умов договору, позичальник зобовязаний щомісячно повертати частинами кредитні кошти, сплачувати проценти за користування кредитними коштами, а також на вимогу банку сплачувати можливу неустойку.

Відповідно до умов Договору поруки від 08.08.2004 р. ОСОБА_5 прийняв на себе зобовязання перед позивачем, відповідати у повному обсязі по зобовязанням відповідача ОСОБА_4 визначених кредитним договором. Термін дії договору поруки не визначений.

ОСОБА_4 зобовязання за вказаним договором належним чином не виконувала що призвело до виникнення заборгованості.

Рішенням Покровського районного суду Дніпропетровської області від 20 травня 2011 року за позовом ВАТ "Всеукраїнський акціонерний банк" до ОСОБА_4 та ОСОБА_5 про стягнення заборгованості, яке змінено рішенням Апеляційного суду Дніпропетровської області від 12 вересня 2012 року позовні вимоги позивача було задоволено частково та стягнуто солідарно з ОСОБА_4 та ОСОБА_5 на користь ВАТ «Всеукраїнський акціонерний Банк» заборгованість за кредитом 504847,57 грн.; заборгованість по процентам за користування кредитом 101187,96 грн. Рішення не виконане

Також рішенням Покровського районного суду Дніпропетровської області від 29.01.2015 р. та додатковим рішенням від 23.06.2015 р. задоволено позов ВАТ «Всеукраїнський акціонерний Банк» до ОСОБА_4 та ОСОБА_5 про звернення стягнення на предмет іпотеки. Рішення також не виконане.

У звязку із зверненням до суду з позовом про стягнення заборгованості 25.03.2010 р. банком було припинено нарахування заборгованості з 26.03.2010 р.

Через невиконання зобовязань за договором та зазначених вище рішень суду про стягнення заборгованості та звернення стягнення на предмет іпотеки, банком донараховано відсотки за користування кредитом за період з 26.03.2010 р. по 31.07.2015 р., які складають 58386,16 доларів США.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції посилався на те, що позивач звернувся до суду з вимогою про захист свого порушеного права з пропуском строку позовної давності, який закінчився 20 травня 2014 року. Зазначив, що договірні відносини сторін виникли 07 серпня 2007 року, рішенням Покровського районного суду Дніпропетровської області від 20 травня 2011 року було задоволено позовні вимоги позивача, у зв'язку з чим, з урахуванням вимог ч.5 ст.261 ЦК України, перебіг позовної давності почався з 20 травня 2011 року. Але позивач звернувся до суду лише 27 серпня 2015 року.

Колегія суддів з такими висновками суду першої інстанції не погоджується з наступних підстав.

Правовідносини, що виникли між сторонами регулюються ст. 526 ЦК України, згідно з якою зобовязання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства.

Відповідно до ч. 1 ст.1054 ЦК України, за кредитним договором банк зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти.

Статтею. 1050 ЦК України, передбачено якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобовязаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 ЦК України.

Згідно ч.1 ст.546 ЦК України, виконання зобовязання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком.

Згідно ст.553 ЦК України, за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником.

Відповідно до вимог ст.554 ЦК України, у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки.

Порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі, якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання не пред'явить вимоги до поручителя. Якщо строк основного зобов'язання не встановлений або встановлений моментом пред'явлення вимоги, порука припиняється, якщо кредитор не пред'явить позову до поручителя протягом одного року від дня укладення договору поруки.

Згідно п. 24 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справи від 30.03.2012 року № 5 «Про практику застосування судами законодавства при вирішення спорів, що виникають із кредитних правовідносин» при вирішенні таких спорів суд має враховувати, що згідно зі ст. 526 ЦК України зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. Якщо кредитним договором не визначено інші умови виконання основного зобовязання, то у разі неналежного виконання позичальником своїх зобовязань за цим договором строк предявлення кредитором до поручителя вимоги про повернення отриманих у кредит коштів має обчислюватися з моменту настання строку погашення зобовязання згідно з такими умовами, тобто з моменту настання строку виконання зобовязання у повному обсязі або у звязку із застосуванням права на повернення кредиту достроково. Предявленням вимоги до поручителя вважається як направлення або вручення йому вимоги про погашення боргу, так і предявлення до нього позову При цьому сама по собі умова договору про дію поруки до повного виконання позивальником зобовязання перед кредитодавцем або до повного виконання поручителем взятих на себе зобовязань не може розглядатися як установлення строку дії поруки, оскільки це не відповідає вимогам ст. 252 ЦК України.

Так, п. 7.3. кредитного договору, укладеного між сторонами, передбачено, що цей договір діє до часу повного погашення позичальником заборгованості за кредитом.

Відповідно до ч. 1, 3 ст. 1049 ЦК України позичальник зобовязаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Позика вважається повернутою в момент зарахування грошової суми, що позичалася, на його банківський рахунок або реального повернення коштів позикодавцеві.

Згідно з ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України.

Виходячи із системного аналізу ст. ст. 525, 526, 599, 611 ЦК України, змісту кредитного договору слід дійти висновку про те, що наявність судового рішення про задоволення вимог кредитора, яке не виконано боржником, не припиняє правовідносини сторін кредитного договору, не звільняє боржника від відповідальності за невиконання грошового зобовязання й не позбавляє права на отримання штрафних санкцій, передбачених умовами договору та ЦК України.

Зазначена правова позиція викладена в постанові Верховного Суду України від 23 вересня 2015 року № 6-1206цс15, яка згідно зі ст. 360-7 ЦПК України є обовязковою для судів.

Проте, суд першої інстанції на зазначені положення закону уваги не звернув; не врахував, що ухвалення судового рішення від 12 вересня 2012 року та від 29.01.2015 р. і 23.06.2015 р. не змінює строк дії кредитного договору, встановлений у п.7.3., не припиняє правовідносини сторін кредитного договору, не звільняє боржників від відповідальності за невиконання грошового зобовязання й не позбавляє права на отримання штрафних санкцій, передбачених умовами договору та ЦК України та дійшов до передчасного висновку про відмову у задоволенні позову.

Крім того, посилання суду першої інстанції на додаткове рішенням Покровського районного суду Дніпропетровської області від 23 червня 2015 року, яким нібито стягнуті відсотки за період з 26 березня 2010 року по 15 липня 2014 року є помилковим, оскільки таке додаткове рішення не приймалося, що підтверджується листом Покровського районного суду Дніпропетровської області від 03.08.2016 р.

За вказаних обставин, колегія суддів вважає, що наявні підстави, визначені ст. 309 УПК для скасування рішення суду першої інстанції. Позовні вимоги є обгрунтованими, такими, що відповідають обставинам справи та нормам матеріального права, а тому підлягають задоволенню в повному обсязі.

В звязку із задоволенням позовних вимог з відповідачів на користь держави підлягає стягненню судовий збір у розмірі 18923,65 грн. та на користь позивача за подачу апеляційної скарги 6699 грн.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 303, 307, 309, 316 ЦПК України, колегія суддів, -

В И Р І Ш И Л А:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Всеукраїнський акціонерний банк» задовольнити.

Рішення Покровського районного суду Дніпропетровської області від 26 квітня 2016 року скасувати.

Стягнути солідарно з ОСОБА_4, ОСОБА_5 на користь Публічного акціонерного товариства «Всеукраїнський акціонерний банк» заборгованість за відсотками по договору кредитної лінії № 81/в від 07 серпня 2007 року в сумі 58386,16 доларів США.

Стягнути з ОСОБА_4, ОСОБА_5 на користь держави судовий збір в розмірі 9461, 83 грн. з кожного.

Стягнути з ОСОБА_4, ОСОБА_5 на користь Публічного акціонерного товариства «Всеукраїнський акціонерний банк» судові витрати в розмірі 3349,5 грн. з кожного.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення, протягом двадцяти днів може бути оскаржене до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Судді: