У х в а л а

21 березня 2016 року м. Київ
Колегія суддів Судової палати у цивільних справах

Верховного Суду України в складі:

Охрімчук Л.І., Лященко Н.П., Яреми А.Г.,

розглянувши заяву ОСОБА_4 про перегляд ухвали колегії суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

від 20 січня 2016 року в справі за позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_4, третя особа - товариство з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Альфа-Гарант», про відшкодування майнової шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки,

в с т а н о в и л а:

Шевченківський районний суд м. Києва рішенням від 27 березня 2015 року позовні вимоги ОСОБА_5 задовольнив частково, ухвалив стягнути з ОСОБА_4 на користь позивача 40 тис. 4 грн 21 коп. у рахунок відшкодування майнової шкоди та 2 тис. грн на відшкодування моральної шкоди. У задоволенні іншої частини позовних вимог відмовлено. Вирішено питання розподілу судових витрат.

Апеляційний суд м. Києва 1 липня 2015 року скасував рішення суду першої інстанції та ухвалив нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог ОСОБА_5 відмовив.

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ ухвалою від 20 січня 2016 року касаційну скаргу ОСОБА_5 задовольнила, рішення Апеляційного суду м. Києва від 1 липня 2015 року скасувала, рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 27 березня 2015 року залишила без змін.

4 березня 2016 року ОСОБА_4 звернувся до Верховного Суду України із заявою про перегляд ухвали колегії суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 20 січня 2016 року з передбачених пунктами 1, 4 частини першої статті 355 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) підстав: неоднакового застосування судом касаційної інстанції норм матеріального права, а саме статті 1194 Цивільного кодексу України щодо зобов'язання сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою; невідповідності судового рішення суду касаційної інстанції викладеному у постанові Верховного Суду України висновку щодо застосування у подібних правовідносинах норм матеріального права.

Обґрунтовуючи підставу подання заяви про перегляд зазначеного судового рішення, передбачену пунктом 1 частини першої статті 355 ЦПК України, заявник посилається на ухвалу Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 15 вересня 2010 року, в якій, на його думку, по-іншому застосовано вказану норму матеріального права.

На підтвердження підстави перегляду вказаного судового рішення, передбаченої пунктом 4 частини першої статті 355 ЦПК України, заявник посилається на постанову Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 1997 року № 8 «Про судову експертизу в кримінальних і цивільних справах».

Перевіривши наведені в заяві доводи, колегія суддів Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України дійшла висновку про те, що в допуску справи до провадження необхідно відмовити з огляду на таке.

За положеннями пунктів 1, 4 частини першої статті 355 ЦПК України підставами для подання заяви про перегляд судових рішень у цивільних справах є неоднакове застосування судом (судами) касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права, що спричинило ухвалення різних за змістом судових рішень у подібних правовідносинах, та невідповідність судового рішення суду касаційної інстанції, про перегляд якого подано заяву, викладеному у постанові Верховного Суду України висновку щодо застосування у подібних правовідносинах норм матеріального права.

При цьому під судовими рішеннями у подібних правовідносинах слід розуміти такі рішення, де тотожними є предмети спору, підстави позову, зміст позовних вимог та встановлені судом фактичні обставини справи, а також наявне однакове матеріально-правове регулювання спірних правовідносин.

Постановляючи ухвалу від 20 січня 2016 року, про перегляд якої порушує питання заявник, касаційний суд погодився з рішенням суду першої інстанції про наявність правових підстав для задоволення позовних вимог, оскільки відповідач визнаний винним у вчиненні дорожньо-транспортної пригоди, а тому повинен відшкодувати позивачеві різницю між вартістю відновлювального ремонту автомобіля та виплаченим страховим відшкодуванням.

У наданій для порівняння ухвалі Верховного Суду України від 15 вересня 2010 року суд касаційної інстанції, скасовуючи ухвалені у справі судові рішення у спорі про знесення об'єктів будівництва та передаючи справу на новий розгляд до суду першої інстанції, зазначив про порушення судами норм процесуального права щодо повного і всебічного з'ясування обставин справи, які мають значення для її правильного вирішення.

Отже, порівняння цього судового рішення із судовим рішенням, яке просить переглянути ОСОБА_4, не дає підстав для висновку про те, що суд касаційної інстанції при розгляді двох чи більше справ з тотожними предметами спору, підставами позову, аналогічними обставинами й однаковим регулюванням норм матеріального права у спірних правовідносинах дійшов протилежних висновків щодо заявлених позовних вимог.

Постанова Пленуму Верховного Суду України не може слугувати прикладом невідповідності судового рішення суду касаційної інстанції викладеному в постанові Верховного Суду України висновку щодо застосування у подібних правовідносинах норм матеріального права, оскільки не є судовим рішенням у розумінні пункту 4 частини першої статті 355 ЦПК України.

Ураховуючи наведене, колегія суддів Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України дійшла висновку про те, що в допуску справи до провадження Верховного Суду України необхідно відмовити.

Керуючись статтею 360 ЦПК України, колегія суддів Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України

у х в а л и л а:

У допуску до провадження Верховного Суду України справи за позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_4, третя особа - товариство з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Альфа-Гарант», про відшкодування майнової шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки, за заявою ОСОБА_4 про перегляд ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

від 20 січня 2016 року відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: Л.І. Охрімчук
Н.П. Лященко
А.Г. Ярема