Апеляційний суд Кіровоградської області
№ провадження 22-ц/781/153/16 Головуючий у суді І-ї інстанції Ковальова О. Б.
Доповідач Фомічов С. Є.
РІШЕННЯ

Іменем України

04.02.2016 року колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Кіровоградської області у складі:

Головуючого - Фомічова С.Є.

суддів - Голованя А.М.

Гайсюка О.В..

при секретарі - Діманової Н. І.

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Кіровограді цивільну справу за позовом комунального підприємства «Житлогосп» до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за надані послуги з утримання будинку та прибудинкової території, за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на рішення Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області від 29 вересня 2015 року і

В С Т А Н О В И Л А:

КП «Житлогосп» звернувся в суд з позовом до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за надані послуги з утримання будинку та прибудинкової території в сумі 1013,89 грн. та понесені судові витрати по сплаті судового збору.

В обґрунтування своїх вимог зазначав, що КП «Житлогосп» є балансоутримувачем житлових будинків м. Олександрії та надає населенню послуги з утримання будинку та прибудинкової території. Відповідач зареєстрована та мешкає в квартирі АДРЕСА_1 Між ними та ОСОБА_3 виникли цивільні права та обов'язки, про що свідчить відкритий особистий рахунок оформлений на ім'я відповідачки № НОМЕР_1.

Відповідно до ст.20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», споживач зобов'язаний укласти договір про надання житлово-комунальних послуг.

Згідно ч.2 ст.205 ЦК України, правочин для якого законом не встановлена обов'язкова письмова форма, вважається вчиненим, якщо поведінка сторін засвідчує їхню волю до настання відповідних правових наслідків.

Від споживача до КП «Житлогосп» не надходило письмової заяви про ненадання послуг. Відповідно до ч.1 ст. 218 ЦК України, недодержання сторонами письмової форми правочину, яка встановлена законом, не має наслідків його недійсності, крім випадків встановлених законом.

Не виконуючи свої зобов'язання по оплаті за надані послуги з утримання будинку та прибудинкової території, відповідач ставить підприємство в скрутне матеріальне становище. Станом на 01 вересня 2013 року виникла заборгованість по оплаті за надані послуги, а тому за заявою КП «Житлогосп» Олександрійським міськрайонним судом 25 листопада 2013 року було видано судовий наказ про стягнення з ОСОБА_3 заборгованості за надані житлово-комунальні послуги в сумі 1013,89 грн. та витрат по сплаті судового збору, який скасовано ухвалою суду від 26 грудня 2013 року.

Посилаючись на ст.ст. 202, 205, 206, 218, 509, 525, 526, 530 ЦК України, ст.ст. 66, 67, 68 ЖК України, ст.20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» просили суд задовольнити їх позовні вимоги.

Рішенням Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області від 29 вересня 2015 року позовні вимоги КП «Житлогосп» задоволені.

Стягнуто з ОСОБА_3 на користь комунального підприємства «Житлогосп»» - 1013 (одну тисячу тринадцять) грн. 89 коп. - заборгованості за отримані комунальні послуги з утримання будинку та прибудинкової території та 243,60 грн. у відшкодування сплаченого судового збору.

У апеляційній скарзі ОСОБА_3 ставиться питання про скасування рішення суду першої інстанції в зв'язку з порушення судом норм матеріального та процесуального права, невідповідність висновків суду обставинам справи. Просила скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким в задоволенні позовний вимог відмовити.

Заслухавши доповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах встановлених статтею 303 ЦПК України, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.

Законодавством передбачено, що суд розглядає цивільні справи відповідно до ч.1 ст. 11 ЦПК України не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Основні засади організаційних, господарських відносин, що виникають у сфері надання та споживання житлово-комунальних послуг між їхніми виробниками, виконавцями і споживачами, а також їхні права та обов'язки, регулюються Законом України «Про житлово-комунальні послуги»

Відповідно до частини першої статті 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» балансоутримувач будинку, споруди, житлового комплексу або комплексу будинків і споруд (далі - балансоутримувач) - власник або юридична особа, яка за договором з власником утримує на балансі відповідне майно, а також веде бухгалтерську, статистичну та іншу передбачену законодавством звітність, здійснює розрахунки коштів, необхідних для своєчасного проведення капітального і поточного ремонтів та утримання, а також забезпечує управління цим майном і несе відповідальність за його експлуатацію згідно з законом.

Судом першої інстанції встановлено, що відповідачка зареєстрована в квартирі АДРЕСА_1 та є її власником. Вищевказаний будинок знаходиться на балансі КП «Житлогосп», яке є балансоутримувачем житлових будинків м. Олександрії та виконавцем житлово-комунальних послуг, згідно рішення Олександрійської міської ради № 29 від 23 листопада 2010 року.

КП «Житлогосп» нараховувало щомісяця за період з грудня 2010 року до 01.09.2013 року плату за надані послуги з утримання будинку та прибудинкової території, однак оскільки споживачем не сплачувались кошти за вказані послуги, то виникла заборгованість в сумі 1013,89 грн.

Суд першої інстанції дійшов до висновку, що безпідставним є посилання відповідача на те, що заборгованості не існує, так як оплата здійснюється відповідно до наданої субсидії, так як з повідомлень про надання ОСОБА_3 субсидій вбачається, що субсидія була їй призначена за період з жовтня 2013 року по 2015 рік (а.с. 35 - 39), а заборгованість виникла з грудня 2010 року по 01 вересня 2013 року, тобто до призначення субсидії.

Відповідно до ст. 18 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» у разі відсутності житлово-комунальних послуг, неналежного їх надання споживач має право викликати представника виконавця для складення та підписання акта - претензії споживача, в якому зазначаються строки, види, показники порушень тощо. Акт-претензія складається споживачем та представником виконавця, скріплюється їх підписами. У разі неприбуття представника виконавця в погоджений умовами договору строк або необґрунтованої відмови від підписання акта-претензії він вважається дійсним, якщо його підписали не менш як два споживачі. Акт-претензія споживача надається виконавцю, який протягом трьох робочих днів вирішує питання про перерахунок платежів або видає письмово споживачу обґрунтовану письмову відмову в задоволенні його претензій.

Доказів, передбачених законом щодо ненадання послуг, або неякісного надання послуг, а саме актів-претензій, які є підставою для перерахунку платежів, відповідачем не надано.

Пунктом 1 частини першої статті 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» передбачене право споживача одержувати вчасно та відповідної якості житлово-комунальні послуги згідно із законодавством та умовами договору на надання житлово-комунальних послуг, при цьому такому праву прямо відповідає визначений пунктом 5 частини третьої статті 20 цього Закону обов'язок споживача оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом.

Таким чином, відповідно ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» від 24 червня 2004 року з наступними змінами та доповненнями, споживач зобов'язаний оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом, якщо він фактично користувався ними.

Відсутність договору на надання житлово-комунальних послуг сама по собі не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг у повному обсязі, оскільки відповідач отримує послуги з утримання будинку та прибудинкової території, між нею та позивачем склалися правовідносини з приводу надання послуг з утримання будинку та прибудинкової території, про що свідчить особовий рахунок відкритий на ім'я відповідачки ОСОБА_3 № НОМЕР_1.

Відповідно до загальних умов виконання зобов'язання, установлених ст. 526 ЦК України, зобов'язання повинно виконуватись належним чином згідно з умовами договору та вимогами ЦК України, інших актів цивільного законодавства. Недотримання таких вимог призводить до порушення зобов'язань.

Згідно з ч. 1 ст. 509 ЦК України зобов'язанням є право відношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

За таких обставин суд першої інстанції дійшов до висновку про обґрунтованість позовних вимог.

Колегія суддів судової палати апеляційного суду з таким висновком суду першої інстанції в повному обсязі погодитись не може.

Відповідно наданої до суду довідки про розмір платежів за послуги КП «Житлогосп» заборгованість ОСОБА_3 за особистим рахунком НОМЕР_1 станом на 01 вересня 2013 року становила 1013,89 грн., але відповідно до квитанцій про сплату комунальних послуг та повідомлень про надання субсидій за відповідачем рахується особистий рахунок НОМЕР_1. (а.с.31-39)

Представник позивача неодноразово викликався в судове засідання Апеляційного суду для з'ясування вказаної розбіжності, але жодного разу в судове засідання не з'явився.

Статтею 60 ЦПК України, визначено, що кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Враховуючи, що суд не вправі збирати докази за власною ініціативою, а може лише сприяти в цьому сторонам, твердження позивача про заборгованість, яка виникла у відповідача є припущенням, а не встановленим фактом.

Відповідно до ст.57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Інших доказів на підтвердження доводів про те, що у відповідача виникла заборгованість по комунальним послугам, позивач суду не надав.

За таких обставин колегія суддів судової палати апеляційного суду з розгляду цивільних справ дійшла до висновку, що рішення суду першої інстанції, в задоволенні позовних вимог комунального підприємства «Житлогосп» до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за надані послуги з утримання будинку та прибудинкової території, не ґрунтується на належних та допустимих доказах, постановлене з порушенням норм матеріального та процесуального права, а тому відповідно до ст. 309 ЦПК України підлягає скасуванню з постановленням нового рішення про відмову в задоволенні позовних вимог в зв'язку з їх недоведеністю.

Керуючись ст.ст. 209, 303, 304, 307, 309, 313-316 ЦПК України, колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Кіровоградської області

В И Р І Ш И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 задовольнити.

Рішення Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області від 29 вересня 2015 року скасувати. Ухвалити нове рішення, яким в задоволенні позовних вимог комунального підприємства «Житлогосп» до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за надані послуги з утримання будинку та прибудинкової території відмовити.

Рішення апеляційного суду набирає чинності з моменту його проголошення і може бути оскаржено у касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий:

Судді: