АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Апеляційне провадження Доповідач - Іванченко М.М.
№22-ц/796/7551/2016
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 серпня 2016 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду м. Києва в складі:

головуючого судді: Іванченка М.М.

суддів: Рубан С.М., Желепи О.В.

при секретарі: Литвиненко Р.С.

за участю:

позивача: ОСОБА_2

представник відповідача:Мірсова Н.В.

представника відповідача: Савчук К.В.

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до Центру екстреної медичної допомоги та медицини катастроф міста Києва про визнання незаконним та скасування наказу про притягнення до дисциплінарної відповідальності, стягнення заборгованості по заробітній платі та моральної шкоди

за апеляційною скаргою ОСОБА_2

на рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 05 квітня 2016 року,-

В С Т А Н О В И Л А:

Позивач звернувся до Шевченківського районного суду м. Києва з позовом до Центру екстреної медичної допомоги та медицини катастроф міста Києва, в якому просив визнати незаконним та скасувати наказ Директора Центра екстреної медичної допомоги та медицини катастроф міста Києва № 40-д від 20 липня 2015 року про дисциплінарне стягнення лікаря відділення ЕМД (підстанції № 10) ОСОБА_2; стягнути з відповідача заборгованість по заробітній платі за період серпня-жовтень 2015 року у розмірі 3000 грн. та моральну шкоду у розмірі 5000 грн.

В обґрунтування своїх вимог позивач зазначає, що ОСОБА_2 працює на посаді лікаря з медицини невідкладних станів відділення екстреної (швидкої) медичної допомоги (підстанції 10) Центру екстреної медичної допомоги та медицини катастроф м. Києва. Наказом № 40-д Директора Центру екстреної медичної допомоги та медицини катастроф міста Києва ОСОБА_6 від 20 липня 2015 року, позивача було притягнуто до дисциплінарної відповідальності за порушення п.п. 1.7, 2.3, 2.12, 2.39, 2.43, 2.48, 2.51.4 Посадової інструкції лікаря з медицини невідкладних станів. Також позивач зазначає, що будь-яких порушень трудової дисципліни з його боку не було, а оголошення йому догани не має законного підґрунтя і є наслідком неприязних стосунків, що склалися між позивачем та безпосереднім керівництвом. Також зазначає, що описова частина наказу не відповідає фактичним обставинам, які мали місце 05 липня 2015 року.

Рішенням Шевченківського районного суду м. Києва від 05 квітня 2016 року у задоволенні позову ОСОБА_2 до Центру екстреної медичної допомоги та медицини катастроф міста Києва про визнання незаконним та скасування наказу про притягнення до дисциплінарної відповідальності, про стягнення заборгованості по заробітній платі та моральної шкоди- відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове про задоволення позову в повному обсязі.

Зазначає, що рішення суду незаконне та необґрунтоване, ухвалене з порушенням норм матеріального та процесуального права, висновки суду не відповідають фактичним обставинам справи. Зокрема зазначає, що судом першої інстанції не взято до уваги те, що 05 липня 2015 року позивач був неспроможним виконувати свою роботу через погане самопочуття та не взяв до уваги наявну в матеріалах справи довідку від 05 липня 2015 року № 43 про тимчасову непрацездатність громадянина.

Також зазначає, що 05 березня 2015 року затверджено нову посадову інструкцію лікаря з медицини невідкладних станів відділення екстреної (швидкої) медичної допомоги, проте позивача роботодавцем про її зміст не повідомлено. Крім того зазначає, що судом також безпідставно відмолено у задоволенні позовних вимог про стягнення з відповідача на його користь заробітної плати та моральної шкоди.

Позивач підтримав свою апеляційну скаргу та просив її задовольнити.

Представники відповідача заперечували проти задоволення апеляційної скарги та просили її відхилити.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення осіб, які брали участь у справі, з'ясувавши обставини справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відмовляючи у задоволенні позову в частині скасування наказу Директора Центра екстреної медичної допомоги та медицини катастроф міста Києва № 40-д від 20 липня 2015 року про дисциплінарне стягнення лікаря відділення ЕМД (підстанції № 10) ОСОБА_2 суд першої інстанції прийшов до обґрунтованого висновку про те, що вказаний наказ є законним та не підлягає скасуванню, оскільки в діях позивача вбачається порушення правил внутрішнього трудового розпорядку та своїх посадових обов'язків, які передбачені Посадовою інструкцією лікаря з медицини невідкладних станів відділення екстреної (швидкої) медичної допомоги. Колегія суддів погоджується з таким висновком суду з огляду на таке.

У відповідності до ст.15 Закону України «Про екстрену медичну допомогу» особи, винні у порушенні положень цього Закону, у порядку, встановленому законом, несуть дисциплінарну, адміністративну, кримінальну або цивільно-правову відповідальність за: ненадання без поважних причин на місці події медичної допомоги або необґрунтовану відмову у її наданні; ненадання без поважних причин на місці події необхідної медичної допомоги або необгрунтовану відмову у її наданні; ненадання без поважних причин наявного транспортного засобу для безоплатного перевезення людини, яка перебуває у невідкладному стані, до найближчого до місця події відділення екстреної (невідкладної) медичної допомоги або необґрунтовану відмову у здійсненні такого перевезення; несвоєчасне надання екстреної медичної допомоги або створення перешкод у її наданні; невиконання без поважних причин розпоряджень оперативно-диспетчерської служби центру екстреної медичної допомоги та медицини катастроф або бригади екстреної (швидкої) медичної допомоги щодо надання необхідної невідкладної медичної допомоги пацієнту, який перебуває у невідкладному стані, що загрожує життю такого пацієнта; необґрунтовану відмову у передачі та прийнятті викликів екстреної медичної допомоги.

Статтею 139 КЗпП України визначено, що працівники зобов'язані працювати чесно і сумлінно, своєчасно і точно виконувати розпорядження власника або уповноваженого ним органу, додержувати трудової і технологічної дисципліни, вимог нормативних актів про охорону праці, дбайливо ставитися до майна власника, з яким укладено трудовий договір.

Згідно ст.ст.147, 147-1 КЗпП України За порушення трудової дисципліни до працівника може бути застосовано тільки один з таких заходів стягнення: 1) догана; 2) звільнення. Дисциплінарні стягнення застосовуються органом, якому надано право прийняття на роботу (обрання, затвердження і призначення на посаду) даного працівника.

У відповідності до положень ст.148 КЗпП України, дисциплінарне стягнення застосовується власником або уповноваженим ним органом безпосередньо за виявленням проступку, але не пізніше одного місяця з дня його виявлення, не рахуючи часу звільнення працівника від роботи у зв'язку з тимчасовою непрацездатністю або перебування його у відпустці. Дисциплінарне стягнення не може бути накладене пізніше шести місяців з дня вчинення проступку.

Відповідно до ч. 4 п. 5.1 Статуту Центру екстреної медичної допомоги та медицини катастроф міста Києва, працівники Центру ЕМД та МК призначаються на посаду та звільняються з посади наказом директора Центру ЕМД та МК.

Так, ст.149 КЗпП Українивизначено, що до застосування дисциплінарного стягнення власник або уповноважений ним орган повинен зажадати від порушника трудової дисципліни письмові пояснення. За кожне порушення трудової дисципліни може бути застосовано лише одне дисциплінарне стягнення. При обранні виду стягнення власник або уповноважений ним орган повинен враховувати ступінь тяжкості вчиненого проступку і заподіяну ним шкоду, обставини, за яких вчинено проступок, і попередню роботу працівника. Стягнення оголошується в наказі (розпорядженні) і повідомляється працівникові під розписку.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом ОСОБА_2 перебуває у трудових відносинах з відповідачем. З 01 вересня 2011 року працює на посаді лікаря з медицини невідкладних станів відділення екстреної (швидкої) медичної допомоги (підстанції 10) Центру екстреної медичної допомоги та медицини катастроф міста Києва.

20 липня 2015 року наказом директора Центру екстреної медичної допомоги та медицини катастроф міста Києва № 10-д, ОСОБА_2І,оголошено догану за грубе порушення правил внутрішнього трудового розпорядку та своїх посадових обов'язків, а саме 05 липня 2015 року після отримання виклику № 867 самовільне, без дозволу фельдшера з приймання викликів і передачі їх виїзним бригадам швидкої медичної допомоги відділення ЕМД (підстанції № 10), повернувся до відділення ЕМД (підстанції 10), що призвело до збою в роботі відділення ЕМД (підстанції № 10) та затримки госпіталізації пацієнта з шлунково-кишковою кровотечою в хірургічне відділення, порушення п.п. 1.7, 2.3, 2.12, 2.39, 2.43, 2.48, 2.51.4 Посадової інструкції лікаря з медицини невідкладних станів (а.с.56).

Із доповідної записки диспетчера 10 відділення ОСОБА_7, вбачається, що працюючи 05липня 2015 року 104 бригада в складі ОСОБА_2 та фельдшера ОСОБА_8, після обслуговування виклику № 697 «де була госпіталізація вагітної в пологовий будинок», в 13:27 було передано виклик № 867 «78 р., рвота ЖКК» Після прийняття виклику лікарем ОСОБА_2, він зателефонував у диспетчерську з претензією, що вони ще знаходяться у 6 пологовому будинку, що йому вже потрібно на обід, на що отримав відповідь телефонувати старшому лікарю (на даний момент у відділенні вільних бригад не було). В 14:13 год. бригада самовільно поїхала у відділення, принципово відмовившись їхати на виклик, мотивуючи тим, що йому було потрібно обідати. По розпорядженню старшого лікаря з відділення виїхала на виклик 103 бригада в 14:13 (46 хв. запізнення), хворого з ЖКК доставлено в ЛШМД. В 14:15 лікар ОСОБА_2 самовільно залишив робоче місце, сказавши, що він захворів (а.с.49).

Згідно Доповідної записки диспетчера 10 відділення ОСОБА_9 від 05 липня 2015 року, що працюючи05 липня 2015 року 104 бригада в складі ОСОБА_2 та фельдшера ОСОБА_8, після обслуговування виклику № 697, де була госпіталізація вагітної в 6 пологовий будинок, закінчення по смартфону було поставлено в 13:25 год., в 13:27 було передано виклик № 867, 78, рвота ЖКК. Після прийняття виклику лікарем ОСОБА_2, зателефоновано у диспетчерську з претензією, що вони ще знаходяться у 6 пологовому будинку, і що йому вже потрібно на обід, на що отримав відповідь телефонувати старшому лікарю (на даний момент у відділенні вільних бригад не було). В 14:05 диспетчером був зроблений дзвінок у квартиру на виклик, але бригади там ще не було. В 14:13 год. бригада самовільно поїхала у відділення, принципово відмовившись їхати на виклик, мотивуючи тим, що йому потрібно обідати. По розпорядженню старшого лікаря з відділення виїхала на виклик 103 бригада в 14:13 (46 хв. запізнення), хворого з ЖКК доставлено в ЛШМД. В 14:15 лікар ОСОБА_2 самовільно залишив робоче місце, сказавши, що він хворіє (а.с.50).

В Доповідній чергового старшого лікаря ОДВ ОСОБА_10 від 05липня 2015 року зазначено, що 05липня 2015 фельдшер з приймання викликів і передачі їх виїзним бригадам швидкої медичної допомоги відділення ЕМД № 10 ОСОБА_9 повідомила про те, що лікар 104 бригади ОСОБА_2, після закінчення попереднього виклику, у приймальному відділенні 6 пологового будинку отримав виклик № 867 о 13:27, привід до виклику «Шлунково- кишкова кровотеча». На даний виклик не поїхав, а самовільно, без попередження, о 14:13 заїхав до відділення ЕМД № 10 на обід, і на виклик їхати відмовився. На даний виклик з запізненням у 45 хвилин була направлена інша бригада екстреної медичної допомоги. Пацієнтка з діагнозом ШКК була госпіталізована в ЛШМД. На вимогу написати пояснення лікар ОСОБА_2 відповів тим, що залишив своє робоче місце та пішов до пункту невідкладної медичної допомоги, брати листок тимчасової непрацездатності.

З пояснювальної фельдшера з медицини невідкладних станів відділення № 10 ОСОБА_8 від 09 липня 2015 року вбачається, що 05липня 2015 рокувиклик № 697 в 11:42 на якому була госпіталізація в пологовий будинок № 6. Після закінчення виклику снідала в машині ШМД, нам зразу дали виклик № 867. Про що розмовляв лікар ОСОБА_2 з старшим лікарем та диспетчерами підстанції № 10 не чула.

Як вбачається з Витягу з Колективного договору Центру екстреної медичної допомоги та медицини катастроф міста Києва на 2014-2017 роки, зазначено, що працівникам бригад екстреної (швидкої) медичної допомоги - через умови виробництва перерву для відпочинку і харчування встановити не можливо, тому працівникам повинна бути надана можливість прийому їжі впродовж робочої зміни (12 годин) тривалістю до 20 хвилин, яка зараховується до робочого часу.

У відповідності до п. 1.1 посадової інструкції лікаря з медицини невідкладних станів відділення екстреної (швидкої) медичної допомоги, яка затверджена 05 березня 2015 року, лікар з медицини невідкладних станів відділення екстреної (швидкої) медичної допомоги Центру екстреної медичної допомоги та медицини катастроф міста Києва (Центр ЕМД та МК) є медичним працівником, який здійснює надання екстреної медичної допомоги пацієнтам та постраждалим на догоспітальному етапі згідно із затвердженими діагностично-лікувальними протоколами (стандартами), працює у складі бригади екстреної (швидкої) медичної допомоги, керує та організовує роботу усіх членів бригади.

Згідно до п. 1.7 посадової інструкції лікаря з медицини невідкладних станів відділення екстреної (швидкої) медичної допомоги, у своїй роботі лікар керується Конституцією України, Законами України, указами Президента України, постановами Верховної Ради України, актами Кабінету Міністрів України, міжнародними договорами України, рішеннями і розпорядженнями органів місцевої виконавчої влади та місцевого самоврядування, наказами Міністерства охорони здоров'я України, Департаменту охорони здоров'я виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації), директора Центру ЕМД та МК, Статутом Центру ЕМД та МК, Колективним договором Центру ЕМД та МК, Правилами внутрішнього трудового розпорядку Центру ЕМД та МК, Положенням про Відділення, іншими нормативно-правовими актами, а також посадовою інструкцією.

Пунктом 2.3 посадової інструкції лікаря з медицини невідкладних станів відділення екстреної (швидкої) медичної допомоги визначено, що забезпечення постійної готовності бригади до виїзду на виклик для надання екстреної медичної допомоги пацієнтам і постраждалим у повсякденних умовах, особливий період та під час ліквідації наслідків надзвичайної ситуації.

При надходженні виклику, лікар повинен особисто отримати його у фельдшера диспетчерської Відділення, уточнити адресу, привід до виїзду і виїхати не пізніше 2-х хвилин з моменту отримання виклику. Розпорядження фельдшера диспетчерської, щодо виїзду на виклик - є обов'язковим до виконання лікарем та всіма членами очолюваної ним бригади. У разі неможливості виїхати на виклик - негайно повідомити про це фельдшера диспетчерської Відділення та в подальшому діяти за його вказівками (п. 2.12 Посадової інструкції лікаря з медицини невідкладних станів відділення екстреної (швидкої) медичної допомоги).

Лікар зобов'язаний про всі затримки по дорозі на виклик негайно повідомити фельдшера диспетчерської Відділення (п. 2.39 Посадової інструкції лікаря з медицини невідкладних станів відділення екстреної (швидкої) медичної допомоги).

Відповідно до п. 2.43 посадової інструкції лікаря з медицини невідкладних станів відділення екстреної (швидкої) медичної допомоги, про закінчення виконання виклику необхідно негайно повідомити фельдшера диспетчерської Відділення і, в подальшому, діяти згідно з його розпорядженням.

Основними завданнями та обов'язками лікаря є належно та своєчасно виконувати: накази, розпорядження, доручення директора Центру ЕМД та МК; розпорядження, доручення, вказівки заступників директора Центру ЕМД та МК; розпорядження, доручення, вказівки свого безпосереднього керівника та керівників в оперативній роботі; Правила внутрішнього трудового розпорядку Центру ЕМД та МК; вимоги з охорони праці і пожежної безпеки; вимоги санітарно-гігієнічного та протиепідемічного режимів; вимоги цієї посадової інструкції, а також інших нормативно-правових документів, що регламентують діяльність лікаря (п. 2.48 посадової інструкції лікаря з медицини невідкладних станів відділення екстреної (швидкої) медичної допомоги).

Згідно п. 2.51.4 посадової інструкції лікаря з медицини невідкладних станів відділення екстреної (швидкої) медичної допомоги, лікарю бригади забороняється будь-яким чином дезорганізовувати роботу бригади, Відділення чи Центру ЕМД та МК, або сприяти деструктивним діям будь-яких осіб стосовно діяльності закладу.

Пунктом 1.5 посадової інструкції лікаря з медицини невідкладних станів відділення екстреної (швидкої) медичної допомоги передбачено, що лікар безпосередньо підпорядкований завідувачу Відділення, а в оперативній роботі: старшому лікарю з медицини невідкладних станів оперативно-диспетчерського відділу; фельдшеру з приймання викликів і передачі їх виїзним бригадам швидкої медичної допомоги Відділення.

Відповідно до п. 3.11 Посадової інструкції лікаря з медицини невідкладних станів відділення екстреної (швидкої) медичної допомоги, лікар має право відмовитися від виконання дорученої роботи, якщо створилася виробнича ситуація, небезпечна для його життя чи здоров'я або інших членів бригади.

Отже з огляду на викладене колегія суддів погоджується з висновком суду про відмову у задоволенні вимог про скасування наказу Директора Центра екстреної медичної допомоги та медицини катастроф міста Києва № 40-д від 20 липня 2015 року про дисциплінарне стягнення лікаря відділення ЕМД (підстанції № 10) ОСОБА_2

Також колегія суддів вважає, необґрунтованими вимоги позивача про стягнення з відповідача заборгованості по заробітній платі за період серпень-жовтень 2015 року у розмірі 3000,00 грн з огляду на таке.

Відповідно до ст. 151 КЗпП України, протягом строку дії дисциплінарного стягнення заходи заохочення до працівника не застосовуються.

Статтею 1 Закону України «Про оплату праці» визначено, що заробітна плата - це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку за трудовим договором роботодавець виплачує працівникові за виконану ним роботу. Розмір заробітної плати залежить від складності та умов виконуваної роботи, професійно-ділових якостей працівника, результатів його праці та господарської діяльності підприємства.

У відповідності до положень ст.2 Закону України «Про оплату праці», основна заробітна платаце - винагорода за виконану роботу відповідно до встановлених норм праці (норми часу, виробітку, обслуговування, посадові обов'язки). Вона встановлюється у вигляді тарифних ставок (окладів) і відрядних розцінок для робітників та посадових окладів для службовців. Додаткова заробітна плата це - винагорода за працю понад установлені норми, за трудові успіхи та винахідливість і за особливі умови праці. Вона включає доплати, надбавки, гарантійні і компенсаційні виплати, передбачені чинним законодавством; премії, пов'язані з виконанням виробничих завдань і функцій. Інші заохочувальні та компенсаційні виплати. До них належать виплати у формі винагород за підсумками роботи за рік, премії за спеціальними системами і положеннями, виплати в рамках грантів, компенсаційні та інші грошові і матеріальні виплати, які не передбачені актами чинного законодавства або які провадяться понад встановлені зазначеними актами норми .

Відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України від 27 березня 2013 року № 199 «Деякі питання оплати праці медичних працівників системи екстреної медичної допомоги», де зазначено, що установити, що медичним працівникам системи екстреної медичної допомоги виплачується надбавка за особливий характер праці у розмірі до 20 відсотків посадового окладу (з підвищеннями), надбавка за особливі умови праці у розмірі до 20 відсотків посадового окладу (з підвищеннями), матеріальна допомога для вирішення соціально-побутових питань у розмірі одного посадового окладу на рік на підставі рішення керівника закладу охорони здоров'я, а керівникам закладів охорони здоров'я - за рішенням керівника органу вищого рівня у межах фонду заробітної плати, затвердженого у кошторисах. Зазначені надбавки виплачуються медичним працівникам щомісяця за фактично відпрацьований час за основним місцем роботи, а також тим, що працюють за сумісництвом.

Згідно п. 3.1 Витягу з Положення про матеріальне стимулювання працівників Центру екстреної медичної допомоги та медицини катастроф міста Києва, з метою посилення матеріальної зацікавленості трудового колективу та окремих працівників у застосуванні прогресивних форм та методів організації праці, підвищення якості роботи, зростання професійної майстерності, за високі досягнення у праці, за складність, напруженість та високу якість роботи або за виконання особливо важливої (на термін її виконання) роботи встановлюється щомісячна надбавка у розмірі 50% посадового окладу.

Отже колегія суддів погоджуються з висновком суду про те, що оскільки позивачу Наказом від 20 липня 2015 року було оголошено догану, то позовні вимоги в частині стягнення заборгованості по заробітній платі не підлягають задоволенню.

У відповідності до п. 3 Постанови Пленуму Верховного суду № 4 від 31.03.95 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди»під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб.

Пункт 5 постанови пленуму Верховного Суду України № 4 від 31березня 1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» роз'яснює, що відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов'язковому з'ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювана, наявність причинного зв'язку між шкодою і протиправним діянням заподіювана та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з'ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору.

Враховуючи те, що позивачем не доведено порушення відповідачем норм трудового законодавства, а тому вимоги позивача щодо стягнення моральної шкоди не підлягають задоволенню.

Щодо доводів апелянта, суд 05 липня 2015 року ОСОБА_2 перебував на лікарняному колегією суддів не приймаються до уваги з огляду на таке.

У відповідності до ст.303 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог заявлених у суді першої інстанції.

Відповідно до п. 1.1. «Інструкції про порядок видачі документів, що засвідчують тимчасову непрацездатність громадян», яка затверджена наказом Міністерства охорони здоров'я України від 13 листопада 2001 року № 455 та зареєстрована в Міністерстві юстиції України 4 грудня 2001 року за № 1005/6196, тимчасова непрацездатність працівників засвідчується листком непрацездатності.

Видача інших документів про тимчасову непрацездатність окрім листка непрацездатності, згідно з пунктом 1.2. вказаної вище Інструкції забороняється, крім випадків, обумовлених п. 1.13, 2.7, 2.16, 2.17, 2.18, 2.19, 2.20, 3.4, 3.16, 6.6., перебування на амбулаторному лікуванні не віднесено до переліку випадків зазначених в обумовлених попередньо пунктів «Інструкції про порядок видачі документів, що засвідчують тимчасову непрацездатність громадян».

Відповідно до пункту 1.7. «Інструкції про порядок видачі документів, що засвідчують тимчасову непрацездатність громадян» чітко вказано, що видача документів, що засвідчують тимчасову непрацездатність, здійснюється тільки після особистого огляду хворого лікарем , про що робиться відповідний запис у медичній картці амбулаторного хворого з обґрунтуванням тимчасової непрацездатності.

Пунктом 2.2 «Інструкції про порядок видачі документів, що засвідчують тимчасову непрацездатність громадян» визначено, що при втраті працездатності внаслідок захворювання або травми лікуючий лікар в амбулаторно-поліклінічних закладах може видавати листок непрацездатності особисто терміном до 5 календарних днів з наступним продовженням його, залежно від тяжкості захворювання, до 10 календарних днів.

Так, відповідно до наявної в матеріалах справи Довідки № 43 про тимчасову непрацездатність громадянина від 05 липня 2015 року, яка була видана лікарем Центру первинної медико- санітарної допомоги №2, де зазначено, що ОСОБА_2 непрацездатний з 05 липня 2015 року, явка до лікаря -06 липня 2015 року.

Також під час розгляду справи в суді апеляційної інстанції стороною позивача надано копію листка непрацездатності серія АГЧ №424638 виданого центром медико-санітарної допомоги №1 філія №4 Оболонського району м. Києва, який не може бути прийнятий до уваги, оскільки у відповідності до ст.303 ЦПК України апеляційний суд перевіряє законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог заявлених у суді першої інстанції.

А тому колегія суддів вважає, що довідка від 03 липня 2013 року не є законною підставою для невиходу працівника на роботу, оскільки відповідно до «Інструкції про порядок видачі документів, що засвідчують тимчасову непрацездатність громадян» тимчасова непрацездатність працівників засвідчується листком непрацездатності.

Посилання апелянта на те, що 05 березня 2015 року затверджено нову посадову інструкцію лікаря з медицини невідкладних станів відділення екстреної (швидкої) медичної допомоги, проте позивача роботодавцем про її умови не повідомлено, колегією суддів не приймається до уваги з огляду на те, що у відповідності до наявної в матеріалах справи копії журналу реєстрації ознайомлення медичного персоналу відділення №10 з посадовими інструкціями, правилами внутрішнього розпорядку, колективною угодою позивача 01 липня 2015 року ознайомлено із вказаною посадовою інструкцією про що свідчить його підпис у згаданому журналі.

Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду.

Відповідно до ч.2 ст.308 ЦПК України не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних підстав.

Рішення суду є законним та обґрунтованим, відповідає вимогам матеріального права, внаслідок чого підстав для його скасування з мотивів викладених в апеляційній скарзі, не вбачається.

Керуючись ст.ст. 218, 303, 307, 308, 313, 314, 315, 317 ЦПК України, колегія суддів -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - відхилити.

Рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 05 квітня 2016 року - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ в касаційному порядку протягом двадцяти днів.

Головуючий суддя:

Судді: