Номер провадження: 22-ц/785/6544/16
Головуючий у першій інстанції Тарасов А. В.
Доповідач Бабій А. П.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27.09.2016 року м. Одеса

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Одеської області в складі:

головуючого судді Бабія А. П.

суддів Варикаші О.Д., Станкевича В. А.

при секретарі Желєзнові В. В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до Державної судноплавної компанії «Чорноморське морське пароплавство» про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні, за апеляційною скаргою Державної судноплавної компанії «Чорноморське морське пароплавство» на рішення Приморського районного суду м. Одеси від 01. 06. 2016 р.,

в с т а н о в и л а:

10. 08. 2015 р. ОСОБА_2 звернулася до суду з позовом про стягнення додаткового середнього заробітку за час затримки розрахунку з 24. 12. 2012 р. по 11. 06. 2015 р. з урахуванням податків з подальшою зміною позовних вимог і остаточно в заяві від 25. 04. 2016 р. просила стягнути з Державної судноплавної компанії «Чорноморське морське пароплавство» (далі ДСК «ЧМП») на її користь середній заробіток за час затримки розрахунку з 18. 09. 2014 р. по 11. 06. 2015 р. у сумі 16892,72 грн. з врахованими податками та військовим збором.

В обгрунтування вимог зазначено, що позивач звільнена з роботи 24. 12. 2013 р., але в день звільнення їй не виплатили належні їй кошти, а саме: заробітну плату, індексацію, вихідну допомогу, додаткову вихідну допомогу за колективним договором - 12-місячний середній заробіток і ДСК «ЧМП» повинно сплатити їй середній заробіток за час затримки виплати призначених їй грошових коштів починаючи з 18. 09. 2014 р. по 11. 06. 2015 р. з урахуванням податків

Рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 01. 06. 2016 р. зазначений позов ОСОБА_2 задоволено частково. Стягнуто з ДСК «ЧМП» на користь ОСОБА_2 середній заробіток за час затримки за період з 18. 09. 2014 р. по 11. 06. 2015 р. в розмірі 16800,91 грн. за вирахуванням суми податку з доходів фізичних осіб та військового збору. У задоволенні решти позову відмовлено.

В апеляційній скарзі ДСК «Чорноморське морське пароплавство» ставиться питання про зміну рішення суду і присудження до стягнення з ДСК «ЧМП» середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні за період з 18. 09. 2014 р. по 03. 06. 2015 р. у сумі 15972,32 грн. з урахуванням відповідних податків та зборів.

Зокрема, вказано з посиланням на ст. 45 ч. 1, ст. 49 ч. 1 п. 8 Закону України «Про виконавче провадження», п. п. 13.1, 13.2 Інструкції з організації примусового виконання рішень», ст. 117 КЗпП України на незгоду з визначеним у рішенні суду моментом виконання грошового зобов'язання перед ОСОБА_2 з посиланням на те, що днем зарахування позивачу суми боргу є дата списання грошових коштів з рахунків ДСК «ЧМП», тобто 03. 06. 2015 р., коли кошти були перераховані державній виконавчій службі, а не 11. 06. 2015 р. - моменту фактичного отримання коштів самим позивачем від державної виконавчої служби і на відсутність вини ДСК «ЧМП» в отриманні коштів позивачем не 03. 06. 2015 р., а 11. 06. 2015 р.

Зазначено, що сума середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні за період з 18. 09. 2014 р. по 03. 06. 2015 р. становитиме 19571,1 грн. (109,95 грн. ? 178 робочих днів), а з урахуванням податку з доходів фізичних осіб в розмірі 3305,22 грн. та військового збору в розмірі 293,56 сума компенсації за затримку виплати розрахунку при звільненні за вказаний період остаточно становить 15972,32 грн.

Вказано, що у разі задоволення позовних вимог апелянт просить вказати кінцевий розрахунок з урахуванням вказаних податків та зборів і зазначати лише належну до виплати працівникові суму або вказати, що позивач має сплатити на користь держави податки, збори та обов'язкові платежі у визначеному розмірі, що розраховуються зі стягуваної суми.

В судовому засіданні Слісаренко В. В., представник ДСК «ЧМП», підтримала доводи апеляційної скарги, а ОСОБА_4, представник ОСОБА_2, вважає рішення суду правильним.

Відповідно до ст. 305 ЦПК України неявка в судове засідання осіб, які беруть участь у справі, не перешкоджає розгляду справи.

Розглянувши доводи скарги і перевіривши матеріали справи в межах заявлених заявником вимог та апеляційної скарги, судова колегія приходить до наступного.

Закон України "Про виконавче провадження" визначає умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку. Цим Законом врегульовано лише правовідносини, що виникають у процесі виконання судових рішень.

Відповідно до частини 1 статті 117 КЗпП України в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку.

Згідно із частиною 1 статті 116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення.

Таким чином, аналіз наведених норм матеріального права дає підстави для висновку, що передбачений частиною 1 статті 117 КЗпП України обов'язок роботодавця щодо виплати середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні настає за умови невиплати з його вини належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 КЗпП України, при цьому визначальними є такі юридично значимі обставини, як невиплата належних працівникові сум при звільненні та факт проведення з ним остаточного розрахунку.

Отже, непроведення з вини власника або уповноваженого ним органу розрахунку з працівником у зазначені строки є підставою для відповідальності, передбаченої статтею 117 Кодексу, тобто виплати працівникові його середнього заробітку за весь час затримки по день фактичного розрахунку. Після ухвалення судового рішення про стягнення заборгованості із заробітної плати роботодавець не звільняється від відповідальності, передбаченої статтею 117 КЗпП України, а саме виплати середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні, тобто за весь період невиплати власником або уповноваженим ним органом належних працівникові при звільненні сум.

Вказаний правовий висновок відповідає правовій позиції, викладеній у постанові Верховного Суду України від 29. 01. 2014 р. у справі № 6-144ц13, а відповідно до ст. 214 ч. 2, ст. 360-7 ЦПК України при виборі і застосуванні правової норми до спірних правовідносин суд враховує висновки Верховного Суду України, викладені у постановах, прийнятих за результатами розгляду заяв про перегляд судового рішення з підстав, передбачених пунктами 1, 2 частини першої статті 355 цього Кодексу.

Судом встановлено, що 24. 12. 2012 р. ОСОБА_2 було звільнено з посади керівника групи обробки документів відділу захисту інформації у ДСК «Чорноморське морське пароплавство» на підставі наказу № 223-л у зв'язку зі скороченням штату працівників.

Судовим наказом Приморського районного суду м. Одеси від 28. 03. 2013 р. з ДСК «Чорноморське морське пароплавство» було стягнуто на користь ОСОБА_2 нараховану, але не виплачену заробітну плату за грудень 2012 р. в розмірі 3350,14 грн.

Зазначені грошові кошти були перераховані на рахунок позивача 27. 06. 2013 р., що встановлено рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 25. 10. 2013 р., яке набрало законної сили, та яким стягнуто з ДСК «ЧМП» на користь ОСОБА_2 середній заробіток за затримку розрахунку при звільненні починаючи з 25. 12. 2012 р. по дату розрахунку 27. 06. 2013 р. в розмірі 16666,65 грн., додаткову вихідну допомогу в розмірі дванадцятимісячного середнього заробітку в розмірі 24325,20 грн., а також моральну шкоду в розмірі 10000 грн.

Рішенням апеляційного суду Одеської області від 24. 12. 2013 р. зазначене рішення Приморського районного суду м. Одеси було змінено в частині розміру присудженої моральної шкоди, а саме стягнуто з ДСК «ЧМП» на користь ОСОБА_2 моральну шкоду в розмірі 500 грн., а в іншій частині рішення суду залишено без змін.

Сторони не оспорюють, що мала місце затримка з розрахунком відповідача на користь позивача з 18. 09. 2014 р., але ОСОБА_2 вважає днем фактичного розрахунку - 11. 06. 2015 р., коли вона отримала на свій рахунок грошові кошти, а ДСК «ЧМП» вважає днем фактичного розрахунку - 03. 06. 2015 р., коли ДСК «ЧМП» перерахувало належні ОСОБА_2 грошові кошти на рахунок державної виконавчої служби.

Вказані обставини підтверджені матеріалами справи і не спростовані у справі.

Аналізуючи матеріали справи в сукупності апеляційний суд з урахуванням вищенаведених обставин вважає обґрунтованим та правильним висновок суду першої інстанції про часткове задоволення позову і стягнення з ДСК «ЧМП» на користь ОСОБА_2 середній заробіток за час затримки за період з 18. 09. 2014 р. саме по 11. 06. 2015 р. (день фактичного розрахунку з позивачем) в розмірі 16800,91 грн. за вирахуванням суми податку з доходів фізичних осіб та військового збору.

Посилання на ст. 45 ч. 1, ст. 49 ч. 1 п. 8 Закону України «Про виконавче провадження», п. п. 13.1, 13.2 Інструкції з організації примусового виконання рішень», ст. 117 КЗпП України вказаний висновок суду першої інстанції не спростовують.

Що стосується альтернативних пропозицій ДСК «ЧМП» щодо вказівки кінцевого розрахунку з урахуванням вказаних податків та зборів і зазначення лише належної до виплати працівникові суми або вказівки, що позивач має сплатити на користь держави податки, збори та обов'язкові платежі у визначеному розмірі, що розраховуються зі стягуваної суми, то це питання судом першої інстанції конкретно вирішено, а у випадку необхідності отримання роз'яснень з цього приводу ДСК «ЧМП» вправі звернутися до суду першої інстанції за роз'ясненнями в порядку ст. 221 ЦПК України.

Апеляційний суд також враховує, що відповідно до вимог ст. ст. 303, 307 ч. 1 п. 1, 308 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції; апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення суду без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права. Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних підстав.

За викладених обставин судова колегія приходить до висновку, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи, порушень норм матеріального та процесуального права не допустив, а наведені в апеляційній скарзі доводи висновки суду не спростовують, в зв'язку з чим рішення суду підлягає залишенню без змін.

Керуючись ст. ст. 304, 307 ч. 1 п. 1, 308, 313, 314, 317, 319, 325, 327 ЦПК України, колегія суддів,

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу Державної судноплавної компанії «Чорноморське морське пароплавство» відхилити, а рішення Приморського районного суду м. Одеси від 01. 06. 2016 р.залишити без змін.

Судове рішення апеляційного суду набирає законної сили з моменту його проголошення і може бути оскаржене протягом двадцяти днів з дня набрання ним законної сили шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Судді апеляційного суду Одеської області А. П. Бабій

О. Д. Варикаша

В. А. Станкевич