Апеляційний суд Житомирської області
Категорія 45 Доповідач Якухно О. М.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 травня 2016 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду Житомирської області в складі:

головуючого судді Якухно О.М.

суддів Жигановської О.С., Коломієць О.С.

з участю секретаря

судового засідання Добровольської Т.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Житомирі цивільну справу за позовом ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 до Управління Держгеокадастру у Коростенському районі Житомирської області, Коростенської міської ради Житомирської області, ОСОБА_6, третя особа ОСОБА_7, про скасування рішення, державної реєстрації та свідоцтва за апеляційною скаргою ОСОБА_5 на рішення Лугинського районного суду Житомирської області від 29 березня 2016 року,

в с т а н о в и л а:

У листопаді 2015 року ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 звернулися з даним позовом, в якому просили: скасувати рішення сесії VI скликання Коростенської міської ради №1336 від 26 грудня 2013 року в частині затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки 0,0882 га за адресою: АДРЕСА_1 у власність ОСОБА_6; скасувати витяг з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 28.01.2014 року та свідоцтво НОМЕР_1 від 28.01.2014 року.

Свої позовні вимоги позивачі обґрунтовують тим, що вони є співвласниками житлового будинку розташованого по АДРЕСА_1. Під час звернення до виконавчого комітету Коростенської міської ради відносно приватизації належних їм земельних ділянок, якими вони користуються відповідно до технічних планів будинку, останні дізналися, що рішенням двадцять дев'ятої сесії шостого скликання №1336 від 26.12.2013 року погоджено технічну документацію на відведення земельної ділянки загальною площею 0,0882 га за вказаною адресою ОСОБА_6 Позивачі вважають, що прийняте рішення Коростенської міської ради є незаконним, оскільки при відведенні вказаної земельної ділянки з позивачами не було погоджено технічну документацію та порушено їх права.

Рішенням Лугинського районного суду Житомирської області від 29 березня 2016 року у задоволені вказаного позову відмовлено за безпідставністю.

Непогоджуючись із зазначеним рішенням ОСОБА_5 подано апеляційну скаргу в якій, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, остання просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове про задоволення позовних вимог.

Представник позивача ОСОБА_5 підтримав апеляційну скаргу та пояснив, що житловий будинок по АДРЕСА_1 барачного типу і рішення про закріплення за ним земельної ділянки не приймалося. Земельна ділянка, якою користуються позивачі, належить територіальній громаді. Вони є співвласниками будинку, а тому повинно бути погодження меж з ними, як фактичними користувачами. Крім того, на виділеній відповідачу земельній ділянці побудовано туалет, що належить позивачам.

Відповідач ОСОБА_6 апеляційну скаргу не визнав.

Представники Коростенської міської ради та Управління Держгеокадастру у Коростенському районі скаргу не визнали і пояснили, що погоджувати межі із позивачами не було потреби, оскільки фактичне використання ними земельної ділянки, що перевищує 0,10 га, не свідчить про законність таких дій. Земля належить до земель запасу Коростенської міської ради, яка погодила межі, і позивачам та попереднім власникам у користування чи оренду не виділялася.

Розглянувши справу в межах доводів, викладених в апеляційній скарзі, колегія суддів вважає, що вона не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що позивачі та третя особа є співвласниками житлового будинку АДРЕСА_1 а саме: ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 - власники квартири НОМЕР_3, що складає 1/4 житлового будинку; ОСОБА_5 - власник квартири НОМЕР_2, що складає 1/4 житлового будинку; третя особа - ОСОБА_7 є власником квартири НОМЕР_4, що складає 1/4 житлового будинку.

24.09.2013 року ОСОБА_6 замовлено технічну документацію на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність за адресою: АДРЕСА_1

Відповідно до рішення Коростенської міської ради №1336 від 26.12.2013 року, затверджено проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність ОСОБА_8 для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд, площею 0,0882 га за адресою: вулиця АДРЕСА_1

Відповідно до витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно НОМЕР_1 від 28.01.2014року ОСОБА_6 є власником земельної ділянки площею 0,0882 га за адресою: вулиця АДРЕСА_1

Частиною 1 ст.15 ЦК України визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Відповідно до ч.2 ст.152 ЗК України власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов'язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків.

З урахуванням цих норм, правом на звернення до суду за захистом наділена особа в разі порушення, невизнання або оспорювання саме її прав, свобод чи інтересів, а також у разі звернення до суду органів і осіб, яким надано право захищати права, свободи та інтереси інших осіб або державні та суспільні інтереси. Суд повинен установити, чи були порушені, невизнані або оспорені права, свободи чи інтереси цих осіб, і залежно від установленого вирішити питання про задоволення позовних вимог або відмову в їх задоволенні.

Згідно вимог ст.198 ЗК України при кадастровій зйомці погоджується межа земельної ділянки з суміжними власниками та землекористувачами.

Вимогами ч.2 ст.10 та ч.1 ст.60 ЦПК України передбачено, що кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень.

Згідно із п.а ч.2 ст.83 ЗК України у комунальній власності перебувають усі землі в межах населених пунктів, крім земельних ділянок приватної та державної власності.

Згідно записів технічних паспортів на вказані квартири, які виготовлено в 2005-2008 роках, фактична площа земельної ділянки, на якій знаходиться житловий будинок АДРЕСА_1 при обмірі становить 0,2346 га, з яких : 0,0283 га під будівлями, 0,0825 під двором, 0,04 га засаджені садом та 0,0838 га використовуються для засадження городу.

Як вбачається з проекту землеустрою, ОСОБА_6 передано у приватну власність земельну ділянку площею 0,0882 га, яка позначена у технічному паспорті позивачів на житловий будинок як город, і межі погоджено Корростенською міською радою, як власником земельної ділянки.

Громадянам України за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування можуть передаватися безоплатно у власність або надаватися в оренду земельні ділянки для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і гаражного будівництва в межах норм, визначених цим Кодексом. Понад норму безоплатної передачі громадяни можуть набувати у власність земельні ділянки для зазначених потреб за цивільно-правовими угодами (ст.40 ЗК України).

Відповідно до п.г ч.1 ст.121 ЗК України для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) у містах передається безоплатно земельна ділянка не більше 0,10 га.

Згідно повідомлення виконавчого комітету Коростенської міської ради від 26.06.2014 року саме в такому розмірі рішенням № 1511 33 сесії VI скликання Коростенської міської ради надано дозвіл позивачам на виготовлення технічної документації із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі для обслуговування будинку по АДРЕСА_1

Позивачами не доведено, що за будинком АДРЕСА_1 у відповідності до вимог законодавства була закріплена земельна ділянка більшою площею і що вона межує із земельною ділянкою, виділеною відповідачу ОСОБА_6

Фактичне використання позивачами спірної земельної ділянки площею 0,2346 га, що виявлено при обмірі, та облаштування на ній туалету правового значення для вирішення спору не має, оскільки позивачі не набули у встановленому законом порядку права користування нею для обслуговування будинку АДРЕСА_1 та будівництва господарських споруд.

Залишок земельної ділянки, що перебуває у фактичному користуванні співвласників житлового будинку по АДРЕСА_1 після оформлення права власності на земельну ділянку за ОСОБА_6 становить 0,1464 га, що також перевищує визначену законом межу.

Враховуючи наведене, доводи позивачів про порушення їх прав при оформленні земельної ділянки за відповідачем без погодження меж з останніми є безпідставними, оскільки земельна ділянка АДРЕСА_1 належить територіальній громаді. Позивачами не надано доказів про передачу їм та попереднім власникам у користування земельної ділянки площею більше ніж 0,10 га і її межування із земельною ділянкою по АДРЕСА_1, що виділена ОСОБА_6

На підставі викладеного, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про недоведеність порушення прав позивачів.

Допущена судом описка щодо номеру будинку позивачів (замість НОМЕР_5 суд вказав НОМЕР_6) може бути виправлена відповідно до вимог ст.219 ЦПК України.

Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків, викладених у рішенні.

Суд першої інстанції постановив рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права, підстав для його скасування немає.

Керуючись ст.ст. 209, 303, 304, 307, 308, 313-315 ЦПК України, колегія суддів

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_5 відхилити.

Рішення Лугинського районного суду Житомирської області від 29 березня 2016 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий: Судді: