Справа №601/1579/16
Провадження № 2/601/711/2016
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 жовтня 2016 року Кременецький районний суд Тернопільської області у складі: головуючого судді Варневич Л.Б.,

при секретарі Половій Ж.П.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Кременці цивільну справу за позовом ПАТ КБ «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,-

В С Т А Н О В И В:

ПАТ КБ «Приватбанк» звернувся з позовом в суд про стягнення заборгованості. В судове засідання представник позивача не зявився, надіславши суду заяву про розгляд справи у його відсутності, позовні вимоги просить задоволити.

З позовної заяви вбачається, що відповідно до укладеного договору № б/н від 25.07.2011 року ОСОБА_1 отримав кредит у розмірі 2000.00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30.00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном погашення, що відповідає строку дії картки.

Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з Умовами надання банківських послуг, Правилами користування платіжною карткою складає між ним та Банком договір, що підтверджується підписом у заяві.

Відповідно до умов договору погашення заборгованості здійснюється у наступному порядку: щомісяця в період сплати, ОСОБА_1 повинен надати Банку грошові кошти (щомісячний платіж) для погашення заборгованості за Кредитом, яка складається із заборгованості за кредитом, за відсотками, комісією, а також інші витрати згідно кредитного договору.

Відповідач зобовязання за вказаним договором належним чином не виконував. Станом на 30.06.2016 року ОСОБА_1 має заборгованість в розмірі

21 848,80 грн.

Представник позивача в позовній заяві просить суд стягнути з відповідача на користь ПАТ КБ «Приватбанк» заборгованість у розмірі 21 848,80 грн. за кредитним договором № б/н від 25.07.2011 року та судові витрати у розмірі 1378 грн.

Відповідач в судове засідання не зявився, надіславши суду заяву про розгляд справи у його відсутності. До позовних вимог просить суд застосувати строки позовної давності.

Суд, дослідивши матеріали справи, прийшов до висновку, що позов є підставним і підлягає до часткового задоволення зі слідуючих міркувань.

30.06.2016 року між ПАТ КБ «Приватбанк» та ОСОБА_1 укладено кредитний договір № б/н від 30.06.2016 року, згідно якого відповідач отримав кредит у розмірі 2000.00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30.00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном погашення, що відповідає строку дії картки.

Умовами та правилами надання банківських послуг передбачено порядок та умови погашення кредиту, погашення заборгованості по кредиту, сплату нарахованих за період користування кредитом відсотків, комісії за користування кредитом та інших витрат.

З розрахунку заборгованості слідує, що станом на 30.06.2016 року ОСОБА_1 має заборгованість 21 848,80 гривень яка складається з наступного:

-1994,45 грн. заборгованість за кредитом;

-15287,74 грн. заборгованість по процентам за користування кредитом;

-3050,00 грн. заборгованість за пенею та комісією;

а також штрафи відповідно до Умов та правил надання банківських послуг:

-500,00 грн. штраф (фіксована частина).

-1016,61 штраф (процентна складова).

Згідно зі статтями 3, 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до ст. ст. 10, 11 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється виключно на засадах змагальності сторін, при цьому суд розглядає цивільні справи не інакше як в межах заявлених вимог і на підставі наданих сторонами доказів.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених ст. 61 цього Кодексу, тобто тягар доказування лежить на сторонах цивільно-правового спору.

Доказування по цивільній справі, як і судове рішення не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до ч. 1 ст. 1054 Цивільного кодексу України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі (ч. 2 ст. 1056 - 1 ЦК України).

Наявна в матеріалах справи заяви ОСОБА_1 від 25.07.2011 р. разом з умовами та правилами надання банківських послуг складає кредитний договір відповідач отримав кредитну карту з встановленим кредитним лімітом у розмірі 300 грн.

Відповідно Умов та правил надання банківських послуг право на зміну розміру надання на платіжну карту кредиту (кредитного ліміту) банк залишає за собою в односторонньому порядку, за власним рішенням банку та без попереднього повідомлення клієнта.

Згідно поданого позову розмір заборгованості відповідача за тілом кредиту складає 1994,45 грн., на який нараховані відсотки та штрафні санкції, та який значно перевищив ліміт встановлений договором.

Однак, позивач не надав суду належних доказів підтвердження збільшення кредитного ліміту, а також того, що відповідач скористався кредитними коштами після збільшення кредитного ліміту, оскільки з розрахунку заборгованості вбачається, що 15.10.2013 року сальдо поточної заборгованості за кредитом було відсутнє, а вже 26.11.2013 року складало 1999,45 грн., що відповідає графі № 4 розрахунку заборгованості станом на 01.11.2013 року.

Розрахунок заборгованості в даному випадку не є належним доказом підтвердження збільшення кредитного ліміту та використання відповідачем кредитних коштів в межах нового кредитного ліміту.

Таким чином, в матеріалах справи відсутні належні докази укладення між сторонами кредитного договору на суму 2 000 грн. як зазначено в позові. Також суд звертає увагу на те, що в матеріалах справи відсутнє підтвердження ознайомлення відповідача з умовами та правилами надання банківських послуг у Приватбанку, оскільки на них відсутній підпис відповідача, в звязку з чим не можливо встановити факт обізнаності відповідача з умовами кредитування, а також факт укладення кредитного договору. Виходячи з викладеного, суд дійшов висновку про те, що в задоволенні позову слід відмовити.

Керуючись ст. ст. 88, 208, 209, 213-215, 223-226, 233 294, 296 ЦПК України, суд,-

В И Р І Ш И В:

В задоволені позову ПАТ КБ «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості відмовити.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку на його оскарження.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до апеляційного суду Тернопільської області через Кременецький районний суд протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Головуючий: