Справа № 336/5062/16-ц
Провадження № 2/336/2664/2016
У Х В А Л А

16 вересня 2016 року м. Запоріжжя

Суддя Шевченківського районного суду м. Запоріжжя Дмитрюк О.В., розглянувши заяву представника позивача ОСОБА_1 - ОСОБА_2, про забезпечення позову,

ВСТАНОВИВ:

В провадженні Шевченківського районного суду м. Запоріжжя знаходиться цивільна справа за позовом ОСОБА_1 (представник позивача ОСОБА_2В.) до ДП «СЕТАМ», Шевченківського ВДВС міста Запоріжжя ГТУЮ у Запорізькій області, про визнання прилюдних торгів недійсними. За позовом позивач просить визнати електронні торги, організовані ДП «СЕТАМ» з реалізації лоту № 152808, а саме недобудованої будівлі літ. Р-3, розташованої за адресою: м. Запоріжжя, вул. Миколи Краснова, 7, та завершені 01.07.2016 р. о 22:50 год. недійсними та визнати недійсним протокол проведення електронних торгів з реалізації лоту № 152808, відповідно до якого переможцем визнано Учасника 3.

Ухвалою суду від 05.09.2016 р. відкрито провадження у справі.

15.09.2016 р. до суду надійшла заява позивача, яка підписана представником позивача, про забезпечення позову у справі, відповідно до якої останній просить:

- накласти арешт на недобудовану будівлю літ. Р-3, що знаходиться за адресою: м. Запоріжжя, вул. Миколи Краснова, 7.

Заява обґрунтована тим, що позивач вважає, що оформлення учасником № 3 права власності на недобудовану будівлю літ. Р-3, що знаходиться за адресою: м. Запоріжжя, вул. Миколи Краснова, 7, лот № 152808 унеможливить виконання рішення суду та ускладнить процедуру повернення майна організатору торгів для організації повторних торгів, тому що учасник № 3 здобуде можливість безперешкодно відчужувати вищезазначене майно, що в свою чергу буде мати наслідком багато судових процесів. Позивач змушений буде додатково звертатись за судовим захистом своїх порушених прав шляхом скасування акту державного виконавця та повернення майна набутого без достатньої правової підстави, що ускладнить виконання рішення суду.

Дослідивши матеріали цивільної справи, заяву про забезпечення позову, суд приходить до наступних висновків.

Відповідно до ст. 151 ЦПК України забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Згідно з ч. 3 ст. 152 ЦПК України види забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 152 ЦПК України одним з видів забезпечення позову є накладення арешту на майно або грошові кошти, що належать відповідачеві і знаходяться у нього або в інших осіб.

Суд зауважує, що з обставин справи та змісту заяви про забезпечення позову не вбачається підстав які свідчать про те, що невжиття заходів забезпечення позову може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду по справі у разі задоволення позовних вимог, оскільки позовні вимоги носять немайновий характер.

В пункті 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 22 грудня 2006 року № 9 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» роз'яснено, що розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з'ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв'язку із застосуванням відповідних заходів.

З аналізу норми п. 1 ч. 1 ст. 152 ЦПК України вбачається, що накладення арешту в якості заходів забезпечення позову допускається щодо майна відповідача, як правило, а не інших осіб, відносно яких необхідно надати належні докази, які б свідчили про неможливість виконання чи утруднення рішення суду у майбутньому.

Відповідно до роз'яснень п. 20 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07.02.2014 року № 5 "Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав", з метою забезпечення знаходження майна у володінні відповідача на час судового розгляду позову про право на це майно суд за клопотанням позивача може вжити заходи забезпечення позову (статті 151, 152 ЦПК), наприклад, накласти арешт на майно, заборонити відповідачеві вчиняти певні дії (розпоряджатися і/або користуватися спірним майном), заборонити державному реєстратору прав на нерухоме майно вносити зміни до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, передати спірне майно на зберігання третій особі відповідно до статті 976 ЦК (судовий секвестр).

З заяви про забезпечення позову вбачається, що позивач вимагає накласти арешт на майно, яке належить особі, яка на момент розгляду судом заяви про забезпечення позову не є особою, яка бере участь у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 (представник позивача ОСОБА_2В.) до ДП «СЕТАМ», Шевченківського ВДВС міста Запоріжжя ГТУЮ у Запорізькій області, про визнання прилюдних торгів недійсними, а тому відсутні підстави для застосування заходів забезпечення позову щодо майна цієї особи.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 151, 152, 210 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Відмовити представнику позивача ОСОБА_1 - ОСОБА_2 у задоволенні заяви про забезпечення позову.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до апеляційного суду Запорізької області через суд першої інстанції протягом п'яти днів з дня її проголошення. У разі якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом п'яти днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя О.В. Дмитрюк