У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 вересня 2016року м. Київ

Суддя Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ Мазур Л.М.,

розглянувши касаційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Хортицького районного суду м. Запоріжжя від 02 лютого 2016 року та ухвалу апеляційного суду Запорізької області від 12 травня 2016 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення моральної шкоди, заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди,

в с т а н о в и л а:

До Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ надійшла касаційна скарга ОСОБА_2, яка відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями була передана судді Колодійчуку В.М.

Відповідно до розпорядження керівника апарату Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 26 вересня 2016 року № 242/0/32-16 у зв'язку з відставкою судді Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ ОСОБА_4 за повторним автоматичним розподілом справ провадження за касаційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Хортицького районного суду м. Запоріжжя від 02 лютого 2016 року та ухвалу апеляційного суду Запорізької області від 12 травня 2016 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення моральної шкоди, заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди (далі - ДТП), передано судді Мазур Л.М.

У серпні 2015 року ОСОБА_2 звернувся до суду з указаним позовом, у якому просив стягнути з ОСОБА_3 на його користь 10 000 грн у рахунок відшкодування моральної шкоди, заподіяної внаслідок ДТП.

На обґрунтування позовних вимог посилався на те, що 27 грудня 2014 року з вини відповідача сталась ДТП, в результаті якої було пошкоджено його автомобіль.

ОСОБА_2 зазначав, що кошти на ремонт свого автомобіля зміг отримати лише влітку 2015 року, у зв'язку з чим до цього часу він не міг використовувати транспортний засіб та був позбавлений можливості відвідувати свою матір, яка проживає у Донецькій області, що спричинило незручності та призвело до додаткових грошових витрат.

Посилаючись на те, що у період, коли позивач не користувався транспортним засобом, він пережив значні душевні страждання, які проявились у моральних переживаннях, порушеннях нормального укладу життя, напружених стосунках у родині, позбавили можливості вести активний спосіб життя, ОСОБА_2 просив задовольнити позовні вимоги.

Рішенням Хортицького районного суду м. Запоріжжя від 02 лютого 2016 року позов задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 моральну шкоду, заподіяну внаслідок ДТП, у розмірі 1 000 грн.

У задоволенні іншої частини позову відмовлено.

Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Ухвалою апеляційного суду Запорізької області від 12 травня 2016 року апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилено, рішення Хортицького районного суду м. Запоріжжя від 02 лютого 2016 року залишено без змін.

У касаційній скарзі ОСОБА_2, посилаючись на неправильне застосування судами попередніх інстанцій норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати рішення суду першої та апеляційної інстанцій і направити справу на новий розгляд до суду першої інстанції.

У відкритті касаційного провадження у справі слід відмовити з таких підстав.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до п. 5 ч. 4 ст. 328 ЦПК України суддя відмовляє у відкритті касаційного провадження, якщо касаційна скарга є необґрунтованою і викладені у ній доводи не викликають необхідності перевірки матеріалів справи.

Суд касаційної інстанції перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Відповідно до ч. 1 ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини.

Суди попередніх інстанцій, частково задовольняючи позовні вимоги, правильно встановили характер правовідносин сторін у справі та застосували норми матеріального права, які їх регулюють, виходили з того, що ОСОБА_3 постановою Хортицького районного суду м. Запоріжжя від 28 січня 2015 року визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, під час вчинення ДТП відповідач не перебував у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння, повністю визнав свою провину під час розгляду справи про адміністративне правопорушення, а також, врахувавши роз'яснення, викладені у п. 9 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року №4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», глибину фізичних і моральних страждань позивача, їх тривалість і тяжкість, істотність вимушених змін у життєвих та виробничих стосунках, дійшли обґрунтованого висновку про відшкодування моральної шкоди у розмірі, визначеному судом з урахуванням засад розумності та справедливості.

Доводи, наведені в касаційній скарзі, фактично зводяться до переоцінки доказів та незгоди заявника з висновками суду першої та апеляційної інстанцій щодо їх оцінки.

Доводи касаційної скарги та зміст оскаржуваних рішень не дають підстав для висновку, що судами попередніх інстанцій при розгляді справи були допущені порушення норм матеріального чи процесуального права, які відповідно до ст. ст. 338-341 ЦПК України є підставами для скасування рішень суду.

Керуючись п. 5 ч. 4 ст. 328 ЦПК України,

у х в а л и л а :

У відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Хортицького районного суду м. Запоріжжя від 02 лютого 2016 року та ухвалу апеляційного суду Запорізької області від 12 травня 2016 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення моральної шкоди, заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, відмовити.

Додані до скарги матеріали повернути заявнику.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Вищого спеціалізованого

суду України з розгляду

цивільних і кримінальних справ Л.М. Мазур