Справа № 216/635/15-ц
провадження № 2/216/107/16
Центрально-Міський районний суд міста Кривого Рогу Дніпропетровської області у складі:
головуючого-судді - Бондарєвої О.І.
при секретарі - Городнічевій Т.О.
заочно розглянувши у відкритому судовому засіданні, у залу суду, в місті ОСОБА_1, цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_2 до ОСОБА_3, із залученням до участі третьої особи без самостійних вимог на предмет спору: Товариство з обмеженою відповідальністю «Медімпекс» про визнання правочину недійсним та поділ спільного майна подружжя, -
ОСОБА_2 (далі Позивач) звернулась до суду з вищевказаною позовною заявою, в обґрунтування своїх вимог зазначила, що з 09.10.1992 року вона перебувала у зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_3 (Відповідач)
Рішенням Дзержинського райсуду міста ОСОБА_1 від 24.01.2012 року шлюб між подружжям ОСОБА_3, - розірвано.

Під час шлюбу, за кошти сімейного бюджету, у 2004 року, подружжям ОСОБА_3 було придбано нежитлове приміщення, яке розташоване за адресою: місто Кривий Ріг, вулиця Пушкіна, будинок №3, приміщення 2, яке зареєстровано на імя Відповідача, ринкова вартість якого, згідно звіту про незалежну оцінку, станом на 02.02.2015 року, становить 195 200 грн.

Оскільки Відповідач не бажає розподілити спільне майно у добровільному порядку, вона просить суд визнати частки у спільній сумісній власності, рівними; розподіливши нерухоме майно, по 1/2 частині, - кожному із подружжя.

Крім того, на підставі протоколу загальних зборів учасників ТОВ «Медімпекс» від 28.09.2011 року та акту прийому-передачі нерухомого майна до статутного капіталу від 29.09.2011 року, вказане приміщення було внесено Відповідачем до статутного фонду ТОВ «Медімпекс, учасником якого він є. Тобто, приміщення було відчужено, а його власником стала юридична особа. При цьому, згоди на внесення до статутного фонду спільного майна Позивач не надавала. Зазначений правочин Позивач просить визнати недійсним на підставі ст.ст.203, 215 ч.3, 369 ЦК України, ст.68 СК України. Просила також стягнути з Відповідач на її користь витрати, повязані зі зверненням до суду.

Позивач, будучі належним чином повідомленою про час та місце розгляду справи, правом присутності у судовому засіданні, не скористувалась, надала суду письмову заяву з проханням розглядати справу по суті у її відсутності, наполягала на задоволенні позову, не заперечувала проти постановлення заочного рішення.

Відповідач ОСОБА_3 у судове засідання не з`явився, про причини неявки не повідомив, хоча про час і місце розгляду справи повідомлявся належним чином.

Третя особа, ТОВ «Медімпекс», будучі належним чином повідомленим про час та місце розгляду справи, свого представника у судове засідання не направив.

На підставі наявних у справі доказів та зі згоди позивача, суд вважає за можливе ухвалити рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.224 ЦПК України.

Дослідивши письмові матеріали справи, у їх сукупності, суд вважає за необхідне задовольнити позов у повному обсязі, з наступних підстав.

Судом встановлені такі факти і відповідні їм правовідносини.

Як убачається із свідоцтва про шлюб ОСОБА_3 та ОСОБА_2 перебували у зареєстрованому шлюбі з 09.10.1992 року, що підтверджує актовий запис №564 (а.с.5).

Згідно рішення Дзержинського районного суду міста ОСОБА_1 від 24.01. 2012 року шлюб між подружжям ОСОБА_2 розірвано (а.с.8).

У період шлюбу подружжям ОСОБА_2 18.11.2004 року придбано нежиле приміщення, що розташоване за адресою: місто Кривий Ріг, вулиця Пушкіна, будинок №3, приміщення №2, що підтверджується інформаційною довідкою з реєстру прав власності на нерухоме майно (а.с.5).

Відповідно до вимог ст.60 СК України, майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Оскільки спірне приміщення було придбано під час шлюбу, воно є спільною сумісною власністю подружжя.

Разом з тим, як убачається з протоколу загальних зборів учасників Товариства з обмеженою відповідальністю «Медімпекс» від 28.09.2011 року, спірне приміщення внесено Відповідачем до статутного фонду зазначеного товариства. Інформаційна довідка Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження обєктів нерухомого майна підтверджує, що станом на 17.12.2015 року, власником нежитлового приміщення, вбудованого в перший поверх пятиповерхового житлового будинку, розташованого за адресою: місто Кривий Ріг, вулиця Пушкіна, будинок 3, приміщення 2, є Товариство з обмеженою відповідальністю «Медімпекс».

Згідно ст.65 СК України, дружина, чоловік розпоряджаються майном, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, за взаємною згодою. При укладенні договорів одним із подружжя вважається, що він діє за згодою другого з подружжя. Дружина, чоловік має право на звернення до суду з позовом про визнання договору недійсним як такого, що укладений другим із подружжя без її, його згоди, якщо цей договір виходить за межі дрібного побутового. Для укладення одним із подружжя договорів, які потребують нотаріального посвідчення і (або) державної реєстрації, а також договорів стосовно цінного майна, згода другого з подружжя має бути подана письмово. Згода на укладення договору, який потребує нотаріального посвідчення і (або) державної реєстрації, має бути нотаріально засвідчена. Договір, укладений одним із подружжя в інтересах сім'ї, створює обов'язки для другого з подружжя, якщо майно, одержане за договором, використане в інтересах сім'ї.

Частиною 1 ст.65 СК України передбачено, що у разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором.

Як зазначено у позові Позивач не надавала Відповідачу згоду на відчуження нерухомого майна, гроші, отримані від його продажу не були використані в інтересах сімї. Докази, що свідчать про передачу Відповідачем Позивачу частини грошей, отриманих від відчуження спірного приміщення, у матеріалах справи відсутні.

У відповідності до ст.217 ЦК України, недійсність окремої частини правочину не має наслідком недійсності інших його частин і правочину в цілому, якщо можна припустити, що правочин був би вчинений і без включення до нього недійсної частини. Проте, згідно ч.1 ст.67 СК України, дружина, чоловік мають право укласти з іншою особою договір купівлі-продажу, міни, дарування, довічного утримання (догляду), застави щодо своєї частки у праві спільної сумісної власності подружжя лише після її визначення та виділу в натурі або визначення порядку користування майном. Станом на дату відчуження спірного приміщення частки у ньому визначені не були, порядку користування між подружжям встановлено не було.

За таких обставин, виходячи з вимог розумності та справедливості, позовні вимоги про визнання правочину недійсним та про поділ майна подружжя підлягають задоволені.

Крім того, відповідно до ст.88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати, тому сума понесених витрат у розмірі 976 грн. судового збору, також підлягає стягненню з Відповідача на користь Позивача, у повному обсязі.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.60-61, 65, 67, 69-71 Сімейного Кодексу України, ст.217 ЦК України, ст.ст.10-11, 15, 57, 60, 88, 169, 209, 212-215, 218, 224-228 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги ОСОБА_2, задовольнити у повному обсязі.

Визнати недійсним Протокол загальних зборів учасників Товариства з обмеженою відповідальністю «Медімпекс» від 28.09.2011 року в частині внесення нежитлового приміщення, розташованого за адресою: місто Кривий Ріг, вулиця Пушкіна, будинок №3, приміщення №2, до статутного капіталу Товариства з обмеженою відповідальністю «Медімпекс».

Визнати частки ОСОБА_2 та ОСОБА_3, у спільній сумісній власності рівними, по 1/2 частині, кожному.

Визнати за ОСОБА_2 право приватної власності на 1/2 частку нежитлового приміщення, розташованого за адресою: місто Кривий Ріг, вулиця Пушкіна, будинок №3, приміщення №2.

Визнати за ОСОБА_3 право приватної власності на 1/2 частку нежитлового приміщення, розташованого за адресою: місто Кривий Ріг, вулиця Пушкіна, будинок №3, приміщення №2

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 витрати на сплату судового збору, у розмірі 976 (девятсот сімдесят шість) грн.

Заочне рішення може бути переглянуте Центрально-Міським районним судом м. Кривого Рогу за письмовою заявою відповідача, оформленою згідно вимог ст.229 ЦПК України, протягом 10 днів з дня отримання його копії.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до апеляційного суду Дніпропетровської області через районний шляхом подачі апеляційної скарги в десятиденний строк з дня його проголошення. Особи, які не були присутні під час оголошення рішення вправі скористуватися правом на оскарження протягом 10 днів з дати отримання копії рішення.

Суддя Бондарєва О.І.