Справа №1414/3646/2012 26.09.2016 26.09.2016 26.09.2016
Провадження №22-ц/784/2080/16
Головуючий першої інстанції : Селіщева Л.І.
Доповідач апеляційного суду: ОСОБА_1
У Х В А Л А

Іменем України

2016 р, вересня місяця, 26 дня, м. Миколаїв

Колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Миколаївської області в складі:

головуючого: Галущенка О.І

суддів: Самчишиної Н.В.

ОСОБА_2

із секретарем- Лівшенком О.С

з участю:

представників:

позивача - ОСОБА_3

відповідача - ОСОБА_4

третьої особи - ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за

апеляційною скаргою

ОСОБА_6 на рішення Корабельного районного суду м. Миколаєва від 27.07.2016р., у справі за

позовом

ОСОБА_6 до ОСОБА_7 про поділ спільного сумісного майна та визнання права власності на ? частку спільної квартири, встановила:

23.07.2012 р. ОСОБА_6 звернувся з позовом до ОСОБА_7 про поділ спільного сумісного майна та визнання права власності на ? частку спільної квартири. Позивач зазначав, що до 2011 р. перебував з відповідачкою у шлюбі, зареєстрованому у 2006 році.

За час перебування у шлюбі, 12.02.2007 р. відповідачка придбала квартиру АДРЕСА_1, яка відповідно до приписів ст. 60 СК України є обєктом права спільної сумісної власності.

Посилаючись на наявність спору щодо користування спільним майном після розірвання шлюбу, позивач просив поділити квартиру шляхом визнання за ним права власності на ? частину спірного житла.

Рішенням Корабельного районного суду м. Миколаєва від 27.07.2016р. постановлено про відмову у задоволенні позову.

В апеляційній скарзі ОСОБА_6 ставиться питання про скасування рішення і ухвалення нового про задоволення позовних вимог, посилаючись на порушення судом норм матеріального права та невідповідність висновків суду дійсним обставинам спору.

Перевіряючи законність та обгрунтованість рішення в межах оскарження, визначених ст. 303 ЦПК України, судова колегія приходить висновку про те, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню виходячи з таких підстав.

Відповідно до вимог ст. ст. 60, 70,71 СК України майно набуте подружжям за час шлюбу є обєктом права спільної сумісної власності подружжя, а їх частки у спільному майні рівними.

Згідно з цими приписами та відповідно до розяснень, які надані в п. 23 постанови Пленуму Верховного Суду України № 11від 21.12.2007р. «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» за наявності спору між подружжям, поділу підлягає таке майно, що належить їм на праві спільної сумісної власності, та було наявним на час припинення спільного господарства та виникнення спору.

З матеріалів справи вбачається, що під час шлюбу у 2007 році подружжям у власність придбана АДРЕСА_2., яка за згоди обох з подружжя передана в заставу в забезпечення виконання зобовязань ОСОБА_7 за кредитним договором ( а.с.116).

На час звернення з позовом власником цієї квартири являється ОСОБА_8, який придбав її на підставі договору купівлі-продажу від 25.06.2007 р., укладеного з ПАТ «Мегабанк», в порядку звернення стягнення та реалізації предмета іпотеки.

Суд повно та всебічно дослідив зазначені обставини справи, дав належну правову оцінку наданим доказам і ухвалив обгрунтоване рішення про відмову у задоволенні позову про поділ спільного сумісного майна.

При цьому суд правильно виходив з того, що на час виникнення спору квартира була відчужена сторонній особі та не входила до наявних обєктів спільного сумісного майна подружжя, що виключає можливість її поділу та вирішення питання про визнання права на частку способом, який обрано позивачем.

Доводи апеляційної скарги про неправомірність відчуження спільної квартири, не мають вирішального значення у цій справі, оскільки суд має керуватися презумпцією чинності правочину про відчуження нерухомості ( ст.. 204 ЦК України), доки така презумпція не буде спростована у спосіб, передбачений ст.16 ЦК України.

Інші доводи апеляційної скарги також не можуть бути враховані при перегляді рішення, оскільки вони стосуються посилань на обставини відчуження квартири та не спростовують висновків суду.

При цьому з пояснень представника позивача вбачається, що наразі ним подано позов до суду про визнання недійсним договору про відчуження спірної квартири.

Встановлене не дає підстав для скасування чи зміни оскаржуваного рішення.

Керуючись ст. 303, 307, 308, 313-315 ЦПК України, колегія суддів

ухвалила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_6 відхилити, а рішення Корабельного районного суду м. Миколаєва від 27.07.2016р. - залишити без зміни.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення, але з цього часу на протязі двадцяти днів може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ.

Головуючий: О.І. Галущенко

Судді: Н.В.Самчишина

ОСОБА_2