Справа № 628/2453/15-ц
Провадження № 2/628/41/16
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 серпня 2016року Куп'янський міськрайонний суд Харківської області

у складі: головуючого - судді Сєлютіної Н.М.

при секретарі Дюковій Г.Б.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Куп'янську цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про усунення перешкод у користуванні квартирою, визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, зняття з реєстраційного обліку за цієї адресою та за зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про відновлення порушеного права та вселення

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до відповідача - свого рідного сина ОСОБА_2 про усунення перешкод у користуванні квартирою, визнання його таким, що втратив право користування житловим приміщенням, зняття з реєстраційного обліку за цієї адресою, вказуючи, щоїй на праві приватної власності належить квартира АДРЕСА_4, син зареєстрований в даній квартирі, але в ній не проживає і ніколи не проживав, тобто не проживав за місцем реєстрації більше 6 місяців без поважних причин, в квартирі відсутні його особисті речі, він ніколи не сплачував за комунальні послуги за вищевказаною адресою, має свою сім'ю, разом з якою фактично мешкає за адресою: АДРЕСА_1. Реєстрація місця проживання відповідача в належній позивачці на праві приватної власності квартирі створює перешкоди для охоронюваного законом її права володіти, користуватись і розпоряджатись належною їй квартирою. Вона не може оформити субсидію та користуватися іншими пільгами, на які має право. Між нею як власником житла та відповідачем відсутні будь-які домовленості щодо збереження за ним права користування цим житловим приміщенням. З урахуванням цих обставин, позивачка вважає, що її право підлягає відновленню, а перешкода по користуванню квартирою повинна бути усунута, у зв'язку з чим вона і звернулася до суду.

Відповідач ОСОБА_2 звернувся до суду з зустрічним позовом до ОСОБА_1 про відновлення порушеного права та вселення, вказуючи, щоу 2010 році він припинив подружні відносини з дружиною, вона звернулася до суду з позовом про розірвання шлюбу, 06.10.2010р. він добровільно знявся з реєстрації в АДРЕСА_1, де проживав з сім'єю, і за згодою ОСОБА_1 вселився у спірну квартиру АДРЕСА_4 як член її сім'ї - син, та за заявою матері зареєструвався в цій квартирі, проживав у ній, допомагав матері робити в квартирі ремонт, виконував інші необхідні роботи. У них були добрі родинні стосунки, мати знала про його плани, достовірно знала, що він працює за межами України і приїжджає дуже рідко на нетривалий час, жодних претензій щодо цього до нього не було. Мати постійно говорила, що квартира буде його, показувала заповіт, у них не було причин не довіряти один одному. Влітку 2015року у нього з матір'ю погіршилися відносини через те, що він не схвалював її дій щодо звернення в червні 2015року до суду з позовом про виселення ОСОБА_3, з яким вона розірвала шлюб у 2012році і який ІНФОРМАЦІЯ_1. помер. ОСОБА_2 вселитися в квартиру та проживати в ній не зміг через додатковий замок на вхідних дверях і відмову матері надати йому ключі від додаткового замка та вселити його в квартиру. З 2010 року він постійно працює за кордоном в Російській Федерації, з липня 2014 р працює в м. Москва, про що свідчить патент від 07.07.2014 р., який він отримує на рік, продовжує працювати там до цього часу, тому не може тимчасово проживати в квартирі за характером роботи. Те, що з у нього з матір'ю погіршилися сімейні відносини, не позбавляє його права користування квартирою, тому він і просив про відновлення порушеного права та вселення у спірну квартиру.

У судовому засіданні позивачка ОСОБА_1, вона ж відповідачка по зустрічному позову, її представник - адвокат Скородєлова Н.І. позовні вимоги ОСОБА_1 підтримали та просили їх задовольнити, зустрічний позов не визнають.

Відповідач ОСОБА_2, він же позивач по зустрічному позову, та його представники ОСОБА_5, адвокат Демянюк Л.М. зустрічний позов підтримали та просили його задовольнити та відмовити у задоволенні позову ОСОБА_1

При цьому ОСОБА_1 поясняла, що на прохання сина ОСОБА_2 у 2010році вона його зареєструвала у своїй квартирі, щоб він зі своєю сім'єю міг отримати субсидію. ОСОБА_2 з 1991р. має свою сім'ю, з якою проживає в АДРЕСА_1, там знаходяться його речі. Позивачка не бажає вселення сина у її квартиру, бо з червня 2015 року між ними склалися напружені відносини через конфлікт щодо користування дачею та гаражем, у квартирі він лише зареєстрований, але в ній не проживає і ніколи не проживав, тільки допомагав їй робити ремонт, у квартирі відсутні його особисті речі, він ніколи не сплачував за комунальні послуги. Відповідач має ключ від квартири, який взяв у її колишнього чоловіка. Вона ніколи не змінювала замки, а лише закривала вхідні двері на 2-й замок. Реєстрація місця проживання відповідача в належній їй квартирі створює їй перешкоди у володінні, користуванні та розпорядженні вказаною квартирою, вона не може оформити субсидію та користуватися іншими пільгами, на які має право. Між нею, як власником житла, та відповідачем відсутні будь-які домовленості щодо збереження за ним права користування цим житловим приміщенням.

ОСОБА_2 поясняв, що зареєстрований за адресою: АДРЕСА_4, де проживає періодично, бо в основному знаходиться на заробітках у Росії з 2004 року, а з 2014року - по патенту. У 2010році його дружина подала до суду позов про розірвання шлюбу, у зв'язку з чим він з речами переїхав до матері, попросив її зареєструвати його у квартирі, де прожив 1 місяць та поїхав на заробітки. Коли приїздив, то періодично проживав у матері, у нього був ключ від квартири, він допомагав матері по господарству і перепон з її сторони у користуванні квартирою не було. Після того, як матір звернулася до суду з позовом про виселення колишнього чоловіка ОСОБА_3, проти чого був ОСОБА_2, а потім виник конфлікт щодо користування гаражем і мати почала вимагати його виселення, він подав до суду позов про вселення у спірну квартиру. Далі, уточнюючи свої покази, відповідач поясняв, що крім проживання у належній матері квартирі на протязі одного місяця у 2010році, більше там не проживав, а тільки приходив до матері, коли приїздив із Росії, бо проживав з дружиною та сином у АДРЕСА_1, за яку несе витрати. Не сплачував за комунальні послуги за місцем реєстрації, бо про це його не просила мати.

Представник ОСОБА_2 - ОСОБА_5 - його дружина поясняла, що знаходиться з ним у зареєстрованому шлюбі з 23.04.1991року і їй відомо, що у 2010році сама ОСОБА_1 попросила сина, щоб він зареєструвався у її квартирі через негаразди з чоловіком ОСОБА_3, дала ключі від квартири. Під час сімейних сварок до 3-х разів на рік, ОСОБА_2 йшов жити до матері. Квартиру АДРЕСА_1 вона приватизувала у 2014році тільки з сином, про що ОСОБА_2 знав і не заперечував. ОСОБА_1 у липні 2015 року не захотіла вселити ОСОБА_2 у свою квартиру, про що представник просила голову ЖБК надати акт, але та відмовила.

Суд, заслухавши сторони, вивчивши матеріали справи та допитавши свідків, вважає, що позов ОСОБА_1 підлягає частковому задоволенню, а зустрічний позов ОСОБА_2 не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Встановлено, що ОСОБА_1 на праві приватної власності належить однокімнатна квартира АДРЕСА_4 що підтверджується копією свідоцтва про право власності на кооперативну квартиру, виданого на підставі рішення виконавчого комітету Куп'янської міської ради від 20 жовтня 1998 року № 666/28, право власності зареєстровано Куп'янським БТІ в реєстровій книзі № 56 за реєстровим № 8074 від 01 березня 2002 р. (а.с.6)

Відповідач ОСОБА_2 є її рідним сином, його місце проживання зареєстровано 13.10.2010р. в належній їй на праві приватної власності квартирі за вищевказаною адресою, що підтверджується довідкою з місця проживання № 60 від 17.07.2015 р. (а.с.70), даними копії паспорта ОСОБА_2 (а.с.64).

Згідно зі ст. 150 ЖК України громадяни, які мають у приватній власності квартиру, користуються нею для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на власний розсуд.

Відповідно до ст.ст. 316, 317, 319, 321 ЦК України власникові належить право володіння, користуватися і розпорядження належним йому майном на власний розсуд, право приватної власності є непорушним, незалежним від волі інших осіб.

Відповідно до ст. 41 Конституції України, ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Відповідно до ст. 405 ЦК України члени сім'ї власника житла, які проживають разом із ним, мають право користуватися цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником. Член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.

Факт не проживання відповідача ОСОБА_2 у квартирі АДРЕСА_4 підтверджується актом не проживання громадянина за місцем його реєстрації від 16.07.2015р., довідкою ЖБК-1 «Ливарник» № 60 від 17.07.2015 р. (а.с.11,7). Свідки ОСОБА_7 - голова ЖБК-1 «Ливарник», ОСОБА_8 сусідка, доповнюючи викладене у акті, пояснили, що їм відомо, про те, що ОСОБА_1 зареєструвала свого сина у належній їй квартирі, щоб він зі своєю сім'єю міг отримати субсидію, але він у даній квартирі ніколи не проживав, а проживав у АДРЕСА_1. Влітку 2015р. ОСОБА_2 та ОСОБА_5 звернулися до ОСОБА_7 з проханням скласти акт про те, що ОСОБА_1 не дозволяє вселитися ОСОБА_2 у квартиру АДРЕСА_4. ОСОБА_7 відмовилася, оскільки ОСОБА_1 знаходилася на роботі та не бажала, щоб син користувався належною їй квартирою. Свідок ОСОБА_9- сусідка ОСОБА_1 знає, що та зареєструвала свого сина у належній їй квартирі, щоб він з сім'єю за іншою адресою отримав субсидію, і свідок ніколи не бачила ОСОБА_2 у квартирі ОСОБА_1, його речей в квартирі також немає.

Свідок ОСОБА_10 - сусідка ОСОБА_2 і ОСОБА_5 знає зі слів останніх, що ОСОБА_2 проживає у матері і інколи допомагає ОСОБА_5 робити ремонт у АДРЕСА_1. Коштів на ремонт не вистачає, бо вони мають хворого сина Більш конкретно їй нічого не відомо

Свідок ОСОБА_12 поясняв, що у 2015 році від ОСОБА_2 дізнався , що той не може потрапити через додатковий замок до квартири матері, де як вважає свідок, проживав ОСОБА_2, бо раніше допомагав йому ставити пластикові вікна у цій квартирі і у того були ключі від квартири. Свідкові відомо також, що більше 6 років ОСОБА_2 працює у Росії.

Свідок ОСОБА_13 пояснила, що знає зі слів самого ОСОБА_2, що він проживає разом з матір'ю. У АДРЕСА_1 свідок не бачила ОСОБА_2 з 2004 року, знає, що він працює у Росії.

Свідок ОСОБА_14 пояснив, що зі слів ОСОБА_2 він знає, що той проживає разом з матір'ю, ОСОБА_2 перебуває на заробітках у Росії з 2010року, у нього до 2015року були гарні стосунки з матір'ю, він приїздить додому 2-3 рази на рік. Пізніше відносини між ОСОБА_2 та матір' погіршилися, т.я.вона змінила замок і не вселяє його у квартиру. ОСОБА_2 переважно проживає у Росії, більш конкретно свідку нічого невідомо, йому здається, що у 2012р. ОСОБА_2 жив у матері.

Згідно ч. 2 ст. 10 ЦПК України сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості, а відповідно до ч. 2 ст. 10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог та заперечень.

В ч. 1 ст. 60 ЦПК України встановлено, що кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень. А у відповідності до ч. 4 ст. 60 ЦПК України доказування не може ґрунтуватись на припущеннях.

У судовому засіданні було встановлено, що ОСОБА_2 був зареєстрований у встановленому законом порядку в спірній квартирі АДРЕСА_4, однак за даною адресою не проживає без поважних причин більше року, оскільки сам же ОСОБА_2 у судовому засіданні поясняв, що крім проживання у належній матері квартирі на протязі одного місяця у 2010році, більше там не проживав, а тільки приходив до матері, коли приїздив із Росії, бо проживав з дружиною та сином у АДРЕСА_1. Також встановлено, що ОСОБА_2 працював у Росії як до його реєстрації у спірній квартирі, так і після неї і метою його реєстрації у належній матері квартирі було не його проживання в спірній квартирі, а бажання отримання субсидії його сім'єю за іншою адресою.

В порушення ст. 60 ЦПК України доводи відповідача про неможливість вселення у спірну квартиру та неможливість проживати в ній через додатковий замок на вхідних дверях і відмову матері надати йому ключі від додаткового замка не були підтверджені належними та допустимими доказами, а до показань свідків ОСОБА_10, ОСОБА_12, ОСОБА_13 та ОСОБА_14 суд ставиться критично, бо вони ґрунтуються на словах в основному самого ОСОБА_2, які ж його показаннями у суді і спростовуються.

З урахуванням вищевикладеного суд задовольняє позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про усунення перешкод у користуванні квартирою, визнання його таким, що втратив право користування житловим приміщенням, та не вбачає підстав для задоволення зустрічного позову ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про відновлення порушеного права та вселення.

Відповідно до Закону України "Про свободу пересування і вільний вибір місця проживання", зняття особи з реєстраційного обліку проводиться компетентними, уповноваженими на це органами, зокрема, на підставі рішення суду про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням і лише в разі відмови цього органу здійснити зняття особи з реєстраційного обліку на підставі рішення суду, такі дії можуть бути оскаржені до суду із залученням компетентного органу в якості відповідача. Тому позовні вимоги ОСОБА_1 у частині зняття ОСОБА_2 з реєстраційного обліку за адресою: АДРЕСА_4, задоволенню не підлягають.

На підставі ст.88 ЦПК України з відповідача на користь ОСОБА_1 підлягають стягненню понесені нею та підтверджені документально судові витрати по сплаті судового збору у сумі 243грн.60коп. та витрати на правову допомогу у розмірі 2500грн.

Керуючись ст.ст.10, 11, 60, 88, 209, 212, 214-215, 218 ЦПК України, ст.ст. 16, 316, 317, 319, 321, 391, 405 ЦК України, суд

ВИРІШИВ :

Позов ОСОБА_1 задовольнити частково.

Усунути перешкоди в користуванні ОСОБА_1 належною їй на праві особистої приватної власності квартирою АДРЕСА_4 Куп'янської міської ради Харківської області.

Визнати ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, таким, що втратив право користування квартирою АДРЕСА_4.

В іншій частині позову - відмовити.

Стягнути зі ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 понесені нею судові витрати по сплаті судового збору у сумі 243грн.60коп., а також понесені витрати на правову допомогу у розмірі 2500грн.

У задоволенні зустрічного позову ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про відновлення порушеного права та вселення відмовити.

Рішення суду може бути оскаржено до апеляційного суду Харківської області через Куп'янський міськрайонний суд Харківської області протягом 10 днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Головуючий: