Справа № 351/72/16-ц
Номер провадження №2/351/313/16
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 лютого 2016 року м. Снятин

Снятинський районний суд Івано-Франківської області в складі:

головуючого судді Сегіна І.Р.,

з участю секретаря Маланчук С.Г.,

розглянувши у судовому засіданні в залі суду в місті Снятині справу за позовом ОСОБА_1 до Будилівської сільської ради про визнання права власності на спадкове майно, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся в суд із позовом до Будилівської сільської ради про визнання права власності на спадкове майно. Позовні вимоги, з врахуванням уточнюючих позовних вимог, мотивував тим, що будинковолодіння, яке знаходиться по вул. Шевченка, 19 в с. Будилів Снятинського району станом на 15.04.1991 р. відносилось до суспільної групи "колгоспний двір". В даному господарстві були зареєстровані: ОСОБА_2, який помер 01.06.2006р., та ОСОБА_3, яка померла 04.11.2014р., які являлися йому дідусем і бабусею. Дідусем ОСОБА_2 було складено заповіт на користь його батька ОСОБА_4, який успадкував вказане будинковолодіння. Після смерті ОСОБА_3, спадкоємцем її майна за заповітом став він - позивач. Після смерті батька ОСОБА_4, який помер 02.12.2011р., звернувся до Першої Снятинської державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини за законом, в результаті чого було заведено спадкову справу. Однак, відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, у звязку з відсутністю правовстановлюючого документу на право власності. Просить визнати за ним право власності на житловий будинок з господарськими спорудами, що по вул. Шевченка, 19 в с. Будилів Снятинського району.

Позивач в судове засідання не зявився, подав досуду заяву про розгляд справи у його відсутності, позовні вимоги підтримує повністю.

Представник відповідача в судове засідання не зявився, подав суду заяву про розгляд справи у його відсутності, проти позову не заперечує.

Дослідивши матеріали справи, судом встановлено наступне.

Відповідно до свідоцтва про смерть І-НМ № 025283, ОСОБА_2 помер 01.06.2006р., на момент його смерті разом із ним проживала його дружина ОСОБА_3, що підтверджується довідкою Будилівської сільської ради від 20.01.2016р.

Відповідно до заповіту, посвідченого 31.05.2006р. секретарем Будилівської сільської ради, спадкоємцем всього належного померлому ОСОБА_2 майна є його син ОСОБА_4

Відповідно до довідки Будилівської сільської ради № 181, за ОСОБА_2 на праві спільної сумісної власності числився вищевказаний житловий будинок, на час його смерті разом з ним проживала його дружина ОСОБА_3., яка після його смерті вступила в управління спадковим майном разом із сином ОСОБА_4, заповіт від імені ОСОБА_2 не відмінявся та не скасовувався.

Згідно свідоцтва про смерть І-НМ № 140159, батько позивача ОСОБА_4 помер 02.12.2011р., на день його смерті в господарстві були зареєстровані та проживали: його дружина ОСОБА_5, син-позивач ОСОБА_1, його донька ОСОБА_6, його внук ОСОБА_7 та онука ОСОБА_8, в управління спадковим майном вступив позивач, заборона відчуження на майно померлого не накладалась та заповіт не посвідчувався, що підтверджується довідкою Устянської сільської ради.

ОСОБА_3 померла 04.11.2014р., що підтверджується свідоцтвом про смерть І-НМ № 196536.

Відповідно до заповіту, посвідченого 06.09.2012р. секретарем Будилівської сільської ради, спадкоємцем всього належного померлій ОСОБА_3 майна є позивач ОСОБА_1, заповіт в сільській раді не відмінявся та не скасовувався.

Згідно заяв про прийняття спадщини від 11.01.2012р., 20.04.2015р., позивачем прийнято спадщину за заповітом після смерті баби ОСОБА_3, а також прийнято спадщину за законом після смерті батька ОСОБА_4 інших спадкоємців немає.

Відповідно до довідки Першої Снятинської державної нотаріальної контори від 11.12.2015р. та витягу про реєстрацію в Спадковому реєстрі, після смерті ОСОБА_3 заведена спадкова справа за заявою позивача про прийняття спадщини за заповітом.

Як вбачається із довідок Будилівської сільської ради від 15.12.2015р., господарство за адресою: вул. Шевченка, 19 в с. Будилів Снятинського району станом на 15.04.1991р. відносилось до суспільної групи "колгоспний двір", в якому були зареєстровані та проживали ОСОБА_2, який помер 01.06.2006р. та ОСОБА_3, яка померла 04.11.2014р., а також земельна ділянка для обслуговування житлового будинку площею 0,25 га перебувала у власності ОСОБА_2

Відповідно до довідки Будилівської сільської ради від 20.04.2015р. № 59, за ОСОБА_3 числився вищевказаний житловий будинок, на час її смерті разом з нею проживав позивач ОСОБА_1, який після смерті вступив в управління спадковим майном та проживає по даний час, заборона відчуження та арешт на майно відсутні.

Відповідно до довідки Першої Снятинської державної нотаріальної контори від 11.12.2015р., після смерті ОСОБА_4 заведена спадкова справа на підставі заяви про прийняття спадщини від позивача та заяви про відмову від прийняття спадщини від дружини померлого ОСОБА_5.

Відповідно до свідоцтва про народження ОСОБА_1 І-НМ № 035441, вбачається, що позивач є сином ОСОБА_4 та ОСОБА_5

Згідно свідоцтва про народження І-НМ № 035442, ОСОБА_4 є сином ОСОБА_2 та ОСОБА_3.

Згідно свідоцтва про переміну прізвища, імені, по батькові І-НМ № 003406, батько позивача ОСОБА_9 перемінив прізвище на "Кіцул".

Технічний паспорт на спірне будинковолодіння виданий на позивача.

Відповідно до звіту про проведення технічного обстеження будівельних конструкцій та інженерних мереж обєкта, спірний житловий будинок відповідає державним будівельним нормам, санітарно-екологічним нормам та правилам, протипожежним та ін.нормам.

Відповідно до постанови Пленуму Верховного Суду України Про судову практику, у справах за позовами про захист права приватної власності від 22.12.1995 року № 20 із змінами і доповненнями, щодо розяснення ст.ст. 17, 18 ЗУ «Про власність» вбачається, що право власності на майно, яке належало колгоспному двору збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні.

Відповідно до ч. 2 ст. 123 ЦК УРСР (1963 року) розмір частки члена двору встановлюється виходячи з рівності часток усіх членів двору, включаючи неповнолітніх і непрацездатних.

Колгоспний двір був припинений 15 квітня 1991 року, коли відповідно до Постанови Верховної ОСОБА_6 Української РСР від 26 березня 1991 року № 885-ХІІ буввведений в дію Закон України "Про власність".

Пленум Верховного Суду України у постанові від 22.12.1995 року № 20 "Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності" (далі Постанова) роз'яснив, що положення статей 17, 18 Закону України "Про власність" щодо спільної сумісної власності поширюються на правовідносини, які виникли після введення в дію цього Закону (з 15.04.1991року). До правовідносин, що виникли раніше, застосовується діюче на той час законодавство. Зокрема, спори щодо майна колишнього колгоспного двору, яке було придбане до 15.04.1991 року, мають вирішуватися за нормами, що регулювали власність цього двору.

Враховуючи те, що станом на 15.04.1991 року спадкове домоволодіння відносилося до категорії колгоспний двір, головою якого був ОСОБА_2, який помер 01.06.2006р., членом- Майданська М.О., яка померла 04.11.2014р., то кожному з них, належала частка в спірному будинковолодінні. Позивач ОСОБА_1 прийняв спадщину за заповітом після смерті баби ОСОБА_3, а також прийняв спадщину за законом після смерті батька ОСОБА_4 , інших спадкоємців немає.

Відповідно до ст.391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

Відповідно ст. 392 ЦК України, власник може пред'явити позов про визнання за ним права власності, якщо це право оспорюється, або не визнається іншою особою.

Згідно ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи в межах заявлених вимог і на підставі наданих сторонами та іншими учасниками процесу доказів.

Згідно ч.1 ст.57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно ст.60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

При таких обставинах зібрані у справі докази та їх належна оцінка вказують на наявність підстав для задоволення позову, а тому за позивачем слід визнати право власності на спірний житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами по вул. Шевченка, 19, с. Будилів, Снятинського району.

На підставі наведеного, ст.ст. 120, 123 ЦК України (1963 року), керуючись ст.ст.11, 60, 209, 214 - 215, 218 ЦПК України, суд,-

В И Р І Ш И В:

Позов задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, що знаходиться по вул. Шевченка, 19, с. Будилів, Снятинського району, Івано-Франківської області.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Апеляційного суду Івано-Франківської області через Снятинський районний суд протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом

Головуючий: підпис

Суддя Снятинського районного суду Сегін І.Р.