Справа № 442/2172/16 Головуючий у 1 інстанції: Крамар О.В.
Провадження № 22-ц/783/4371/16 Доповідач в 2-й інстанції: ОСОБА_1 М. М.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 вересня 2016 року колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду Львівської області у складі:

головуючого судді Шандри М.М.

суддів: Струс Л.Б., Шумської Н.Л.

з участю секретаря Бадівської О.О.

та з участю представника ОСОБА_2 ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_4 на заочне рішення Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 08 квітня 2016 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_4 про усунення перешкод у користуванні власністю,-

ВСТАНОВИЛА:

Заочним рішенням Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 08 квітня 2016 року позов ОСОБА_2 до ОСОБА_4 про усунення перешкод у користуванні власністю задоволено.

Усунуто перешкоди у здійсненні права користування та розпоряджання ОСОБА_2 майном (житловий будинок по вул. Спортивна, 79 у м. Дрогобич Львівської області) шляхом визнання ОСОБА_4 таким, що втратив право користування житловим будинком, що знаходиться за адресою: вул. Спортивна, 79 у м. Дрогобичі Львівської області.

Ухвалою Дрогобицького міськрайонного суду Льіввської області від 20 травня 2016 року заяву ОСОБА_4 про перегляд заочного рішення Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 08 квітня 2016 року залишено без задоволення.

Рішення суду оскаржив ОСОБА_4.

В апеляційній скарзі посилається на незаконність та необґрунтованість рішення суду, порушення судом норм матеріального та процесуального права. Зокрема, зазначає, що позивачка ОСОБА_2 на даний час не є законним власником житлового будинку, тому не вправі звертатися до суду із позовом про усунення перешкод у користуванні власністю. Вказує, що не був належним чином повідомлений про дату та час розгляду даної справи. Посилається на те, що оскаржуваним рішенням порушено його права, так як він проживає у даному житлового будинку. Просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позову.

ОСОБА_4 в судове засідання апеляційної інстанції не зявився, хоча належним чином був повідомлений про дату та час судового засідання (а.с. 109), тому відповідно до ч.2 ст. 305 ЦПК України його неявка не перешкоджає розглядові справи.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи і доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу слід відхилити з таких підстав.

З матеріалів справи вбачається, що позивач у справі ОСОБА_2 є власником житлового будинку, що знаходиться за адресою: вул. Спортивна, 79 у м. Дрогобичі Львівської області на підставі договору купівлі-продажу від 04 березня 2016 року, посвідченого приватним нотаріусом Дрогобицького районного нотаріального округу Львівської області ОСОБА_5 за реєстраційним номером № 109 (а.с. 3-4 ).

Згідно Будинкової книги у вказаному будинку з 03.11.2000р. зареєстрований ОСОБА_4, тобто ще з часу, коли житловий будинок перебував у власності попередніх власників (а.с. 5-7).

Судом встановлено, що позивач після набуття права власності на даний житловий будинок згоди на реєстрацію місця проживання ОСОБА_4 у ньому не давала і не бажає, щоб він проживав і був зареєстрований у цьому будинку, так як ОСОБА_4 не є членом її сімї, в будинку не проживає, особистих речей в будинку немає.

Відповідно до частини першої статті 383 ЦК України власник житлового будинку має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сімї, інших осіб.

Згідно положень статті 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Статтею 156 ЖК УРСР передбачено, що члени сімї власника жилого будинку, які проживають разом із ним у будинку, що йому належить користуються жилим приміщенням нарівні з власником будинку, якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням.

Аналогічну норму містить також стаття 405 ЦК України.

Аналіз вищенаведених правових норм дає підстави для висновку про те, що право членів сімї власника будинку користуватись цим жилим приміщенням може виникнути та існувати лише за наявності права власності на будинок в особи, членами сімї якого вони є; із припиненням права власності особи втрачається й право користування жилим приміщенням у членів його сімї.

Така правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 05 листопада 2014 року у справі № 6-158цс14, і відповідно до ст. 360-7 ЦПК України є обовязковою для всіх судів, тому підлягає врахуванню колегією суддів при розгляді даної справи.

Відповідно до ОСОБА_6 спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про практику застосування судами законодавства під час розгляду цивільних справ про захист права власності та інших речових прав» від 28.01.2013 р. №24-150/0/4-13 втрата права користування житловим приміщенням є наслідком припинення права власності на житлове приміщення у колишнього власника житла.

Отже, у зв'язку з припиненням права власності колишніх власників на житловий будинок, що знаходиться за адресою вул. Спортивна, 79, у м. Дрогобич Львівської області, та відсутністю договірних відносин щодо користування даним будинком між позивачем та відповідачем, у відповідача відсутні правові підстави користування житловим будинком, власником якого є позивач.

При цьому, слід врахувати, що за правилами ст. 7 Закону України "Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні" зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі, зокрема, судового рішення про позбавлення права користування житловим приміщенням. Відтак визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням має наслідок зняття її з реєстрації.

Крім цього, рішенням Апеляційного суду Львівської області від 23 червня 2016 року у справі № 442/2272/10 скасовано рішення Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 16 грудня 2011 року та відмовлено у задоволенні позову ОСОБА_4 про визнання права власності на земельну ділянку площею 0,0607 га на вул. Спортивній, 79 у м. Дрогобичі після смерта батька ОСОБА_7.

Враховуючи наведене, колегія суддів вважає, що висновки суду першої інстанції достатньо мотивовані і підтверджені доказами, наявними в матеріалах справи.

Рішення суду відповідає матеріалам справи, доказам, нормам матеріального і процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду, підстав для його скасування колегія суддів не вбачає.

Керуючись п.1 ч.1 ст. 307, ст.ст. 315, 319 ЦПК України, колегія суддів,

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_4 відхилити.

Рішення Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 08 квітня 2016 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання ухвалою законної сили.

Головуючий М.М. Шандра

Судді: Л.Б. Струс

ОСОБА_8