________________________________________________________________________________________________________________________ _
Провадження № 2/520/4638/16
УХВАЛА

про відмову в забезпеченні позову

12.09.2016

Суддя Київського районного суду м. Одеси Бескровний Я.В., розглянувши клопотання ОСОБА_1 про вжиття заходів забезпечення позову за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування шкоди,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до Київського районного суду м. Одеси з позовом до ОСОБА_2 про відшкодування шкоди.

Ухвалою Київського районного суду м. Одеси від 12 вересня 2016 року відкрито провадження у справі та призначено до судового розгляду.

Разом із позовною заявою позивачем подано клопотання про вжиття заходів забезпечення позову, шляхом накладення арешту на автомобіль марки «HONDA», державний номерний знак «ВН 0016 СС», 2007 року випуску, VIN: JHMCL76408C211877, що зареєстрований на ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1

Дослідивши матеріали позовної заяви у межах вирішення клопотання позивача про вжиття заходів забезпечення позову, суддя дійшов до наступного.

Згідно ст. 151 ЦПК України суд за заявою осіб, які беруть участь у справі, може вжити заходи забезпечення позову. Забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Відповідно до ч. 1 ст. 153 ЦПК України, заява про забезпечення позову розглядається судом, у провадженні якого перебуває справа, в день її надходження без повідомлення відповідача та інших осіб, які беруть участь у справі.

Відповідно до п. 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» від 22.12.2006 №9, розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з'ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Однак, з матеріалів справи не вбачається підстав для задоволення клопотання позивача про вжиття заходів забезпечення даного позову, оскільки позивач не обґрунтував необхідність їх вжиття, не вказав в чому полягає очевидна небезпека заподіяння шкоди правам, свободам та інтересам позивача до ухвалення рішення в цій справі, або захист цих прав, свобод та інтересів стане неможливим без вжиття таких заходів. Крім того, обраний заявником спосіб забезпечення позову, суд вважає неспіврозмірним, оскільки у позові ставиться вимога про стягнення коштів.

На підставі наведеного, клопотання позивача про вжиття заходів забезпечення позову не підлягає задоволенню.

Одночасно суд роз'яснює, що ця відмова не позбавляє позивача на повторне звернення до суду із заявою про забезпечення позову в порядку встановленому ЦПК України.

Згідно з абзацом 3 п. 9 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 22.12.2006 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» за змістом ст. 293 ЦПК України окремо від рішення суду в апеляційному порядку можуть бути оскаржені ухвали суду першої інстанції про задоволення заяви про забезпечення позову, а також про його скасування, проте ухвали про відмову у забезпеченні позову оскарженню не підлягають.

Керуючись Постановою Пленуму Верховного Суду України від 22.12.2006 року №9 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», ст.ст. 151, 153, 210, 293 ЦПК України, -

УХВАЛИВ:

У задоволенні клопотання ОСОБА_1 про вжиття заходів забезпечення позову за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування шкоди- відмовити у повному обсязі.

Ухвала окремому оскарженню не підлягає.

Суддя Бескровний Я. В.