Справа № 243/6734/16-ц
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
22 вересня 2016 року м. Словянськ
Словянський міськрайонний суд Донецької області у складі
головуючого судді Лаптєва М.В.
при секретарі Куцик Н.Є.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні місцевого суду в місті Словянську цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, що діє у власних інтересах та в інтересах неповнолітнього сина ОСОБА_3, за участю третіх осіб ОСОБА_4 та Органу опіки та піклування Словянської міської ради, про визнання осіб такими, що втратили право користування житловим приміщенням,
18 серпня 2016 року ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом до ОСОБА_2, що діє у власних інтересах та в інтересах неповнолітнього сина ОСОБА_3, за участю третіх осіб ОСОБА_4 та Органу опіки та піклування Словянської міської ради, про визнання осіб такими, що втратили право користування житловим приміщенням, мотивуючи вимоги тим, що відповідач зі своїм неповнолітнім сином з липня 2007 року у спірній квартирі не проживають.
Позивач ОСОБА_1 був належним чином повідомлений, про дату, час та місце судового розгляду, але не використав свого права на безпосередню участь у судовому засіданні, через канцелярію суду подав письмову заяву, датовану 19 вересня 2016 року, в якій зазначив, що позовні вимоги підтримує у повному обсязі, просить розглядати справи у його відсутність, проти винесення заочного рішення не заперечує.
У позовній заяві зазначено, що ОСОБА_1 та третя особа по справі ОСОБА_4 є власниками квартири АДРЕСА_1 у м. Слов?янськ. Разом з ними у спірній квартирі зареєстрований їх син відповідач ОСОБА_2 та онук ОСОБА_3, які не проживають у цій квартирі з липня 2007 року. Зазначив, що ОСОБА_2 разом зі своїи сином ОСОБА_3 у липні 2007 року виїхали до Російської Федерації, де і проживають зараз, внаслідок чого до теперішнього часу відповідач з дитиною непреривно не проживають у спірній квартирі. Позивач ніяких перешкод для користування житловим приміщенням відповідачу не чинив, але добровільно він з реєстрації не знімається, комунальні платежі не сплачує. Окрім того, зазначив, що після підвищення тарифів на комунальні послуги він не в змозі у повному обсязі оплачувати комунальні послуги, а задоволення його позову надасть йому можливість оформити субсидію. Просив задовольнити позов, визнати відповідача ОСОБА_2 та його сина ОСОБА_3 такими, що втратили право користування квартирою № 6 у будинку № 21/83 по вул. Батюка у м. Слов?янську.
Третя особа ОСОБА_4 була належним чином повідомлена про дату, час та місце розгляду справи, але не використала свого права на безпосередню участь у судовому засіданні, через канцелярію суду подала заяву про розгляд справи за її відсутністю, зазначила, що з позовними вимогами погоджується, та просить їх задовольнити.
Представник органу опіки та піклування у судове засідання не зявився, проте через канцелярію суду надійшла заява за підписом міського голови ОСОБА_5 про розгляд справи за відсутності представника. У заяві зазначено, що Орган опіки та піклування позовні вимоги у частині виселення дитини ОСОБА_3 не підтримує /а.с.18/.
Під час розгляду справи, судом приймалися усі передбачені діючим законодавством заходи щодо належного повідомлення відповідача ОСОБА_2 про місце, день та час розгляду справи.
Так, відповідно до вимог ст.127 ЦПК України за місцем реєєстрації відповідача було надіслано повідомлення про виклик до суду, копію ухвали про відкриття провадження у справі та копію позовної заяви із доданими документами. Відповідно до вимог ч.5 ст. 74 ЦПК України судом на адресу відповідача було спрямовано лист про необхідність явки до судового засідання, призначенного на 19.09.2016 р. та 22.09.2016 р., але відповідач до поштового відділення для отримання судової кореспонденції не зявився, що підтверджується відповідною відміткою на повернутому конверті /а.с.15/.
Відповідно до вимог ч.9 ст. 74 ЦПК України виклик у судове засідання відповідача було здійснено шляхом розміщення оголошення у друкованому засобі масової інформації місцевої сфери розповсюдження - газеті «Донеччина» /а.с.20/.
Незважаючи на прийняті судом заходи, відповідач ОСОБА_2 у судове засідання не з?явився, про причини своєї неявки суд не повідомив, заяви про відкладення розгляду справи від нього до суду не надходило.
Аналізуючи наведені обставини, суд приходить до переконання, що відповідачем ОСОБА_2 недобросовісно здійснюються його процесуальні права, у звязку з чим, суд приходить до висновку про належне повідомлення відповідача, а тому, відповідно до положень ст.ст. 169, 224 ЦПК України, та враховуючи згоду позивача, суд вважає можливим відповідно до правил частини 1 статті 224 ЦПК України розглядати справу за відсутності відповідача у порядку заочного провадження на підставі наявних у ній доказів, з дотриманням вимог, встановлених законом.
Вивчивши матеріали справи та дослідивши надані докази, суд в межах заявлених позовних вимог (ст. 11 ЦПК України) встановив наступне.
Згідно з вимогами ч.1,2 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні (ч.1 ст.321 ЦК України).
Згідно договору купівлі-продажу квартири від 12.12.2003 року, зареєстрованого в реєстрі під № 3404, ОСОБА_6, ОСОБА_7 та ОСОБА_8 продали, а ОСОБА_1 та ОСОБА_4 купили квартиру № 6 у будинку № 21/83, який знаходиться в м.Слов?янську по вул.Батюка. Договір купівлі-продажу був зареєстрований у КП «БТІ м.Словянська» 26 лютого 2004 року, тобто ОСОБА_1 та ОСОБА_4 є власниками зазначеної квартири.
Згідно довідки КП «ЖЕК № 4» від 01 серпня 2016 року у спірній квартирі окрім позивача зареєстрована його дружина ОСОБА_4, їх син ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, та онук ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2 /а.с.10/.
Згідно акту обстеження матеріально-побутових умов родини № 1901 від 12 серпня 2016 року, складеного керівником комітету мікрорайону «Артема-Лісний» ОСОБА_9, з липня 2007 року ОСОБА_2 та ОСОБА_3 не мешкають у квартирі АДРЕСА_2. Зазначені обставини підтверджені підписами сусідів /а.с.11/.
Положеннями частини 2 статті 405 Цивільного кодексу України передбачено, член сім?ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім?ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.
У судовому засіданні встановлено, що домовленості між позивачем та відповідачем щодо користування спірним житловим приміщенням на було, відповідач ОСОБА_2 із заявами щодо створення йому перешкод у користуванні житлом не звертався.
Згідно положень статті 72 Житлового кодексу України визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку.
Відповідно до положення ч.1 ст.2 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» громадянам України, а також іноземцям та особам без громадянства, які на законних підставах перебувають в Україні, гарантуються свобода пересування та вільний вибір місця проживання на її території, за винятком обмежень, які встановлені законом.
Згідно з ч.1 ст.29 ЦК України місцем проживання фізичної особи є житло, в якому вона проживає постійно або тимчасово. Положенням ч.4 цієї ж статті місцем проживання фізичної особи, яка не досягла десяти років, є місце проживання її батьків (усиновлювачів) або одного з них, з ким вона проживає, опікуна або місцезнаходження навчального закладу чи закладу охорони здоров'я, в якому вона проживає.
Таким чином, суду надані належні докази на підтвердження того, що ОСОБА_2 з липня 2007 року без поважних причин не проживає у спірній квартирі. Враховуючи положення ч.4 ст.29 ЦК України, факт проживання ОСОБА_2 за іншою адресою з липня 2007 року, а також відсутність відомостей про реєстрацію місця проживання матері ОСОБА_3
у спірній квартирі, суд приходить до переконання, що ОСОБА_3 також втратив право користування спірною квартирою.
Перевіривши матеріали справи, оцінивши представлені відповідно до положень ст. 60 ЦПК України докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що ОСОБА_2 та ОСОБА_3 втратили право користування спірним житлом у звязку із тим, що понад одного року не мешкають в ньому без поважних причин.
Позивач не вимагає компенсації за понесені судові витрати, пов?язані із зверненням до суду і розглядом судової справи.
На підставі вищевикладеного, керуючись статтями 10, 11, 29, 60, 79, 169, 224, 319 Цивільного процесуального кодексу України, статтею 405 Цивільного кодексу України, суд
Позов ОСОБА_1 задовольнити.
Визнати ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3, та ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_4, такими, що втратили право користування жилим приміщенням квартирою № 6 у будинку № 21/83, розташованому по вулиці Батюка у місті Слов?янську Донецької області.
Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, яку може бути подано протягом десяти днів з дня отримання копії рішення
Апеляційна скарга на рішення суду подається апеляційному суду Донецької області через Словянський міськрайонний суд Донецької області протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час оголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.
Суддя: М.В. Лаптєв