АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 545/3792/14-ц Номер провадження 22-ц/786/1048/16Головуючий у 1-й інстанції Стрюк Л.І. Доповідач ап. інст. Карнаух П. М.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 березня 2016 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Полтавської області в складі:

головуючого судді Карнауха П.М.

суддів: Дряниця Ю.В., Кривчун Т.О.

за участю секретаря Ткаченко Т.І.

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Полтаві цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2

на рішення Полтавського районного суду Полтавської області від 24 лютого 2016 року по справі за позовом ОСОБА_2 до Тахтаулівської сільської ради Полтавського району та області, ОСОБА_3, треті особи - Відділ ДРАЦС Полтавського РУЮ у Полтавській області, Полтавська державна районна нотаріальна контора, про визнання шлюбу недійсним.

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача.

В С Т А Н О В И Л А:

Рішенням Полтавського районного суду Полтавської області від 24 лютого 2016 року у задоволенні позову ОСОБА_2 до Тахаулівської сільської ради Полтавського району та області, ОСОБА_3 про визнання шлюбу недійсним відмовлено.

В апеляційній скарзі, з посиланням на неповне з'ясування обставин справи, позивач ОСОБА_2 прохає скасувати рішення суду як незаконне та необґрунтоване та ухвалити нове рішення про задоволення її позову.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги вказує, що наявність у померлої ОСОБА_4 тяжкого психічного розладу на момент укладання шлюбу підтверджується показами свідків ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_2, ОСОБА_10, медичною карткою та висновком експерта від 09.12.2015 року № 628.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення осіб, вивчивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає відхиленню з наступних підстав.

У відповідності до ст.213 ЦПК України, рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Згідно з вимогами ст.214 цього Кодексу під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані (пропущення строку позовної давності тощо), які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Місцевим судом вірно встановлено, що з 2002 року ОСОБА_4 та ОСОБА_3 почали спільно проживати однією сім'єю як чоловік та дружина, що підтверджується поясненнями відповідача ОСОБА_3, показами допитаних свідків ОСОБА_11, ОСОБА_12 та пояснень, наданих позивачкою ОСОБА_2 у поданій нею апеляційній скарзі на рішення Октябрського районного суду м. Полтава від 18.11.2003 року по цивільній справі № 2-3539/04 за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_2, ОСОБА_10 про усунення перешкод у користуванні житлом та встановлення порядку користування жилим приміщенням будинку, яка була досліджена місцевим судом та в ході апеляційного розгляду.

01 грудня 2007 року між ОСОБА_3 та ОСОБА_4 був зареєстрований шлюб у виконавчому комітеті Тахтаулівської сільської ради Полтавського району та області, що підтверджується актовим записом про шлюб від 01.12.2007 року за №14. Після реєстрації шлюбу прізвище дружини зазначено ОСОБА_3 ( т. 1 а.с.80).

ІНФОРМАЦІЯ_1 року ОСОБА_13 померла у віці 35 років, про що 08 червня 2012 року складено відповідний актовий запис № 32, що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії НОМЕР_1 (т. 1 а.с. 7).

З матеріалів справи вбачається, що до Полтавської державної нотаріальної контори із заявами про прийняття спадщини після померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 року ОСОБА_13 звернулися її чоловік ОСОБА_3 та мати ОСОБА_2, а нотаріусом заведено спадкову справу № 53111602 (т. 1 а.с.83-89).

Також судом установлено, що ОСОБА_13 з дитинства страждала на хронічне захворювання головного мозку - епілепсію, у зв'язку з чим перебувала на обліку у лікаря-психіатра та неодноразово лікувалась у психіатричному відділенні Полтавської психіатричної лікарні та ПОПНД, про що свідчить наявна у справі медична документація (картка Полтавського обласного психоневрологічного диспансеру та висновок посмертної судово-психіатричної експертизи №628 від 09.12.2015 року (т. 1 а.с. 221-242).

У справі також наявна копія договору купівлі-продажу житлового будинку від 25.09.2006 року, посвідченого приватним нотаріусом Полтавського нотаріального округу Москівцем В.А., який зареєстровано в реєстрі за № 3502, згідно якого ОСОБА_15 передав, а ОСОБА_4 прийняла у власність житловий будинок з господарськими будівлями, що знаходиться в АДРЕСА_1. Договір зареєстрований в електронному реєстрі прав власності (а.с.11).

Відмовляючи у задоволенні позову ОСОБА_2, суд першої інстанції обґрунтовано виходив з того, що шлюб, укладений між ОСОБА_3 та ОСОБА_4 (після реєстрації шлюбу - ОСОБА_3), відповідає їхній дійсній волі, підстав недійсності шлюбу, передбачених ст. 39-40 СК України, судом не встановлено.

Такі висновки відповідають обставинам справи та наявним у справі доказам, виходячи з наступного.

Згідно зі ст. 24 СК України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається.

Реєстрація шлюбу з особою, яка визнана недієздатною, а також з особою, яка з інших причин не усвідомлювала значення своїх дій і (або) не могла керувати ними, має наслідки, встановлені статтями 38-40 цього Кодексу.

Підставою недійсності шлюбу є порушення вимог, встановлених статтями 22, 24-26 цього Кодексу (ст. 38 СК України).

Шлюб визнається недійсним за рішенням суду, якщо він був зареєстрований без вільної згоди жінки або чоловіка.

Згода особи не вважається вільною, зокрема, тоді, коли в момент реєстрації шлюбу вона страждала тяжким психічним розладом, перебувала у стані алкогольного, наркотичного, токсичного сп'яніння, в результаті чого не усвідомлювала сповна значення своїх дій і (або) не могла керувати ними, або якщо шлюб було зареєстровано в результаті фізичного чи психічного насильства.

Шлюб визнається недійсним за рішенням суду у разі його фіктивності.

Шлюб є фіктивним, якщо його укладено жінкою та чоловіком або одним із них без наміру створення сім'ї та набуття прав та обов'язків подружжя.

Шлюб не може бути визнаний недійсним, якщо на момент розгляду справи судом відпали обставини, які засвідчували відсутність згоди особи на шлюб або її небажання створити сім'ю (ст. 40 СК України).

У п.13 Постанови №11 Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» від 21 грудня 2007 року роз'яснено, що при розгляді судом справ про визнання шлюбу недійсним слід мати на увазі, що за наявності одних підстав суд зобов'язаний, а за наявності інших суд може визнати шлюб недійсним.

За рішенням суду шлюб обов'язково визнається недійсним, якщо він був зареєстрований без вільної згоди жінки або чоловіка, а також у разі його фіктивності (ст. 40 СК України).

Відповідно до ч.1 ст.11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненнями фізичних чи юридичних осіб, поданими відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко- і відеозаписів, висновків експертів (ст. 50 ЦПК України).

Відповідно до статті 60 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях.

Згідно з ч.ч. 6,7 ст. 147 ЦПК України, висновок експерта для суду не є обов'язковим і оцінюється судом за правилами, встановленими статтею 212 цього Кодексу. Незгода суду з висновком експерта повинна бути мотивована в рішенні або ухвалі.

Відповідно до ст. 212 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Результати оцінки доказів суд відображає в рішенні, в якому наводяться мотиви їх прийняття чи відмови у прийнятті.

З матеріалів справи вбачається, що ухвалою суду першої інстанції від 15.07.2015 року по даній цивільній справі була призначена посмертна комплексна судова медична психолого-психіатрична експертиза (т. 1 а.с. 218), проведення якої доручено експертам Полтавської обласної психіатричної клінічної лікарні ім. Мальцева.

Актом судово-психіатричного експерта № 628 від 09.12.2015 року встановлено, що ОСОБА_4 на момент укладання шлюбу 01.12.2007 року страждала на психічний розлад у вигляді розладу особистості та поведінки внаслідок епілепсії з помірним когнітивним зниженням. Наявний психічний розлад у ОСОБА_4 не позбавляв, але істотно впливав на її здатність усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними на час укладання шлюбу 01.12.2007 року (т. 1 а.с. 221-242).

При цьому, експертом було досліджено матеріали цивільної справи та медичні картки амбулаторного хворого ОСОБА_13

Судом першої інстанції надано вірну оцінку вказаному акту та обгрунтовано зазначено про те, що акт експерта не містить висновку про абсолютну неспроможність ОСОБА_13 в момент укладення шлюбу розуміти значення своїх дій та керувати ними, а лише стверджено, що існуючі в той час порушення психічної діяльності ОСОБА_13 істотно впливали на її здатність усвідомлювати значення своїх дій і керувати ними, що не є підставою для визнання укладеного у такому стані шлюбу недійсним з підстав передбачених ст. 40 СК України ЦК України.

Встановивши обставини справи, здійснивши системний аналіз правових норм, що регулюють дані правовідносини суд першої інстанції дійшов вірного висновку про те, що тривалі фактичні шлюбні відносини між подружжям, які склалися задовго до реєстрації шлюбу та особливе ставлення відповідача до своєї дружини як до так і після реєстрації шлюбу, свідчать про їх дійсний намір створити сім'ю та набути прав і обов'язків подружжя, тому укладений 01.12.2007 р. між ОСОБА_3 та ОСОБА_4 шлюб відповідає їхній дійсній волі.

Підстав недійсності шлюбу, передбачених ст. 39-40 СК України, ні місцевим, ні апеляційним судами не встановлено.

З урахуванням вищенаведеного суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про відмову у задоволенні позову ОСОБА_16 про визнання шлюбу недійсним та анулювання актового запису про шлюб.

Доводи апеляційної скарги не спростовують вірних висновків суду.

Посилання позивачки в апеляційній скарзі на покази свідків ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10, щодо наявності у померлої ОСОБА_4 тяжкого психічного розладу на момент укладання шлюбу спростовуються актом судово-психіатричного експерта № 628 від 09.12.2015 року, який не містить висновку про наявність у померлої ОСОБА_13 саме тяжкого психічного розладу, в результаті чого вона не усвідомлювала сповна значення своїх дій і (або) не могла керувати ними на час укладання шлюбу, тому вказані доводи не приймаються до уваги колегії суддів.

Таким чином, суд першої інстанції повно та об'єктивно встановив фактичні обставини справи і дав їм належну правову оцінку, дослідив надані сторонами докази, на підставі яких прийшов до висновку про відмову в задоволенні позову.

При цьому суд першої інстанції вірно застосував норми матеріального права відповідно до характеру правовідносин, що склалися між сторонами та в межах заявлених позовних вимог.

З огляду на те, що рішення суду відповідає вимогам закону, зібраним по справі доказам, обставинам справи, підстав для його скасування з мотивів, викладених в апеляційній скарзі, колегія суддів не вбачає.

Згідно з ч.1 ст.308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 314, 315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2, - відхилити.

Рішення Полтавського районного суду Полтавської області від 24 лютого 2016 року, - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий /підпис/ П.М.Карнаух

Судді /підпис/ Ю.В.Дряниця

/підпис/ Т.О.Кривчун

ЗГІДНО: Суддя Апеляційного

суду Полтавської області П.М.Карнаух