Справа № 185/3450/16-ц
Провадження № 2-в/185/18/16
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

03 серпня 2016 року Павлоградський міськрайонний суд Дніпропетровської області у складі: головуючого судді Боженко Л.В., за участю секретаря Плющової О.П. розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Павлограді Дніпропетровської області цивільну справу за заявою Публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПРАВЕКС-БАНК», заінтересована особа ОСОБА_1 про відновлення втраченого судового провадження, суд -

В С Т А Н О В И В:

Заявник звернувся до суду із заявою в якій просив суд ухвалити рішення про відновлення втраченого провадження по цивільній справі за апеляційною скаргою ПАТ КБ «ПРАВЕКС-БАНК» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором № 2219-002/08Р.

В обґрунтування заяви заявник посилається на те, що 11.06.2013 року Київським районним судом м. Донецька ухвалене заочне рішення за позовом «ПАТ КБ «ПРАВЕКС-БАНК» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором № 2219-002/08Р. 13.09.2013 року Київським районним судом м. Донецька постановлено ухвалу про скасування зазначеного заочного рішення. 01.10.2013 року судом постановлено ухвалу про витребування доказів по справі. 19.06.2014 року рішенням Київського районного суду м. Донецька позовні вимоги ПАТ КБ «ПРАВЕКС-БАНК» було задоволено частково. Не погодившись з даним рішенням суду, банк 24.07.2014 року направив апеляційну скаргу. Зазначає, що поновлення матеріалів справи є необхідним для вирішення питання по суті заявлених ПАТ КБ «ПРАВЕКС-БАНК» вимог щодо належного виконання відповідачем зобовязань за кредитним договором.

Представник заявника в судове засідання не зявився, надав суду заяву про розгляд справи без його участі, заявлені вимоги підтримав у повному обсязі.

Заінтересована особа ОСОБА_1 в судове засідання не зявився, про причину неявки суд не повідомив.

Суд, перевіривши надані заявником матеріали справи, вважає, що зібраних матеріалів достатньо для відновлення втраченого провадження.

13 червня 2013 року Київським районним судом м. Донецька ухвалене заочне рішення за позовом ПАТ КБ «ПРАВЕКС-БАНК» до ОСОБА_1, ОСОБА_2 про стягнення заборгованості.

Не погодившись з даним рішенням суду відповідач ОСОБА_2 звернулася до суду з заявою про перегляд заочного рішення. (а.с. 26,27)

13 вересня 2013 року Київським районним судом м. Донецька постановлено ухвалу про скасування заочного рішення.

Рішенням Київського районного суду м. Донецька від 19 червня 2014 року позов ПАТ КБ «ПРАВЕКС-Банк» до ОСОБА_1, ОСОБА_2 про стягнення заборгованості - задоволено частково. (а.с. 4-7)

24 липня 2014 року позивач, звернувся до апеляційного суду Донецької області через Київський районний суд м. Донецька з апеляційною скаргою на рішення Київського районного суду м. Донецька від 19.06.2014 року. (а.с. 2,3)

На даний час цивільна справа № 257/716/13-ц втрачена, у звязку з чим ПАТ КБ «ПРАВЕКС-БАНК» не має можливості оскаржити рішення суду та вирішити питанні по суті заявлених банком позовним вимог щодо належного виконання боржниками зобовязань за кредитним договором.

Відповідно до ст. 402 ЦПК України, відновлення втраченого повністю або частково судового провадження в цивільній справі, закінченій ухваленням рішення або у якій провадження закрито, проводиться у порядку, встановленому цим Кодексом.

Статтею 403 ЦПК України передбачено, що втрачене судове провадження у цивільній справі може бути відновлене за заявою осіб, які брали участь у справі, або за ініціативою суду.

Зі статті 407 ЦПК України вбачається, що при розгляді справи суд використовує ту частину провадження, що збереглася, документи, видані зі справи фізичним чи юридичним особам до втрати провадження, копії цих документів, інші довідки, папери, відомості, що стосуються справи, виконавчого провадження. Суд може допитати як свідків осіб, які були присутніми під час вчинення процесуальних дій, осіб (їх представників), які брали участь у справі, а в необхідних випадках - осіб, які входили до складу суду, що розглядав справу, з якої втрачено провадження, а також осіб, які виконували судове рішення.

Судом встановлено, що в зібраних матеріалах міститься копія позову ПАТ КБ «ПРАВЕКС-БАНК» (а.с. 40), копія заяви про забезпечення позову (а.с. 37, 38), виписки банку по особовому рахунку ОСОБА_1 (а.с. 9-22), копія розрахунку заборгованості по кредитному договору № 2219-002/08Р від 24.01.2008 р. (а.с. 33,34), копія договору поруки № 2219-08/Р від 31.10.2008 року, копія договору про розірвання договору поруки № 2219-002/08Р (а.с. 35), копії вимог до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про погашення заборгованості (а.с. 47-49), копія ухвали Київського районного суду м. Донецька від 31.01.2013 року про відкриття провадження у справі (а.с. 37), заява позивача про збільшення позовних вимог і платіжне доручення на доплату судового збору (а.с. 29,30), копія рішення від 19.06.2014 року вступна та резолютивна частина і повний текст рішення (а.с. 4-7) (вказане рішення міститься в ЄДРСР за № 39447763), копія клопотання позивача про поновлення строку на апеляційне оскарження (а.с. 3), копія апеляційної скарги позивача (а.с. 2).

Відповідно до статті 408 ЦПК України передбачено, що на підставі зібраних і перевірених матеріалів суд ухвалює рішення про відновлення втраченого провадження повністю або в частині, яку, на його думку, необхідно відновити. У рішенні суду про відновлення втраченого судового провадження зазначається, на підставі яких конкретно даних, поданих суду і досліджених у судовому засіданні з участю всіх учасників цивільного процесу з утраченого провадження, суд вважає установленим зміст відновленого судового рішення, наводяться висновки суду про доведеність того, які докази досліджувалися судом і які процесуальні дії вчинялися з утраченого провадження. Строк зберігання судового провадження не має значення для вирішення заяви про його відновлення, крім випадку звернення з такою заявою для виконання рішення, якщо строк на пред'явлення виконавчого листа для виконання закінчився і судом не поновлено.

Враховуючи викладене, зважаючи на те, що наявні в справі про відновлення втраченого провадження копії документів, на думку суду є належними та достатніми для відновлення втраченого провадження, суд перевіривши зібрані матеріали, вважає, що заява Публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПРАВЕКС-БАНК», заінтересована особа ОСОБА_1 про відновлення втраченого судового провадження є обгрунтованою і такою, що підлягає задоволенню.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст. ст. 10, 60, 131, 137, 212, 402, 403, 407, 408 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В :

Заяву Публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПРАВЕКС-БАНК», заінтересована особа ОСОБА_1 про відновлення втраченого судового провадження - задовольнити.

Відновити повністю втрачене судове провадження по цивільній справі № 2/257/158/14, 257/716/13-ц за позовом Публічного акціонерного товариства комерційний банк «Правекс-Банк» до ОСОБА_1, ОСОБА_2 про стягнення заборгованості.

Вважати встановленим зміст відновленого рішення Київського районного суду м. Донецька від 19 червня 2014 року по справі № 257/716/13-ц в такій редакції :

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 червня 2014 року Київський районний суд міста Донецька у складі:

головуючого судді Чудопалової С.В.,

при секретарі Чигринової І.А.

представника позивача ОСОБА_4

представника відповідача ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Донецьку цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства комерційний банк «Правекс-Банк» до ОСОБА_1, ОСОБА_2 про стягнення заборгованості, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1, ОСОБА_2 про стягнення суми заборгованості, мотивуючи свої вимоги наступним: 24.01.2008 року між АКБ «Правексбанк» та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір №2211, згідно якого банк надав ОСОБА_1 кредит в іноземній валюті на загальну суму 32 864 долари США терміном з 24 січня 2008 року по 24 січня 2015 року зі сплатою 11,99 відсотків річних. Відповідно до п.1.4 кредитного договору зазначено, що строк користування кредитом обчислюється з моменту перерахування коштів за розпорядженням відповідача або видачі коштів з каси Банку. Для забезпечення зобовязання щодо погашення заборгованості за кредитом ОСОБА_1 передав за Договором застави транспортного засобу №2219-002/08Р від 24.01.2008р. у заставу позивачу належне йому на праві власності майно: автомобіль CHEVROLET CAPTIVA CБ26FJ, рік випуску 2007, колір сірий, шасі (кузов, рама, коляска) № Y26DCD26FJ7B138724 KL1CD26FJB138724, тип ТЗ легковий джип, реєстраційний № НОМЕР_1. У забезпечення виконання зобовязання за кредитним договором позивачем було укладено договір поруки №2219-002/08Р від 24.01.2008р. з ОСОБА_6 та з ОСОБА_2 було укладено договір поруки №2219-002/08Р від 31.10.2008 р, відповідно до яких вони зобовязались нести солідарну майнову відповідальність перед позивачем за виконання в повному обсязі зобовязань ОСОБА_1 за кредитним договором. Позивач свої зобовязання за кредитним договором виконав в повному обсязі, а відповідачі всупереч умовам договору та вимогам чинного законодавства України, свої зобовязання за вказаними договорами не виконали. Заявою від 11.02.2013 року позивач уточнив позовні вимоги про стягнення заборгованості за кредитним договором, а саме: виключив зі складу відповідачів ОСОБА_6, оскільки 09.12.2008 року між позивачем та ОСОБА_6 було укладено договір про розірвання договору поруки №2219-002/08Р від 24.01.2008р. Заявою від 28.03.2013 року позивач збільшив позовні вимоги згідно проведеним новим розрахунком загальної заборгованості, у зв'язку з зазначеними порушеннями зобов'язань за кредитним договором станом на 15.01.2013 року сума боргу відповідача складає 325035,03 грн., з яких заборгованість за кредитом становить 204 436,96 грн., пеня за несвоєчасне погашення кредиту - 35 009,34 грн., відсотки 71 584,99 грн., пеня за несвоєчасне погашення відсотків - 14 003,74 грн.

Позивач в судовому засіданні підтримала доводи, викладені в позовній заяви та просила суд стягнути з відповідачів в солідарному порядку заборгованість за кредитним договором у розмірі 325 035,03 грн., а також сплачений судовий збір у розмірі 3250,36 грн.

Відповідачі в судове засідання не з'явилися, про час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином, про причини неявки суду не повідомили, надали заяви про розгляд справи без їх участі.

Представник відповідача ОСОБА_2 в судовому засіданні позовні вимоги не визнала та просила суд застосувати до позовних вимог в частині стягнення простроченої суми за кредитом у розмірі 204 436,96 грн. строк позовної давності в три роки та застосувати строк позовної давності в один рік до позовних вимог в частині стягнення пені за несвоєчасне погашення кредиту у розмірі 35 009,34 грн., пені за несвоєчасне погашення відсотків у розмірі 14003,74 грн.

Суд, дослідивши матеріали справи, прийшов до висновку про необхідність часткового задоволення позову, з наступних підстав:

Судом встановлено, що 24.01.2008 року між АКБ «Правексбанк» та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір № 2211, згідно якого банк надав ОСОБА_1 кредит в іноземній валюті на загальну суму 32 864 (тридцять дві тисячі вісімсот шістдесят чотири) долари США терміном з 24 січня 2008 року по 24 січня 2015 року зі сплатою 11, 99 відсотків річних.

Відповідно до п. 1.4. кредитного договору зазначено, що строк користування кредитом обчислюється з моменту перерахування коштів за розпорядженням відповідача або видачі коштів з каси Банку.

Відповідно до п. п. 4.4., 4.5. кредитного договору ОСОБА_1 зобов'язався погашати заборгованість за кредитом шляхом внесення коштів рівними частинами в сумі 392, 00 доларів США 00 центів щомісяця до « 10» числа наступного місяця. Відсотки за користування кредитом відповідач зобов'язався сплачувати щомісяця (за час фактичного користування грошовими коштами протягом календарного місяця) у термін до « 10» числа місяця, наступного за місяцем нарахування відсотків, а також на момент припинення кредитного договору.

Для забезпечення зобов'язання щодо погашення заборгованості за кредитом ОСОБА_1 передав за Договором заставі транспортного засобу №2219-002/08Р від 24.01.2008 р. у заставу позивачу належне йому на праві власності майно: автомобіль CHEVROLET CAPTIVA CБ26FJ, рік випуску 2007, колір сірий, шасі (кузов, рама, коляска) № Y26DCD26FJ7B138724 KL1CD26FJB138724, тип ТЗ легковий джип, реєстраційний № НОМЕР_1. У договорі застави сторони дійшли згоди про те, що максимальний розмір вимоги, яка забезпечується заставою, становить 98 592 долара США.

У забезпечення виконання зобов'язання за кредитним договором з ОСОБА_6 було укладено договір поруки № 2219-002/08Р від 24.01.2008 року та ОСОБА_2 було укладено договір поруки №2219-002/08Р від 31.10.2008 року, відповідно до яких вони зобов'язались нести солідарну майнову відповідальність перед позивачем за виконання в повному обсязі зобов'язань ОСОБА_1В за кредитним договором та можливих змін та доповнень до нього щодо сплати процентів, неустойки (штрафу, пені), вчасного та у повному обсязі погашення основної суми боргу за кредитом у строк до 24.01.2015 р. у розмірі 32 864 доларів США та будь-якого збільшення цієї суми, яке прямо передбачено умовами кредитного договору, відшкодування збитків та іншої заборгованості.

Позивач свої зобов'язання за договором виконав в повному обсязі, а відповідачі всупереч умовам договору та вимогам чинного законодавства України, свої зобов'язання за вказаними договорами належним чином не виконали.

У зв'язку з зазначеними порушеннями зобов'язань за кредитним договором відповідачем станом на 29.09.2011 року сума боргу становить 234 849,38 грн., з яких: прострочена заборгованість з кредиту - 203 943,32 грн., пеня за несвоєчасне погашення заборгованості з кредиту - 8 635,52 грн., заборгованість з відсотків за користування кредитом - 20 524,30 грн., пеня за несвоєчасне погашення заборгованості з процентів - 1 746,24 грн.

У зв'язку з виникненням заборгованості за кредитним договором, банк направив відповідачам вимоги від 04.01.2013 року погасити в добровільному порядку заборгованість, проте на теперішній час заборгованість за кредитним договором не погашена.

Згідно заяви від 11.02.2013 року позивач уточнив позовні вимоги про стягнення заборгованості за кредитним договором, а саме: виключив зі складу відповідачів ОСОБА_6 (а.с. 36), оскільки 09.12.2008 року між позивачем та ОСОБА_6 було укладено договір про розірвання договору поруки № 2219-002/08Р.

Крім того, заявою від 28.03.2013 року позивач збільшив позовні вимоги згідно проведеним новим розрахунком загальної заборгованості, за яким у зв'язку з зазначеними порушеннями зобов'язань за кредитним договором станом на 15.01.2013 року сума боргу відповідача складає 325 035,03 грн., з яких заборгованість за кредитом становить 204 436,96 грн., пеня за несвоєчасне погашення кредиту - 35 009,34 грн., відсотки 71 584,99 грн., пеня за несвоєчасне погашення відсотків - 14 003,74 грн.

Відповідно до ст.ст. 525, 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог закону і одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Відповідно до ст. 256 ЦК позовна давність це строк у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Відповідно до вимог ст. 257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

Відповідно до пункту 1 частини 2 статті 258 Цивільного кодексу (ЦК) України, до вимог про стягнення неустойки (пені, штрафу) застосовується позовна давність в один рік.

Згідно з частиною 5 статті 261 ЦК України, за зобов'язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання.

Щодо наданого позивачем «Розрахунку загальної заборгованості за Кредитним договором №2219-002/08Р від 24.01.2008 року», відповідно до якого прострочена сума за кредитом становить 204 436,96 грн. суд зазначає наступне.

Як вбачається з розрахунку заборгованості останній платіж в рахунок погашення заборгованості Відповідачем вчинено 12.01.2010 року у розмірі 33 долара США.

Оскільки умовами Кредитного договору передбачено, що його виконання здійснюється відповідно до графіків погашення кредиту, то початком перебігу строку позовної давності є день, коли боржник повинен був сплатити черговий платіж, проте не сплатив його.

Позивач звернувся до суду 10.01.2013 року, отже, стягненню підлягають платежі за кредитом, починаючи з платежу за грудень 2009 року, який мав бути сплачений до 10.01.2010 року.

Відповідно, вимоги про стягнення заборгованості за кредитом:

- в розмірі 161 долару США, які повинні бути сплачені до 10.08.2009 р.;

- в розмірі 392 доларів США, які повинні бути сплачені до 10.09.2009 р.;

- в розмірі 392 доларів США, які повинні бути сплачені до 10.10.2009 р.;

- в розмірі 392 доларів США, які повинні бути сплачені до 10.11.2009 р.;

- в розмірі 392 доларів США, які повинні бути сплачені до 10.12.2009 р., на загальну суму 1729 доларів США, що в гривневому еквіваленті відповідно наданого позивачем розрахунку становить 13819,90 грн., знаходяться поза межами строку позовної давності, про застосування якої просив представник відповідача.

До того ж, відповідно до п. 31 Постанови Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 5 від 30 березня 2013 року «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин», враховуючи положення п. 7 ч. 13 ст. 11 Закону України «Про захист прав споживачів», суди мають виходити з того, що у спорах щодо споживчого кредитування кредитодавцю забороняється вимагати повернення споживчого кредиту, строк давності якого минув.

Відповідно, з матеріалів справи та наданого позивачем розрахунку вбачається, що сума заборгованості за кредитом, яка підлягає стягненню, з урахуванням строку позовної давності, становить 23 848 дол. США (в гривневому еквіваленті становить 190 617,06 грн.)

Щодо наданого позивачем «Розрахунку загальної заборгованості за Кредитним договором №2219-002/08Р від 24.01.2008 року», відповідно до якого сума пені за несвоєчасне погашення заборгованості за кредитом становить 35 009,34 грн. (за період з 11.08.2009 по 20.05.2012 року), суд зазначає наступне.

Згідно п.10.1 Кредитного договору, за порушення термінів погашення заборгованості за кредитом або внесення відсотків за користування коштами Позичальник сплачує пеню за кожен день прострочення в розмірі подвійної процентної ставки, зазначеної в п.1.2. даного Договору, що діяла в період прострочення, від суми заборгованості за весь період прострочення. Пунктом 1.2. Договору передбачена ставка 11,99% річних.

Відповідно ст. 549 Цивільного кодексу України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

Згідно з п. 31 Постанови Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 5 від 30 березня 2013 року «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин», зі спливом строків позовної давності до основної вимоги вважається, що позовна давність спливла і до додаткової вимоги (стягнення неустойки, накладення стягнення на заставлене майно тощо).

Враховуючи, що до вимог про стягнення заборгованості за кредитом, яка виникла за період з 01.07.2009 по 30.11.2009 року на загальну суму 1729 доларів США, що в гривневому еквіваленті відповідно наданого позивачем розрахунку становить 13819,90 грн., спливла позовна давність, оскільки позивач звернувся до суду 09.01.2013 року, не підлягає стягненню через сплив позовної давності і пеня, нарахована відповідно до розрахунку позивача на вказану суму заборгованості за кредитом у сумі 1087,42 доларів США, що еквівалентно 8692,00 грн.

Крім того, пунктом 2 статті 258 Цивільного кодексу України встановлено, що до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені) встановлений строк позовної давності в один рік.

Відповідно, з урахуванням заявленої вимоги представника відповідача щодо застосування до вимоги позивача про стягнення пені за несвоєчасне погашення кредиту строку позовної давності в один рік, стягненню підлягає пеня:

- в розмірі 34,21 долара США, нарахована за період з 11.01.2012 по 20.05.2012 року;

- в розмірі 26,11 доларів США, нарахована за період з 11.02.2012 по 20.05.2012 року;

- в розмірі 18,02 доларів США, нарахована за період з 13.03.2012 по 20.05.2012 року;

- в розмірі 10,44 доларів США, нарахована за період з 11.04.2012 по 20.05.2012 року;

- в розмірі 0,78 доларів США, нарахована за період з 18.05.2012 по 20.05.2012 року, на загальну суму 89,56 доларів США, що відповідно до розрахунку позивача еквівалентно 715,85 грн.

Відповідно, з матеріалів справи та наданого позивачем розрахунку вбачається, що сума пені за несвоєчасне погашення заборгованості за кредитом, яка підлягає стягненню, з урахуванням строку позовної давності, становить 89,56 дол. США, що відповідно до розрахунку позивача в гривневому еквіваленті дорівнює 715,85 грн.

Щодо наданого позивачем «Розрахунку загальної заборгованості за Кредитним договором №2219-002/08Р від 24.01.2008 року», відповідно до якого сума пені за несвоєчасне погашення заборгованості з процентів становить 14003,74 грн. (за період з 13.04.2010 по 20.05.2012 року), суд зазначає наступне.

З урахуванням заявленої вимоги представника відповідача щодо застосування до вимоги позивача про стягнення пені за несвоєчасне погашення заборгованості з процентів строку позовної давності в один рік, стягненню підлягає пеня:

- в розмірі 23,04 доларів США, нарахована за період з 11.01.2012 по 20.05.2012 року;

- в розмірі 17,59 доларів США, нарахована за період з 11.02.2012 по 20.05.2012 року;

- в розмірі 11,35 доларів США, нарахована за період з 13.03.2012 по 20.05.2012 року;

- в розмірі 7,03 доларів США, нарахована за період з 11.04.2012 по 20.05.2012 року;

- в розмірі 0,51 доларів США, нарахована за період з 18.05.2012 по 20.05.2012 року, на загальну суму 59,52 доларів США, що відповідно до розрахунку позивача еквівалентно 475,74 грн.

Щодо позовних вимог в частині стягнення заборгованості зі сплати відсотків за користування кредитом у сумі 71 584,99 грн., суд визнає правильним наданий представником позивача розрахунок періоду і суми заборгованості в цій частині, що утворилася у відповідачів.

Відповідно до ч. 1 ст. 546 ЦК України виконання зобов'язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком.

Згідно з ст. 554 ЦК України передбачено, що у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя.

Таким чином, суд дійшов до висновку, що відповідачі в однобічному порядку не виконали покладені на них кредитним договором та договором поруки зобов'язання по поверненню кредиту та оплаті за користування грошима тому позовні вимоги позивача обґрунтовані і підлягають задоволенню частково, з урахування застосування строків позовної давності у наступному розмірі: 32953,04 доларів США, що в гривневому еквіваленті становить 263393,65 грн., з яких заборгованість за сумою кредиту складає 23848 доларів США, що в гривневому еквіваленті становить 190617,06 грн., сума пені за несвоєчасне погашення заборгованості за кредитом - 89,56 дол. США, що в гривневому еквіваленті становить 715,85 грн., сума пені за несвоєчасне погашення заборгованості з процентів 59,52 доларів США, що в гривневому еквіваленті становить 475,74 грн., сума відсотків за користування кредитом 8955,96 доларів США, що в гривневому еквіваленті становить 71 584,99 грн.

Згідно ч. 1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено. За таких обставин суд вважає за необхідне стягнути солідарно з відповідачів на користь позивача частину сплаченого ним судового збору у розмірі 2633,94 грн.

Керуючись ст.ст. 256- 258, 261, 525, 526, 546, 549, 610 ЦК України, ст.ст. 11, 12, 35, 39 Закону України «Про іпотеку», Постановою Пленуму ВССУ № 5 «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» від 30.03.13р., ст.ст. 10,11, 57, 60, 88, 131, 209, 214, 215 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позов Публічного акціонерного товариства комерційний банк «Правекс-Банк» до ОСОБА_1, ОСОБА_2 про стягнення заборгованості задовольнити частково.

Стягнути солідарно з ОСОБА_1 (адреса: 83114, АДРЕСА_1, ідентифікаційний номер: НОМЕР_2), ОСОБА_2 (адреса: 83050, АДРЕСА_2), заборгованість за кредитним договором 2219-002/08Р від 24.01.2008 р. у розмірі 263393,65 (двісті шістдесят три тисячі триста девяносто три) грн. 65 коп. на користь Публічного акціонерного комерційного банку «ПРАВЕКС-БАНК» на р/р № 0401, МФО 380838, .

Стягнути солідарно з ОСОБА_1 (адреса: 83114, АДРЕСА_1, ідентифікаційний номер: НОМЕР_2), ОСОБА_2 (адреса: 83050, АДРЕСА_3), сплачений судовий збір у розмірі 2633 грн. 94 коп. на користь Публічного акціонерного комерційного банку «ПРАВЕКС-БАНК» на р/р № 0401, МФО 380838, .

В іншій частині позовних вимог Публічного акціонерного товариства комерційний банк «Правекс-Банк» до ОСОБА_1, ОСОБА_2 - відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення. Апеляційна скарга подається апеляційному суду через суд першої інстанції, який ухвалив оскаржуване судове рішення.

Суддя підпис»

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Дніпропетровської області через суд першої інстанції шляхом подачі в 10 денний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги.

Суддя Л. В. Боженко