04.03.2016 Справа № 363/3837/15-ц
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 березня 2016 року Вишгородський районний суд Київської області у складі:

головуючого судді Баличевої М.Б.,

секретар Кашоїда М.Ю.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3 акціонерного товариства «Українська охоронно-страхова компанія» про стягнення матеріальної шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки

ВСТАНОВИВ:

Уточнивши свій позов позивач звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2, ОСОБА_3 акціонерного товариства «Українська охоронно-страхова компанія» про стягнення матеріальної шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки. В обґрунтування позову позивач вказав, що 20.10.2014 року о 20.00 годині ОСОБА_2, керуючи автомобілем «Хонда» д.н.з. НОМЕР_1 на перехресті вул. Лугова і вул. Дегтяренка в м. Києві недотримався безпечної дистанції, не врахував дорожню обстановку, внаслідок чого здійснив зіткнення з автомобілем НОМЕР_2, в результаті чого транспортні засоби отримали механічні пошкодження. Автомобіль «Хонда» д.н.з. НОМЕР_1 належить ОСОБА_2 і на час ДТП був ним керований. Автомобіль «Хюгдай» д.н.з. НОМЕР_3 належить ОСОБА_1 і на час ДТП був нею керований. Відповідно до адміністративного протоколу, складеного співробітником ДПС Оболонського ВДАІ ГУ м. Києва, довідки ДАІ від 20.10.2014 року ДТП сталося з вини водія автомобіля «Хонда» д.н.з. НОМЕР_1 ОСОБА_2, який порушив вимоги п. 13.1 ПДР, здійснив зіткнення з автомобілем НОМЕР_2. Постановою Оболонського районного суду м. Києва від 02.12.2014 року ОСОБА_2 визнано винним у скоєнні адміністративного правопорушення передбаченого ст.. 124 КУпАП, встановлено, що ДТП сталося з його вини та притягнуто до адміністративної відповідальності. Тобто, вину ОСОБА_2 у скоєнні ДТП було доведено в судовому порядку. Цивільно правова відповідальність ОСОБА_2 застрахована в ОСОБА_3 акціонерному товаристві «Українська охоронно-страхова компанія». Отримавши копію постанови Оболонського районного суду м. Києва позивач надіслала її до ОСОБА_3 акціонерного товариства «Українська охоронно-страхова компанія». Надалі позивач написала до ОСОБА_3 акціонерного товариства «Українська охоронно-страхова компанія», де застрахована відповідальність винної в ДТП особи ОСОБА_2 заяву про страхове відшкодування від 22.12.2014 року та надала всі необхідні документи для отримання страхового відшкодування. Позивач вказує, що ОСОБА_4 «УОСК» при розгляді її справи порушило ст. 35.3 ЗУ «Про обовязкове страхування цивільно правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» так, як працівник стахової компанії оглянув її автомобіль 30.10.2014 року. Станом на 22.12.2014 року ОСОБА_4 «УОСК» здійснило розрахунок збитку, нанесеного їй, як власнику пошкодженого автомобіля НОМЕР_4, але ознайомитись з ним їй не надали можливості. Також позивач зазначає, що з нею ніхто не узгоджував розмір страхового відшкодування і вона не давала згоди на виплату страхового відшкодування без проведення експертизи, про що свідчить її скарга від 22.12.2014 року. Працівники страхової компанії не надали їй ознайомитись з матеріалами по розрахунку страхового відшкодування і відмовилися узгоджувати з нею розмір страхового відшкодування, порушивши законодавство у сфері фінансових послуг щодо визначення розміру відшкодування витрат, повязаних із пошкодженням транспортного засобу, не у відповідності до порядку встановленого законодавством. Позивач зазначила, що нею було написано дві скарги до Нацкомфінпослуг з проханням застосувати до ОСОБА_4 «УСОК» необхідні заходи впливу з приводу порушень ним взятих на себе зобовязань при наданні фінансових послуг але у відповідна них отримала прості відписки відповіді не по суті скарг. Станом на дату подання позову жодної виплати їй не здійснено. Позивач також зазначає, що всі необхідні дії для врегулювання страхового випадку та здійснення страхової виплати вона здійснила, чого не було здійснено відповідачем ОСОБА_4 «УОСК». Затягування ОСОБА_4 «УОСК»процесу виплати відшкодування на ремонт транспортного засобу, порушення ним своїх зобовязань за договором страхування, забрало значну частину робочого та вільного часу позивача, спричинило їй душевні хвилювання, оскіьки через постійне звертання в різні інстанції, телефонні переговори та необхідність термінового пошуку великої суми коштів для здійснення ремонту транспортного засобу позивач постійно відлучається з робочого місця, мало часу проводить із сімєю, що вплинуло на родинні стосунки, стосунки з безпосереднім керівництвом, колегами по роботі та друзями. На підставі викладеного позивач просить суд стягнути з ОСОБА_4 «УОСК» на її користь матеріальну шкоду у розмірі 50 000 грн., пеню за прострочення виплати відшкодування у розмірі 29 827, 38 грн., моральну шкоду у розмірі 10 000 грн., інфляційні витрати у розмірі 22 300 грн., 3 % річних у розмірі 1 804, 11 грн. Стягнути з ОСОБА_2 матеріальну шкоду у розмірі 892, 01 грн. таморальну шкоду у розмірі 10 000 грн. Стягнути з ОСОБА_4 «УОСК» та ОСОБА_2 витрати повязані зі сплатою судового збору.

Представник позивача ОСОБА_5 в судовому засіданні уточнені позовні вимоги від 25.12.2015 року підтримав у повному обсязі з урахуванням уточнених позовних вимог від 15.02.2016 року, обґрунтувавши їх обставинами, викладеними в позовній заяві.

Представник відповідача ОСОБА_2 ОСОБА_6 позов не визнала, підтримала раніше надані відповідачем ОСОБА_2 заперечення, вказавши, що вважає заявлений у позові розмір матеріальної шкоди завищеним, необґрунтованим та таким, що не відповідає дійсності. ОСОБА_4 «УОСК» було прийнято рішення про виплату позивачці страхового відшкодування за вирахуванням податку на додану вартість. Ні рішення про виплату страхового відшкодування, ні звіт про оцінку майнової шкоди позивачка у судовому порядку не оскаржувала. Звіт та рішення є дійсними на дату розгляду даного спору. Розмір матеріального збитку завданого позивачці внаслідок ДТП, не перевищує страхової суми 50 000 грн. встановленої у Полісі обовязкового страхування цивільно правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АІ/4158884 та може бути повністю відшкодований за рахунок коштів страхової компанії. Щодо моральної шкоди в позові не зазначено про виникнення у позивачки моральних страждань, в чому полягає моральна шкода та з яких міркувань вона виходила, визначаючи розмір моральної шкоди. Також не надано жодних доказів на підтвердження існування моральної шкоди. Розмір моральної шкоди, яки позивачка просить стягнути з ОСОБА_2 вважає надуманим та необґрунтованим.

Представник відповідача ПАТ «УОСК» ОСОБА_7 позовні вимоги визнав частково, пояснюючи це тим, що на підставі експертного звіту було проведено розрахунок страхового відшкодування від 17.01.2015 року згідно якого сума страхового відшкодування складає 29 115 грн. Жодних доказів, які свідчать про факт вже проведеного відновлюю чого ремонту на СТО платника ПДВ позивач не надав, тому у відповідності до Закону є необхідність виключення зі страхового відшкодування суми, яка складає ПДВ. В звязку з чим, приймаючи до уваги вимоги законодавства, розмір страхового відшкодування, яке повинно бути сплачене АТ «УОСК» на користь позивача становить 29 115 грн. за мінусом ПДВ та франшизи. З урахуванням того, що позивач подав заяву про виплату страхового відшкодування 22.12.2014 року строк виплати страхового відшкодування (90 днів після звернення) сплив 22.03.2015 року, пеня нараховується з наступного дня за останнім днем спливу зобовязання, тобто з 23.03.2015 року по день звернення позивача до суду. Загальна сума пені складає 8 811, 08 грн. Щодо сплати 3 % річних та інфляційних витрат пояснив, що згідно положень Закону України «Про обовязкове страхування цивільної відповідальності власників наземних транспортних засобів» ПАТ «УОСК» - є страховиком, а позивач - є потерпілою особою, а не страхувальником, а отже положення на які посилається позивач у цьому випадку ст. 625 ЦК України не може застосовуватись до даних правовідносин. Виходячи з вищевикладеного відповідальність ПАТ «УОСК» в разі порушення зобовязання перед позивачем передбачена тільки у вигляді пені, сплата інфляційних витрат та 3 % річних не передбачено нормами ЗУ « Про обовязкове страхування цивільної відповідальності власників наземних транспортних засобів». Щодо стягнення моральної шкоди пояснює, що моральна шкода виплачується лише у випадку якщо потерпілий під час ДТП зазнав ушкоджень здоровю, а страхова компанія здійснила страхову виплату за шкоду, заподіяну здоровю. Оскільки позивач не зазнала ушкоджень здоровя під час ДТП 20.10.2014 року, а АТ «УОСК» не відшкодував позивачу шкоду, заподіяну його здоровю, то вимоги позивача щодо сплати моральної шкоди є безпідставними. У звязку з викладеним ПАТ «УОСК» позовні вимоги визнає частково, в частині стягнення страхового відшкодування у розмірі 29 115 грн., пені в розмірі 8 811, 08 грн., в іншій частині просив суд відмовити.

Дослідивши матеріали справи у їх сукупності, взявши до уваги позицію сторін, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню частково з наступних підстав.

Судом встановлено, що 20.10.2014 року о 20.00 годині ОСОБА_2, керуючи автомобілем «Хонда» д.н.з. НОМЕР_1 на перехресті вул. Лугова і вул. Дегтяренка в м. Києві недотримався безпечної дистанції, не врахував дорожню обстановку, внаслідок чого здійснив зіткнення з автомобілем НОМЕР_2, в результаті чого транспортні засоби отримали механічні пошкодження. Автомобіль «Хонда» д.н.з. НОМЕР_1 належить ОСОБА_2 і на час ДТП був ним керований. Автомобіль «Хюгдай» д.н.з. НОМЕР_3 належить ОСОБА_1 і на час ДТП був нею керований. Відповідно до адміністративного протоколу, складеного співробітником ДПС Оболонського ВДАІ ГУ м. Києва, довідки ДАІ від 20.10.2014 року ДТП сталося з вини водія автомобіля «Хонда» д.н.з. НОМЕР_1 ОСОБА_2, який порушив вимоги п. 13.1 ПДР, здійснив зіткнення з автомобілем НОМЕР_2., що підтверджується постановою Оболонського районного суду м. Києва від 02.12.2014 року за № 756/15581/14-п ДТП сталося з вини відповідача ОСОБА_2 Зазначеною постановою, суд визнав ОСОБА_2 винним за ст. 124 КУпАП і призначив покарання у вигляді штрафу у розмірі 425 грн.(а.с. 6)

Внаслідок зазначеної ДТП автомобілю позивача було спричинено механічні ушкодження. Автомобіль яким керував ОСОБА_2 був застрахований у ОСОБА_3 акціонерного товариства «Українська охоронно-страхова компанія» згідно полісу. 22.12.2014 року позивач звернувся до відповідача ПАТ «УОСК» та повідомив про ДТП, вказане повідомлення зареєстровано (а.с. 7, 13). 21.01.2015 року відповідачем ПАТ «УОСК» була надана відповідь позивачу у яких просить позивача надати первинні довідки ДАІ видані 30.05.2013р., 22.11.2013р., 01.07.2014р. де автомобіль позивача був учасником ДТП з переліком пошкоджень нанесених її автомобілю, а також наданням підтверджуючих документів стосовно проведення відновлюючого ремонту пошкодженого автомобілю НОМЕР_5, внаслідок ДТП, що сталося 20.10.2014 року (а.с. 15-16).

Відповідно до звіту № 1064/14 про оцінку вартості майнової шкоди, завданої власнику транспортного засобу «HYUNDAI I10» реєстраційний номер НОМЕР_3 виконаним ФОП ОСОБА_8, який діє на підставі сертифікату № 16321 від 18.04.2014 року Фонду Державного Майна України встановлено, що вартість відновлювального ремонту «HYUNDAI I10» реєстраційний номер НОМЕР_3 складає 38 327, 17 грн., ринкова вартість «HYUNDAI I10» реєстраційний номер НОМЕР_3 складає 178 507, 86 грн. На підставі виконаних досліджень та рекомендацій, зроблений висновок про те, що вартість майнової шкоди, завданої власнику транспортного засобу «HYUNDAI I10» реєстраційний номер НОМЕР_3 на дату оцінки 30.10.2014 року складає (з урахуванням ПДВ 4 059, 79 грн.) 33 174, 79 грн. (а.с. 75-89).

Відповідно до ст.ст. 10, 11 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, а цивільна справа розглядається в межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, а тому на запитання суду про надання інших доказів, крім наданих, чи неможливості їх витребування і необхідність цієї дії судом. Сторони пояснили, що всі докази надані, а тому суд, вивчивши та дослідивши матеріали справи, зясувавшивсі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, обєктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи вирішення спору по суті, розглянувши справу в межах заявлених вимог і прийшов до такого висновку.

З урахуванням вимог ч. 4 ст. 61 ЦПК України«вирок у кримінальній справі, що набрав законної сили, або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обов'язкові для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок або постанову суду, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою» суд доходить до висновку, що є всі підстави звільнити позивача від доказування обставин дорожньо-транспортної пригоди, на які він посилається. Сумніву в тому, що шкода, яка спричинена позивачу сталася саме при таких обставинах у суду не викликає.

Відповідно до ст. 6 Закону України «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоровю та/або майну потерпілого.

Страхове відшкодування позивачу не сплачено.

Статтею 22 ЦК України визначено, що особа, якій завдано збитків в результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування в повному обсязі. В частині 2 цієї статті зазначається, що збитками є втрати, яких особа зазнала, у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки).

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 1188 ЦК України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою.

Відповідно до п. 22.1 ст. 22 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», яким врегульовано порядок та умови виплати страхового відшкодування за полісами обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, страховик при настанні страхового випадку відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна в результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи відповідно до лімітів відповідальності страховика.

Відповідно до статті 1194 ЦК особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов'язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

Згідно до положень Постанови Пленуму ВССУ № 4 від 01.03.2013 року, а саме п. 15. « якщо пошкоджений транспортний засіб не може бути відновлено або вартість його відновлювального ремонту з урахуванням зношеності та втрати товарної вартості перевищує його ринкову вартість на момент пошкодження, розмір шкоди визначається за ринковою вартістю транспортного засобу на момент пошкодження».

Стосовно позовних вимог до відповідача ОСОБА_4 «УОСК» щодо пені в розмірі 24 704, 09 грн., то зазначені позовні вимоги підлягають частковому задоволенню так як, у відповідності до положень Постанови Пленуму ВССУкраїни № 4 від 01.03.2013 року, а саме п. 21.: «При безпідставній відмові у виплаті страхового відшкодування, крім наслідків, передбачених договором, страховик, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу страхувальника зобов'язаний сплатити йому суму страхової виплати з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом».

Відповідно до ст. 37.2. Закону України «Про обовязкове страхування...» передбачена відповідальність страховика за несвоєчасну виплату страхового відшкодування. Згідно вказаної норми Закону «за кожен день прострочення виплати страхового відшкодування з вини страховика, особі яка має право на отримання такого відшкодування, сплачується пеня з розрахунку подвійної облікової ставки НБУ, яка діє у період, за який нараховується пеня».

Сума пені, що підлягає стягненню з відповідача ОСОБА_4 «УОСК» за період з 23.03.2015 року по 04.03.2016 року (по день винесення рішення суду) становить 14 321, 38 грн., з розрахунку: період прострочення 23.03.2015 - 27.08.2015 = 158 прострочених днів, розмір облікової ставки НБУ 30.0000%, розмір подвійної облікової ставки НБУ в день 0, 164 %*, сума пені за період прострочення 7 561, 92 грн.; період прострочення 28.08.2015 - 25.09.2015 = 29 прострочених днів, розмір облікової ставки НБУ 27 %, розмір подвійної облікової ставки НБУ в день 0,96 %*, сума пені за період прострочення 1249.15 грн.; період прострочення 26.09.2015 - 17.12.2015 = 79 прострочених днів, розмір облікової ставки НБУ 22 %, розмір подвійної облікової ставки НБУ в день 0,27 %*, сума пені за період прострочення 2 772, 70 грн.; період прострочення 18.12.2015 - 04.03.2016 = 78 прострочених днів, розмір облікової ставки НБУ 22 %, розмір подвійної облікової ставки НБУ в день 0,28 %*, сума пені за період прострочення 2 737, 60 грн.

Відповідно до ст. 29 Закону, у зв'язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов'язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України.

Відповідно до ст. 36.2 вказаного Закону, якщо відшкодування витрат на проведення відновлювального ремонту пошкодженого майна (транспортного засобу) з урахуванням зносу здійснюється безпосередньо на рахунок потерпілої особи (її представника), сума, що відповідає розміру оціненої шкоди, зменшується на суму визначеного відповідно до законодавства податку на додану вартість.

Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що з відповідача - ОСОБА_3 акціонерного товариства «Українська охоронно-страхова компанія» на користь позивача підлягає стягненню страхове відшкодування у розмірі 29 115 грн., тобто без урахування суми ПДВ у розмірі 4 059,79 грн. та пеня за прострочення виплати відшкодування у розмірі 14 321, 38 грн.

Що стосується позовних вимог про стягнення з відповідача ОСОБА_3 акціонерного товариства «Українська охоронно-страхова компанія» на користь позивача 3% річних на підставі положень ст. 625 ЦК України, то вказані вимоги задоволенню не підлягають, оскільки положення статті 625 ЦК України не застосовуються до відносин з відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки, оскільки відшкодування шкоди є відповідальністю, а не грошовим зобов'язанням, яке виникає з договірних зобов'язань (абз. 2 п. 4 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 1 березня 2013 року № 4 «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки»).

Щодо стягнення з відповідачів моральної шкоди, суд зазначає наступне.

Згідно з ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, дією чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини.

Як зазначено у постанові Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», відповідно до ст.137 ЦПК у позовній заяві про відшкодування моральної (немайнової) шкоди має бути зазначено, в чому полягає ця шкода, якими неправомірними діями чи бездіяльністю її заподіяно позивачеві, з яких міркувань він виходив, визначаючи розмір шкоди, та якими доказами це підтверджується. Відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов'язковому з'ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв'язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з'ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору.

Позивач не довела суду факт заподіяння страждань або втрат немайнового характеру, не обґрунтувала з яких міркувань вона виходила, визначаючи розмір шкоди, та якими доказами це підтверджується.

Враховуючи викладене, позовні вимоги про відшкодування моральної шкоди задоволенню не підлягають.

Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України з відповідача ОСОБА_3 акціонерного товариства «Українська охоронно-страхова компанія» на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у сумі 434 грн. 36 коп.

На підставі викладеного, керуючись, Керуючись ст.ст. 10-11, 60-61, 88, 212-215 ЦПК України, ст.ст. 22-23, 1167, 1188, 1194 ЦК України, суд

ВИРІШИВ:

Уточнений позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3 акціонерного товариства «Українська охоронно-страхова компанія» про стягнення матеріальної шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_3 акціонерного товариства «Українська охоронно-страхова компанія» на користь ОСОБА_1 матеріальну шкоду у розмірі 29115 (двадцять дев»ять тисяч сто п'ятнадцять) гривень та пеню за прострочення виплати відшкодування у розмірі 14321 (чотирнадцять тисяч триста двадцять одна) гривень 38 копійок, а всього стягнути 43436 (сорок три тис. чотириста тридцять шість) гривень 38 копійок.

Стягнути з ОСОБА_3 акціонерного товариства «Українська охоронно-страхова компанія» на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 434 грн. 36 коп.

В іншій частині позовних вимог відмовити за необгрунтованістю.

На рішення може бути подана апеляційна скарга протягом десяти днів з дня проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення в апеляційний суд Київської області через Вишгородський районний суд Київської області.

Головуючий: М.Б.Баличева