Справа № 263/4603/16-ц
Провадження № 2/263/1389/2016
29 липня 2016 року Жовтневий районний суд міста Марiуполя Донецької областi у складi головуючого судді Томіліна О.М., при секретарi ОСОБА_1, розглянувши у відкритому судовому засiданнi в залі суду в м. Марiуполi цивiльну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, третя особа: Маріупольська міська рада, про визнання права власності на спадкове майно,
Позивач звернулась до суду із вказаним позовом до ОСОБА_3 про визнання за нею права власності в порядку спадкування після смерті свого батька ОСОБА_4, який помер 27.02.2012 року, на 13/400 часток будинку № 53 по вулиці Італійській в місті Маріуполі Донецької області.
В обґрунтування своїх вимог позивач зазначила, що 27 лютого 2012 року помер її батько ОСОБА_4 Після його смерті відкрилась спадщина у вигляді належної йому 13/200 частки будинку № 53 по вулиці Італійській в місті Маріуполі Донецької області. Вказана частка будинку належить померлому на підставі договору купівлі-продажу від 02.03.1989 року, посвідченого державним нотаріусом Першої маріупольської державної нотаріальної контори та зареєстрованого в МКП «Маріупольське БТІ». Рішенням Апеляційного суду Донецької області від 30.06.2015 року встановлено, що даний будинок є спільною сумісною власністю батька та матері позивача, та визнано за ОСОБА_5 право власності на половину від вказаної частки, а саме 13/200 часток будинку. Таким чином після смерті ОСОБА_4 спадкоємцями першої черги за законом є позивач та батько померлого ОСОБА_6, який помер 23.10.2013 року та заповів все своє майно ОСОБА_3 Інших спадкоємців немає. У встановлений законом строк позивач звернулась до приватного нотаріуса ОСОБА_7 із заявою про прийняття спадщини, проте їй було відмовлено у звязку з відсутністю правовстановлюючих документів на частину житлового будинку. Просила визнати за нею право власності на 13/400 часток будинку № 53 по вулиці Італійській в місті Маріуполі Донецької області в порядку спадкування за законом після смерті батька ОСОБА_4
Представник позивача ОСОБА_8 надала суду заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримала в повному обсязі, наполягала на їх задоволенні.
Відповідач ОСОБА_3 також надав суду заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги визнав у повному обсязі, наполягав на їх задоволенні.
Представник третьої особи Маріупольської міської ради ОСОБА_9 надіслав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності, вирішення справи залишив н розсуд суду.
Дослiдивши матерiали справи, суд вважає, що позов пiдлягає задоволенню. При цьому суд виходить з наступного.
Судом встановлено, що згідно з повідомленням МКП «Маріупольське БТІ» від 08.06.2012 року № 3617, на підставі договору купівлі-продажу від 02.03.1989 року № 1-1000 ОСОБА_4 є власником 13/100 часток будинку № 53 по вулиці Апатова в місті Маріуполі Донецької області.
Згідно зі свідоцтвом про народження ЯВ № 247094, виданим Жданівським міським ЗАЦС, батьками ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, є ОСОБА_6 та ОСОБА_10.
Згідно зі свідоцтвом про народження І-УР № 906712, виданим Жовтневим районним ЗАЦС міста Маріуполя, батьками ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, є ОСОБА_6 та ОСОБА_10.
Відповідно до свідоцтва про народження ІІІ-НО № 346459, виданого 06.05.1977 року Жовтневим відділом ЗАЦС міста Жданова, батьками ОСОБА_11, ІНФОРМАЦІЯ_3, є ОСОБА_4 та ОСОБА_5.
Згідно зі свідоцтвом про укладення шлюбу І-НО № 348179, виданим Жовтневим відділом реєстрації актів громадянського стану міста Маріуполя, 20.08.1996 року ОСОБА_12 та ОСОБА_11 уклали шлюб. Після укладення шлюбу присвоєно прізвище дружині «Ясінова».
27.02.2012 року ОСОБА_4 помер, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії І-НО № 600341, виданим 29.02.2012 року Жовтневим відділом державної реєстрації актів цивільного стану Маріупольського МУЮ у Донецькій області, актовий запис № 441.
Рішенням Апеляційного суду Донецької області від 30.06.2015 року встановлено, що будинок № 53 по вулиці Апатова в місті Маріуполі Донецької області є спільною сумісною власністю батька та матері позивача, та визнано за ОСОБА_5 право власності на половину від вказаної частки, а саме 13/200 часток будинку.

Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обовязків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Відповідно до ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Відповідно до ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкуванняза законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Судом встановлено, що позивач у справі ОСОБА_2 є дочкою померлого ОСОБА_4, та на підставі ч. 1 ст. 1261 ЦК України є спадкоємцем за законом першої черги.

У відповідності до ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Відповідно до ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її.

Згідно з довідкою від 02.03.2012 року ПО-31/01, виданою СГІРФО Жовтневого РВ Маріупольського МУ ГУМВС України в Донецькій області, ОСОБА_4 по день смерті був зареєстрований за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_4.

Згідно зі ст. 1270 ЦК України встановлено шестимісячний строк для подання заяви про прийняття спадщини.

Як вбачається з ОСОБА_9 про реєстрацію в Спадковому реєстрі приватного нотаріуса Маріупольського міського нотаріального округу Донецької області ОСОБА_7 від 30.08.2012 року № 31517886, після смерті ОСОБА_4, померлого 27.02.2012 року, заведена спадкова справа № 4/2012, зареєстрована в реєстрі за № 52494035.

Зі спадкової справи № 4/2012 року вбачається, що 11.04.2012 року та 05.01.2016 року ОСОБА_2 звернулась до приватного нотаріуса Маріупольського міського нотаріального округу Донецької області ОСОБА_7 з заявою про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_4, який помер 27.02.2012 року, та видачу свідоцтва про право на спадщину за законом.

Відповідно до постанови приватного нотаріуса Маріупольського міського нотаріального округу Донецької області ОСОБА_7 від 09.01.2016 року № 1/02-31 у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на 13/200 частин будинку № 53 по вулиці Італійській в місті Маріуполі Донецької області на імя ОСОБА_2 після смерті її батька ОСОБА_4 відмовлено у звязку з відсутністю правовстановлюючого документу на частину житлового будинку на імя померлого ОСОБА_4

Отже за даними наведених вище витягу про реєстрацію в Спадковому реєстрі та Постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії, ОСОБА_2 є спадкоємцем за законом першої черги після смерті ОСОБА_4, та у встановлений законом шестимісячний строк звернулася до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, але у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом їй відмовлено, оскільки відсутній правовстановлюючий документ на частину житлового будинку на імя померлого ОСОБА_4

Відповідно до ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема з правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Абзацом 3 ч. 2 ст. 331 ЦК України передбачено, що якщо право власності на нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації, право власності виникає з моменту державної реєстрації.

Згідно із ст. 182 ЦК України право власності та інші речові права на нерухомі речі, обтяження цих прав, їх виникнення перехід і припинення підлягають державній реєстрації.

Згідно зі ст. 1 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державна реєстрація речових прав на нерухоме майно офіційне визнання і підтвердження державою фактів виникнення переходу або припинення прав на нерухоме майно, обтяження таких прав шляхом внесення відповідного запису до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. Частина 2 статті 3 цього Закону визначає, що державна реєстрація гарантує достовірність зареєстрованих прав на нерухоме майно та їх обтяжень.

Згідно з ч. 4 цього Закону права на нерухоме майно та їх обтяження, що виникли до набрання чинності цим Законом, визнаються дійсними у разі відсутності їх державної реєстрації, передбаченої цим Законом, за таких умов: якщо реєстрація прав та їх обтяжень була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення, або якщо на момент виникнення прав та їх обтяжень діяло законодавство, що не передбачало обовязкової реєстрації таких прав та їх обтяжень.

Тобто такі права мають підтверджуватися відповідними правовстановлюючими документами, а право власності бути зареєстрованим належним чином, відповідно до закону, оскільки такою реєстрацією держава визнає наявність цих прав і гарантує їх достовірність.

Разом з тим видача свідоцтва про право на спадщину на майно, яке підлягає реєстрації, проводиться нотаріусом після подання правовстановлюючих документів щодо належності цього майна спадкодавцеві та перевірки відсутності заборони або арешту цього майна (п. 4.15 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 № 296/5).

Враховуючи той факт, що на теперішній час позивач позбавлена можливості зареєструвати своє право на спадщину, суд вважає необхідним захистити права позивача та визнати за нею в судовому порядку право власності на 13/400 часток будинку № 53 по вулиці Італійській в місті Маріуполі Донецької області.

На підставі вищевикладеного та керуючись ст.ст. ст. 182, 328, 331,355, 356, 357, 392, 1217, 1268, 1261 Цивільного Кодексу України, ст.ст. 10, 11, 60, 212-215 ЦПК України, суд

ВИРIШИВ:

Позов ОСОБА_2 до ОСОБА_3, третя особа: Маріупольська міська рада, про визнання права власності на спадкове майно задовольнити.

Визнати за ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_5, ІПН НОМЕР_1, право власності в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_6, який помер 27 лютого 2012 року, на 13/400 часток будинку № 53 по вулиці Італійській в місті Маріуполі Донецької області.

Рішення суду може бути оскаржено в апеляційному порядку до Апеляційного суду Донецької області через Жовтневий районний суд міста Маріуполя Донецької області шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня проголошення рішення.

Особи, які брали участі у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Суддя О.М. Томілін