АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 серпня 2016 року колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду міста Києва в складі :

Головуючого - суддіЛапчевської О.Ф.
СуддівСлободянюк С.В., Левенця Б.Б.
при секретаріГоін В.С.
за участю: позивача ОСОБА_5,

представника позивача ОСОБА_6,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві апеляційну скаргу ОСОБА_5, який діє в своїх інтересах та інтересах малолітнього ОСОБА_5 на рішення Голосіївського районного суду міста Києва від 21 березня 2016 року

у справі за позовом ОСОБА_7, ОСОБА_5, який діє в своїх інтересах та інтересах малолітнього ОСОБА_5 до Голосіївської районної в м. Києві державної адміністрації, третя особа Служба у справах дітей Голосіївської районної в м. Києві державної адміністрації про визнання права користування жилим приміщенням та зобов'язання видати ордер, -

В С Т А Н О В И Л А:

Рішенням Голосіївського районного суду міста Києва від 21 березня 2016 року у задоволенні позову відмовлено. /а.с. 128-133/

№ справи 752/13582/15-ц
№ апеляційного провадження:22-ц/796/8665/2016
Головуючий у суді першої інстанції: Колдіна О.О.
Доповідач у суді апеляційної інстанції: Лапчевська О.Ф.
Не погоджуючись з вказаним рішенням, ОСОБА_5, який діє в своїх інтересах та інтересах малолітнього ОСОБА_5 подав апеляційну скаргу на рішення суду посилаючись на його незаконність та необґрунтованість. Вважає, що судом першої інстанції не повно з'ясовані обставини справи, зокрема те, що ОСОБА_5 в 2002 році з сім'єю були поселені в кімнату АДРЕСА_2 на підставі ордера №5 від 03.07.2002 р., після чого переселились в кімнату №5 на підставі направлення №325 від 05.02.2004 р. та в подальшому додатково отримали кімнату №6 на підставі направлення №329 від 15.02.2005 р. Також зазначив, що в подальшому було змінено нумерацію кімнат, кімнати № 5 та № 6 було пронумеровано як кімнати №12 квартири №3 та №13 квартири №3 відповідно, тому не відповідає дійсності твердження суду першої інстанції, що кімната №41 перенумерована у кімнату №12 квартири №3, а кімната №42 - у кімнату №13 квартири №3. Таким чином, зазначив, що не відповідає дійсності висновок суду першої інстанції, що позивачу вже видано ордер на кімнату №12 /раніше 41/ в квартирі №3, оскільки відповідно до плану поверху нумерація кімнати була №5, а доказом вселення в кімнату №13 / раніше 6/ було направлення №329 від 15.02.2005 р., у зв'язку з чим позивачі не самовільно вселились у займані приміщення, а з дозволу адміністрації підприємства де вони працювали. З урахуванням викладеного в апеляційній скарзі просив рішення суду скасувати та постановити нове про задоволення позову.

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення апелянта та його представника, які з'явились у судове засідання, дослідивши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи в межах апеляційного оскарження, вважає, що апеляційна скарга підлягає відхиленню, а рішення залишенню без змін на підставі наступного.

Судом встановлено, що ОСОБА_5 відповідно до розпорядження ВАТ «Трест Київспецбуд» № 5/98 від 24.12.1998 р., що прийнято на підставі спільного рішення адміністрації підприємства та профспілкового комітету від 30.07.1998 р., як працівнику підприємства було надано право сім'єю у складі трьох осіб: ОСОБА_5, ОСОБА_10, ОСОБА_11 на зайняття жилого приміщення - АДРЕСА_2. / а.с.7/

03.07.2002 р. на підставі рішення адміністрації та профспілкового комітету підприємства ОСОБА_5 разом з ОСОБА_12 було видано ордер № 5 на право зайняття АДРЕСА_2 який знаходиться на балансі ЖУ «Південне», як відомче житло.

Відповідно до пункту 1 розпорядження Київської міської державної адміністрації від 20.10.2004 №1915 «Про будинки акціонерного товариства холдингової компанії «Київміськбуд» було вирішено з 01.12.2004 р. визнати будинок АДРЕСА_2 житловим будинком для малосімейних. /а.с. 23/

Вказаним розпорядженням була визначена процедура надання відповідним особам житла, а саме: житлові приміщення надаються на підставі спільного рішення адміністрації та профспілкового комітету акціонерного товариства холдингової компанії «Київміськбуд» сім'ям, які постійно проживають, зареєстровані та перебувають на квартирному обліку.

Відповідно до пункту 4 розпорядження № 1915 Печерській районній у м. Києві державній адміністрації було доручено затверджувати спільні рішення адміністрації та профспілкового комітету AT ХК «Київміськбуд» про надання житлових приміщень у будинках, зазначених у пункті 1 цього розпорядження, та видавати ордери у встановленому порядку.

Також встановлено, що відбувалась зміна нумерації кімнат в будинкуАДРЕСА_2 і після відповідних змін кімната 41 пронумерована як кімната 12 в кв. 3, а кімната 42, як кімната 13 в кв. 3.

Відповідно до відмітки в паспорті громадянина України ОСОБА_5 з 11.05.2007 р. зареєстрований в АДРЕСА_1. / а.с.6/

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції вірно керувався вимогами положень ст. 58 Житлового кодексу УРСР про те, що на підставі рішення про надання жилого приміщення в будинку державного або громадського житлового фонду виконавчий комітет районної, міської, районної в місті, селищної, сільської ради народних депутатів видає громадянинові ордер, який є єдиною підставою для вселення в надане жиле приміщення. Ордер може бути виданий лише на вільне жиле приміщення (частина 2 статті 58 Житлового кодексу УРСР) та аналогічною нормою, що міститься і в пункті 69 Правил обліку громадян, які потребують поліпшення житлових умов, і надання їм жилих приміщень в Українській PCP, затверджених постановою Ради Міністрів УРСР і Укрпрофради від 11.12.1984 №470. Встановивши, що позивачу вже видано ордер на кім. 12 (раніше 41) в кім. 3 АДРЕСА_1 / а.с.83/, суд першої інстанції прийшов до обґрунтованого висновку про те, що повтор видачі ордеру на зазначене жиле приміщення не відповідає положенням ст. 58 Житлового кодексу УРСР, а рішення про виділення у користування кімнатою 13 в кв. 3 ні колишнім власником будинку - ПАТ ХК «Київміськбуд», ні Голосіївською районною в м. Києві державною адміністрацією після передачі будинку у комунальну власність не приймалось.

Доводи апеляційної скарги, відносно правомірності вселення у кімнату 13 квартири 3, колегія суддів не приймає до уваги, оскільки рішення щодо виділення в користування кімнати 13 в квартирі 3 ані колишнім власником будинку - ПАТ ХК «Київміськбуд», ні Голосіївською районною в м. Києві державною адміністрацією після передачі будинку у комунальну власність не приймалось, як того передбачала процедура, дійсна на час виникнення правовідносин, а направлення на вселення не може бути належним підтвердженням правомірності заняття приміщення.

Доводи апеляційної скарги щодо помилковості висновків суду першої інстанції, що кімната 41 перенумерована у кімнату 12 квартири 3, колегія суддів також не приймає до уваги як такі, що спростовуються дослідженими судом першої інстанції розпорядженням №24 від 17.01.2012 р. / 37-41/

Таким чином, доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують та містяться на формальних міркуваннях.

Відповідно до ч.1 ст. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 313-315 ЦПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_5, який діє в своїх інтересах та інтересах малолітнього ОСОБА_5 на рішення Голосіївського районного суду міста Києва від 21 березня 2016 року - відхилити.

Рішення Голосіївського районного суду міста Києва від 21 березня 2016 року - залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги протягом двадцяти днів до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий: Судді: