10.10.2016 227/1495/16-ц
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
10 жовтня 2016 року м.Добропілля
Добропільський міськрайонний суд Донецької області в складі:
головуючого судді Хоменко Д.Є.,
секретаря Малашко С.В.,
позивача ОСОБА_2.,
представника позивача ОСОБА_3.,
відповідача ОСОБА_4.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі суду, цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_2 до ОСОБА_4, про поділ спільного майна подружжя, -
Відповідачем через канцелярію суду було подано заяву про відвід судді, посилаючись на сумніви у його об'єктивності, безсторонності і неупередженості. Заяву обґрунтовано тим, що суддя не допустив до участі в якості представника відповідача гр.ОСОБА_1 та не виніс з цього приводу письмової ухвали суду.
В судовому засіданні відповідач підтримав свою заяву та просив її задовольнити.
У свою чергу, представник позивача заперечував проти задоволення заяви, оскільки вважає заяву надуманою і поданою відповідачем з метою затягування процесу, так як спірне майно, яке підлягає поділу знаходиться у відповідача, і він зацікавлений у тривалому розгляді справи.
Заслухавши думку учасників процесу, суд приходить до наступних висновків.
У відповідності до п.4 ч.1 ст.20 ЦПК України, суддя не може брати участі в розгляді справи і підлягає відводу (самовідводу), якщо, є інші обставини, які викликають сумнів в об'єктивності та неупередженості судді.
У разі заявлення відводу суд повинен вислухати особу, якій заявлено відвід, якщо вона бажає дати пояснення, а також думку осіб, які беруть участь у справі. Заява про відвід вирішується в нарадчій кімнаті ухвалою суду, що розглядає справу. Заява про відвід кільком суддям або всьому складу суду вирішується простою більшістю голосів (ч.1,2 ст.24 ЦПК України).
Як вбачається із фактичних обставин справи, суд, під час судового засідання 18 липня 2016 року роз'яснив відповідачу та гр.ОСОБА_1. положення ч.2 ст.42 ЦПК України щодо порядку посвідчення довіреності представника фізичної особи. І, зважаючи на те, що суду не була надана довіреність представника відповідача засвідчена в установленому законом порядку, тобто, посвідчена нотаріально або посадовою особою організації, в якій довіритель працює, навчається, перебуває на службі, стаціонарному лікуванні чи за рішенням суду, або за місцем його проживання, суд, протокольною ухвалою, відмовив гр.ОСОБА_1. у його допуску в якості представника відповідача. Посилання гр.ОСОБА_1 на наявність у нього довіреності від юридичної особи на представництво фізичної особи - відповідача не є обґрунтованими, оскільки гр.ОСОБА_1 є представником фізичної а не юридичної особи і довіреність повинна відповідати вимогам ч.2 ст.42 ЦПК України.
Також, судом, в судовому засіданні 18 липня 2016 року та 10 жовтня 2016 року роз'яснювалось відповідачу і гр.ОСОБА_1. про винесення ухвали про недопуск в протокольній формі, тобто на місці без видалення у нарадчу кімнату, оскільки даний вид ухвали не передбачає обов'язкової письмової форми. Додатково, вищевказаним особам роз'яснювався порядок посвідчення довіреності від фізичної особи за рішенням суду.
Не зважаючи на це, відповідач подав через канцелярію суду 18 липня 2016 року письмову заяву з вимогою винести письмову ухвалу із вказаного питання. У заяві про відвід відповідач, серед іншого, вказує на упередженість суду, в тому числі, на не надання відповіді на вказану заяву.
Із вказаного приводу, суд зазначає наступне.
Процесуальним законодавством не передбачено листування із учасниками процесу поза межами судового процесу. Всі питання, що виникають під час розгляду справи вирішуються в судовому засіданні. Питання недопуску представника відповідача було вирішено судом в судовому засіданні 18 липня 2016 року відповідною протокольною ухвалою суду, також, відповідачу та гр.ОСОБА_1. було роз'яснено його право оскаржувати вказану ухвалу разом з рішенням суду, оскільки дана ухвала окремому оскарженню згідно ст.293 ЦПК України не підлягає.
Зважаючи на викладене, у поданій заяві про відвід, суд вбачає лише непогодження відповідача із правовою позицією суду у справі, а не наявність підстави, передбаченої п.4 ч.1 ст.20 ЦПК України.
Підсумовуючи викладене, за відсутності передбачених процесуальним законом підстав, суд вважає, що заява відповідача про відвід головуючому судді по справі не підлягає задоволенню.
Керуючись ст.ст. 20, 24 ЦПК України, суд, -
У задоволенні заяви відповідача про відвід головуючому судді Добропільського міськрайонного
суду Донецької області - Хоменко Д.Є. у цивільній справі №227/1495/16-ц за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_4, про поділ спільного майна подружжя - відмовити.
Ухвала оскарженню не підлягає.
Суддя: Хоменко Д.Є.