Справа № 754/9499/16-ц
У Х В А Л А

Іменем України

29 липня 2016 року м. Київ

Суддя Деснянського районного суду міста Києва Петріщева І.В., розглянувши позовну заяву представника ОСОБА_1, невизначеного кола споживачів, захворівших від недоліків установи, в чиїх інтересах діє їх законний представник Громадська організація "Інтернаціонал хворих споживачів", необмеженого кола споживачів в чиїх інтересах діє їх законний представник Громадська організація "Інтернаціонал хворих споживачів" до держави Японія в особі її керівника, представленого її повноважним представником послом в Україні, треті особи: ОСОБА_2, керівник організації, про захист прав споживачів,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1, невизначене коло споживачів, захворівших від недоліків установи, в чиїх інтересах діє їх законний представник Громадська організація "Інтернаціонал хворих споживачів", необмежене коло споживачів в чиїх інтересах діє їх законний представник Громадська організація "Інтернаціонал хворих споживачів" звернулися до Деснянського районного суду міста Києва з зазначеною позовною заявою, в якій просять: 1) Визнати вбиваючи недоліки споживачів, які полягають в повній відсутності обов'язкової інформації, яка попереджує споживачів про небезпеку роботи в Організації при факті її наявності в її заяві на Всесвітньому саміті по продовольчій безпеці ФАО ВОЗ ООН 2009 року в м. Італія з оманою про відсутність голоду в державі при його наявності в хворих, вагітних і годуючих матерів та їх дітей, коли ця неправда спричинила шкоду здоров'ю споживачів, яку відновити без видалення недостатків Організації, навіть операцією атомолодження атомтрансплантацією, не можливо, як і вчинення відмови усунення вбиваючого споживачів недоліка, попереджуючого інформацію про обман установи і його небезпечність та припинити ці дії; 2) Зобов'язати організацію, опублікувати рішення суду в засобах масової інформації; 3) Зобов'язати організацію, вчинившую помилку, спричинившую шкоду здоров'ю споживача, сплатити судові витрати до яких включити оплату вартості послуг врача та витрати на оплату спеціаліста - врача перекладача в сумі рахунка за надані послуги 560000,00 грн. (40000,00 дол.США); 3) Заборонити Організації випуск заяв з помилкою в назві, включаючи недопуск з помилкою про характер діяльності, яка визвала у споживачів невірне сприйняття навколишньої реальності, без її виправлення до судового засідання, накласти арешт на майно Установи.

Перевіривши позовну заяву й додані до неї матеріали, суд приходить до висновку про те, що вона підлягає залишенню без руху, оскільки не відповідає вимогам статей 119 і 120 ЦПК України, з таких підстав.

Відповідно до ст. 119 ЦПК України позовна заява повинна містити: найменування суду до якого подається заява; ім'я (найменування) позивача і відповідача, їх місце проживання (перебування) або місцезнаходження, поштовий індекс, номери засобів зв'язку, якщо такі відомі; зміст позовних вимог; ціну позову щодо вимог майнового характеру; виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги; зазначення доказів, що підтверджують кожну обставину, наявність підстав для звільнення від доказування; перелік документів, що додаються до заяви. Позовна заява має відповідати іншим вимогам, встановленим законом.

Як зазначає Пленум ВС України у Постанові №2 від 12.06.2009р. "Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції" у позовній заяві повинні міститися не лише позовні вимоги, а й бути викладені обставини, якими позивач обґрунтовує свої вимоги, і зазначені докази, що підтверджують кожну обставину".

Зокрема, у разі пред'явлення позову про захист прав споживачів відповідно до Закону України «Про захист прав споживачів» у заяві має бути викладено, яке саме право споживача порушено; коли і в чому це виявилося; способи захисту, яких суд може вжити, тощо. Заява про захист прав споживача має повністю відповідати вимогам ст. 119 ЦПК України щодо форми й змісту позовної заяви. Незазначення ціни позову є підставою для залишення позовної заяви без руху.

Судом встановлено, що позовна заява не містить ціни позову щодо вимог майнового характеру; способи захисту, яких суд може вжити, що є недоліками позовної заяви, які позивачу необхідно усунути.

Зміст позовних вимог повинен бути конкретизований.

Позивач повинен подбати про обрання саме такого способу захисту своїх прав, який ґрунтуються на законі або договорі.

Таким чином, судами неможливо застосування таких способів захисту прав та законних інтересів осіб, які не передбачені чинним законодавством, зокрема статтею 16 ЦК, та які не випливають із положень законодавства.

Судом встановлено, що зміст позовних вимог не конкретизований в повному обсязі, оскільки позовна заява не містить чіткого, однозначного та конкретного змісту позовних вимог.

Захист порушених прав та інтересів можливий кількома способами, а саме відповідно до ст. 16 ЦК України способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: 1) визнання права; 2) визнання правочину недійсним; 3) припинення дії, яка порушує право; 4) відновлення становища, яке існувало до порушення; 5) примусове виконання обов'язку в натурі; 6) зміна правовідношення; 7) припинення правовідношення; 8) відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; 9) відшкодування моральної (немайнової) шкоди; 10) визнання незаконними рішення, дії чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб.

Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом.

Позивач має пропонувати суду ті способи захисту його прав, що містяться у законі. Водночас особа може обрати й інші вимоги, що випливають із законів, які визначають порядок реалізації відповідних прав чи свобод, тобто містять норми матеріального права.

Відповідно до ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмету спору на власний розсуд.

З урахуванням вищевикладеного, позивачу необхідно усунути зазначені судом недоліки, конкретизувавши зміст вимог заяви, викласти цей зміст чітко, однозначно та конкретно, оскільки, згідно з принципом диспозитивності, право обирати спосіб захисту належить виключно позивачу, суд такого права не має.

Згідно ч. 1 ст. 120 ЦПК України позивач повинен додати до позовної заяви її копії та копії всіх документів, що додаються до неї, відповідно до кількості відповідачів і третіх осіб.

У порушення вищезазначеної вимоги, позивачі до позовної заяви не додав її копії та копії всіх документів, що додаються до неї, відповідно до кількості відповідачів та третіх осіб.

Відповідно до ч. 5 ст. 119 ЦПК України до позовної заяви додається документ, що підтверджує сплату судового збору.

Згідно ст. 1 Закону України "Про судовий збір" судовий збір - збір, що справляється на всій території України за подання заяв, скарг до суду, за видачу судами документів, а також у разі ухвалення окремих судових рішень, передбачених цим Законом. Судовий збір включається до складу судових витрат.

Згідно ст. 2 Закону України "Про судовий збір" платники судового збору - громадяни України, іноземці, особи без громадянства, підприємства, установи, організації, інші юридичні особи (у тому числі іноземні) та фізичні особи - підприємці, які звертаються до суду чи стосовно яких ухвалене судове рішення, передбачене цим Законом.

Згідно ст. 3 Закону України "Про судовий збір" судовий збір справляється: за подання до суду позовної заяви та іншої заяви, передбаченої процесуальним законодавством.

Відповідно до ст. 9 Закону України "Про судовий збір" судовий збір сплачується за місцем розгляду справи та зараховується до спеціального фонду Державного бюджету України.

Суд перед відкриттям (порушенням) провадження у справі, прийняттям до розгляду заяв (скарг) перевіряє зарахування судового збору до спеціального фонду Державного бюджету України.

Згідно ч. 2 ст. 4 Закону України "Про судовий збір" ставки судового збору встановлюються у таких розмірах: за подання до суду позовної заяви майнового характеру: юридичною собою - 1,5 відсотка ціни позову, але не менше 1 розміру мінімальної заробітної плати; фізичною особою - 1 відсоток ціни позову, але не менше 0,4 розміру мінімальної заробітної плати та не більше 5 розмірів мінімальної заробітної плати.

Згідно ч. 2 ст. 4 Закону України "Про судовий збір" ставки судового збору встановлюються у таких розмірах: за подання до суду позовної заяви немайнового характеру: юридичною собою - 1 розмір мінімальної заробітної плати; фізичною особою - 0,4 розміру мінімальної заробітної плати.

Згідно ч. 3 ст. 6 Закону України "Про судовий збір" за подання позовної заяви, що має одночасно майновий і немайновий характер, судовий збір сплачується за ставками, встановленими для позовних заяв майнового та немайнового характеру.

У разі коли в позовній заяві об'єднано дві і більше вимог немайнового характеру, судовий збір сплачується за кожну вимогу немайнового характеру.

За подання позову разом кількома позивачами до одного відповідача судовий збір сплачується позивачами пропорційно кожним.

Згідно ст. 5 Закону України "Про судовий збір" від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються:

1) позивачі - у справах про стягнення заробітної плати та поновлення на роботі;

2) позивачі - у справах про відшкодування шкоди, заподіяної каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я, а також смертю фізичної особи;

3) позивачі - у справах про стягнення аліментів;

4) позивачі - у справах щодо спорів, пов'язаних з виплатою компенсації, поверненням майна, або у справах щодо спорів, пов'язаних з відшкодуванням його вартості громадянам, реабілітованим відповідно до Закону України "Про реабілітацію жертв політичних репресій на Україні";

5) особи, які страждають на психічні розлади, та їх представники - у справах щодо спорів, пов'язаних з розглядом питань стосовно захисту прав і законних інтересів особи під час надання психіатричної допомоги;

6) позивачі - у справах про відшкодування матеріальних збитків, завданих внаслідок вчинення кримінального правопорушення;

7) громадяни, які у випадках, передбачених законодавством, звернулися із заявами до суду щодо захисту прав та інтересів інших осіб;

8) інваліди Великої Вітчизняної війни та сім'ї воїнів (партизанів), які загинули чи пропали безвісти, і прирівняні до них у встановленому порядку особи;

9) інваліди I та II груп, законні представники дітей-інвалідів і недієздатних інвалідів;

10) позивачі - громадяни, віднесені до 1 та 2 категорій постраждалих внаслідок Чорнобильської катастрофи;

11) виборці - у справах про уточнення списку виборців;

12) військовослужбовці, військовозобов'язані та резервісти, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори, - у справах, пов'язаних з виконанням військового обов'язку, а також під час виконання службових обов'язків;

13) учасники бойових дій, Герої України - у справах, пов'язаних з порушенням їхніх прав;

14) позивачі - у справах у порядку, визначеному статтею 12 Закону України "Про біженців та осіб, які потребують додаткового або тимчасового захисту";

15) фізичні особи (крім суб'єктів підприємницької діяльності) - кредитори, які звертаються з грошовими вимогами до боржника щодо виплати заборгованості із заробітної плати, зобов'язань внаслідок заподіяння шкоди життю та здоровою громадян, виплати авторської винагороди та аліментів, - після оголошення про порушення справи про банкрутство, а також після повідомлення про визнання боржника банкрутом;

16) позивачі - за подання позовів щодо спорів, пов'язаних з наданням статусу учасника бойових дій відповідно до пунктів 19, 20 частини першої статті 6 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту.

Інших підстав для звільнення від сплати від судового збору Законом не передбачено.

Згідно ч. 1 ст. 82 ЦПК України суд, враховуючи майновий стан сторони, може своєю ухвалою відстрочити або розстрочити сплату судового збору на визначений строк, але не більше як до ухвалення судового рішення у справі.

Згідно ч. 3 ст. 82 ЦПК України з підстав, зазначених у частині першій цієї статті, суд може зменшити розмір належних до оплати судових витрат, пов'язаних з розглядом справи, або звільнити від їх оплати.

Разом з тим, питання про звільнення від судових витрат вправі поставити позивач в клопотанні, що подається разом з позовною заявою або викладається в прохальній частині позовної заяви, де повинен навести обставини, які свідчать про підстави для звільнення від сплати судового збору та подати суду відповідні докази, в іншому випадку у суду не має підстав для звільнення та суд зобов'язаний залишити позовну заяву без руху.

Судом встановлено, що позивачі будь-які докази обставин, які свідчать про наявність підстав для звільнення від сплати судового збору, суду не надали, що є підставою для відмови у задоволенні клопотання про звільнення від судових витрат, а тому позивачам необхідно додати позовної заяви документ, що підтверджує сплату судового збору у передбачену Законом розмірі.

Судом встановлено, що позивачі при подачі позовної заяви, що має одночасно майновий і немайновий характери, не надали документ, що підтверджує сплату судового збору у повному обсязі у передбаченому законом розмірі за кожну вимогу відповідно до розміру та змісту позовних вимог .

Відповідно ч. 1 ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Згідно ст. 4 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України.

Відповідно ч. 3 ст. 27 ЦПК України особи, які беруть участь у справі, зобов'язані добросовісно здійснювати свої процесуальні права і виконувати свої процесуальні обов'язки.

Відповідно ч.ч. 1, 2 ст. 121 ЦПК України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 119 і 120 цього Кодексу, або не сплачено судовий збір, постановляє ухвалу, в якій зазначаються підстави залишення заяви без руху, про що повідомляє позивача і надає йому строк для усунення недоліків, який не може перевищувати п'яти днів з дня отримання позивачем ухвали. Якщо позивач відповідно до ухвали суду у встановлений строк виконає вимоги, визначені статтями 119 і 120 цього Кодексу, заява вважається поданою в день первісного її подання до суду. Інакше заява вважається неподаною і повертається позивачеві.

На підставі викладеного та керуючись ст. 121 ЦПК України,

У Х В А Л И В:

Позовну заяву ОСОБА_1, невизначеного кола споживачів, захворівших від недоліків установи, в чиїх інтересах діє їх законний представник Громадська організація "Інтернаціонал хворих споживачів", необмеженого кола споживачів в чиїх інтересах діє їх законний представник Громадська організація "Інтернаціонал хворих споживачів" до держави Японія в особі її керівника, представленого її повноважним представником послом в Україні, треті особи: ОСОБА_2, керівник організації, про захист прав споживачів залишити без руху.

Надати позивачу строк для усунення недоліків два дні з дня отримання копії цієї ухвали, у разі невиконання ухвали суду в зазначений строк позовну заяву вважати неподаною та повернути позивачеві зі всіма доданими до неї документами.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Петріщева І.В.