Справа № 357/8542/16-ц
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05.08.2016 cуддя Білоцерківського міськрайонного суду Київської області Бондаренко О. В. розглянувши заяву ОСОБА_1, про забезпечення позову,-

В С Т А Н О В И В:

Заявник 04.08.2016 року звернулась до суду з даною заявою та просить в судовому порядку накласти арешт на автомобіль марки «SEAT» модель «Ibiza» 2004 року випуску державний номер НОМЕР_1, що належить на праві приватної власності ОСОБА_2, заборонити будь-яким особам у будь-який спосіб вчиняти будь-які дії щодо відчуження вищевказаного автомобіля, що належить та зареєстрований за ОСОБА_2.

Відповідно до ст. 151 ЦПК України, суд за заявою осіб, які беруть участь у справі, може вжити, передбачені цим Кодексом, заходи забезпечення позову.

Заява про забезпечення позову повинна відповідати вимогам ч. 2 ст. 151 ЦПК України, а саме повинно бути зазначено: причини, у звязку з якими потрібно забезпечити позов, вид забезпечення позову з обґрунтуванням його необхідності та інші відомості, потрібні для забезпечення позову.

В ч. 16 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 2 від 12.06.2009 року «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» зазначено, що відповідно до частини першої статті 153 ЦПК заява про забезпечення позову розглядається судом у день її надходження без повідомлення відповідача та інших осіб, які беруть участь у справі. У звязку з цим вжиття заходів забезпечення позову можливе не лише при проведенні попереднього судового засідання, здійсненні процесуальних дій з підготовки справи до судового розгляду чи під час судового розгляду, а й одночасно з відкриттям провадження у справі чи після постановлення такої ухвали. Винятком є заява про забезпечення позову з метою запобігання порушення права інтелектуальної власності, яка може бути подана та підлягає розгляду до подання позовної заяви (частина четверта статті 151 ЦПК). Заява про забезпечення позову за змістом повинна відповідати вимогам частини другої статті 151 ЦПК.

04.08.2016 року до суду надано позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2, про стягнення боргу за розпискою, 05.08.2016 року справу передано судді, 05.08.2016 року в порядку ч. 3 ст. 122 ЦПК України судом направлено звернення до відділу адресно довідкової роботи ГУ ДМС України в м. Києві щодо надання інформації про зареєстроване місце проживання ( перебування) відповідача по справі.

Встановлено, що провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, про стягнення боргу за розпискою не відкрито в звязку з виконанням вимог ч. 3 ст. 122 ЦПК України.

Також, до заяви не додано квитанцію про сплату судового збору за подання до суду заяви про забезпечення позову.

Відповідно до ч. 1 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» судовий збір справляється у відповідному розмірі від мінімальної заробітної плати у місячному розмірі, встановленої законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.

Відповідно до пп.4 п. 1 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір», за подання до суду заяви про забезпечення доказів або позову фізичною особою сплачується судовий збір 0,2 розміру мінімальної заробітної плати, що станом на дату подання заяви становить 275,60 грн.

Пленум Верховного Суду України в постанові № 9 від 22.12.2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» розяснив, що розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову: зясувати обсяг позовних вимог; дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулась з такою заявою, позовним вимогам. Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв'язку із застосуванням відповідних заходів.

Встановлено, що клопотання позивача не відповідає вимогам ст. 151 ЦПК України, а саме: заява позивача не містить належного обґрунтування про те, що невжиття заходів забезпечення позову може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду у випадку його задоволення, а посилання лише на те, що відповідач може відчужити автомобіль, не є належним та беззаперечним підтвердженням заявлених вимог.

Враховуючи вищевикладене та на підставі п. 8 ст.153 ЦПК України суд повертає заяву ОСОБА_1, про забезпечення позову та розяснює, що забезпечення позову допускається на будь якій стадії розгляду справи, після відкриття провадження у справі, а повернення заяви про забезпечення позову не перешкоджає повторному зверненню з даною заявою до суду, якщо перестануть існувати обставини, що стали підставою для її повернення.

Керуючись ст. ст. 151 153 ЦПК України, -

У Х В А Л И В:

Заяву ОСОБА_1, про забезпечення позову, повернути заявнику.

Ухвала може бути оскаржена до Апеляційного суду Київської області через Білоцерківський міськрайонний суд шляхом подання апеляційної скарги протягом 5 днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя ОСОБА_3