Справа № 367/8032/15-ц Головуючий у І інстанції Чернов Д. Є.
Провадження № 22-ц/780/1786/16 Доповідач у 2 інстанції Мережко М. В.
Категорія 49 09.03.2016
УХВАЛА

Іменем України

09 березня 2016 року колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду Київської області у складі :

Головуючого - Мережко М.В..

Суддів - Суханової Є.М., Лівінського С.В.

Секретар - Говорун В.В.

Розглянувши в відкритому судовому засіданні в м.Києві цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на заочне рішення Ірпінського міського суду Київської області від 22 січня 2016 року по справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про збільшення розміру аліментів на повнолітню дитину ,що продовжує навчання .

Заслухавши доповідь судді апеляційного суду, дослідивши доводи апеляційної скарги, матеріали справи, колегія суддів ,-

В с т а н о в и л а :

У листопаді 2015 року позивач звернулася в суд із зазначеним позовом.

Свої вимоги обґрунтовувала тим, що вони із відповідачем перебували у шлюбі .

Від шлюбу мають дочку - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

ОСОБА_4 у вересні 2011 року вступила на навчання до Гуманітарного інституту Київського університету імені Бориса Грінченка, на денну форму навчання за спеціальністю «Фізичне виховання» , контрактну форму .

У 2015 році вступила до магістратури Гуманітарного інституту Київського університету імені Бориса Грінченка, на контрактну форму навчання . Строк навчання із 01 вересня 2015 року по 28 лютого 2017 року . Плата за навчання складає 18 500 грн ( перший рік навчання - 11 560 грн, другий рік навчання - 6 940 грн).

Заочним рішенням Ірпінського міського суду Київської області від 03 жовтня 2012 року з ОСОБА_3 стягнуто аліменти на повнолітню дитину , ОСОБА_4, яка продовжує навчання , у розмірі 600 грн щомісячно , починаючи із 23 липня 2012 року та до закінчення навчання . Крім того , стягнуто 5000 грн на користь ОСОБА_2 аліментів за період навчання із 01 вересня 2011 року по 31 червня 2012 року .

Позивач зазначає , що відповідач добровільно матеріальної допомоги не надає.

Дочка їздить на навчання із м. Ірпінь до м. Києва на маршрутному таксі , крім того виросла вартість продуктів , одягу , а також необхідно витрачати кошти на придбання канцелярії, підручників , спортивного одягу , а відтак зросли витрати на придбання продуктів харчування, підручників , і самостійно вона не може забезпечити дочку всім необхідним .

Позивач просила збільшити розмір аліментів , стягнутих за рішення суду від

03 жовтня 2012 року із 600 грн щомісячно до 1 500 грн щомісячно до закінчення дочкою навчання, стягнути аліменти в сумі 3 900 грн за період навчання із 01 вересня 2015 року по 18 листопада 2015 року .

Заочним рішенням Ірпінського міського суду Київської області від 22 січня 2016 року в задоволенні позову відмовлено .

Не погоджуючись з рішенням суду, позивач подала апеляційну скаргу, в якій просить рішення суду скасувати, посилаючись на порушення норм матеріального і процесуального права , та ухвалити нове рішення, яким позов задовольнити, стягнути аліменти на утримання дочки ОСОБА_4 за період навчання із 01 вересня 2015 року по 25 квітня 2016 року в розмірі 1 500 грн щомісячно . В апеляційній скарзі зазначала , що суд неповно з»ясував обставини , що мають значення для вирішення справи ,зокрема ,суд не врахував ,що збільшилася вартість навчання , проїзду у міському транспорті, витрати на харчування і придбання одягу також збільшились , а тому просила задовольнити її вимоги .

Апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним та

обґрунтованим.

Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з"ясованих обставин справи, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами , які були досліджені в судовому засіданні.

Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини на які вона посилається, як на підставу свої вимог і заперечень.

Відповідно до ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи (за винятком тих осіб, які не мають цивільної процесуальної дієздатності), в інтересах яких заявлено вимоги.

Суд сприяє всебічному і повному з'ясуванню обставин справи: роз'яснює особам, які беруть участь у справі, їх права та обов'язки, попереджує про наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій і сприяє здійсненню їхніх прав у випадках, встановлених цим Кодексом.

Як встановлено судом першої інстанції, відповідач ОСОБА_3 є батьком повнолітньої дочки ОСОБА_4 - ІНФОРМАЦІЯ_1 ( а.с. 10) .

ОСОБА_4 у вересні 2011 року вступила на навчання до Гуманітарного інституту Київського університету імені Бориса Грінченка, на денну форму навчання за спеціальністю «Фізичне виховання» , контрактну форму .

Заочним рішенням Ірпінського міського суду Київської області від 03 жовтня 2012 року з ОСОБА_3 стягнуто аліменти на повнолітню дитину , ОСОБА_4, яка продовжує навчання , у розмірі 600 грн щомісячно , починаючи із 23 липня 2012 року та до закінчення навчання . Крім того , стягнуто 5000 грн на користь ОСОБА_2 аліментів за період навчання із 01 вересня 2011 року по 31 червня 2012 року ( а.с. 7) .

У 2015 році вступила до магістратури Гуманітарного інституту Київського університету імені Бориса Грінченка, на контрактну форму навчання . Строк навчання із 01 вересня 2015 року по 28 лютого 2017 року . Плата за навчання складає 18 500 грн

( перший рік навчання - 11 560 грн, другий рік навчання - 6 940 грн)( а.с. 9) .

ОСОБА_2, позивач по справі , 04 вересня 2012 року зареєструвала шлюб із ОСОБА_8 ( а.с. 13) .

Як видно із матеріалів справи , до позовної заяви ОСОБА_2 , на підтвердження своїх вимог, надала довідку про те ,що ОСОБА_4 дійсно є студенткою Гуманітарного інституту Київського університету імені Бориса Грінченка 5 курсу за спеціальністю « Фізичне виховання» , денної форми навчання із 01 вересня 2015 року про 28 лютого 2017 року ( а.с. 6) , довідку «Ірпінського АТП - 13250» про вартість проїзду на автобусному маршруті № 395 « Ірпінь( зап. стан) - м. Київ( АС Полісся» ( а.с. 8) , договір між Гуманітарним інститутом Київського університету імені Бориса Грінченка і ОСОБА_4 від 03 серпня 2015 року на період навчання із 01 вересня 2015 року по 28 лютого 2017 року , де в п.4.1 зазначена вартість навчання - 18 500 грн . ( а.с. 9).

Відповідно до ст. 192 Сімейного Кодексу України розмір аліментів , визначений за рішенням суду , може бути згодом збільшено за позовом одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного становища, погіршення або поліпшення здоров"я сторін.

Частиною 1 ст. 199 Сімейного Кодексу України передбачено, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов'язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу.

Згідно з ч. 3 цієї статті право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання.

Право на утримання невід!ємно пов»язане із навчанням . Такі обставини, як закінчення навчання , тимчасова перерва у навчанні, виключення із навчального закладу автоматично припиняють це право. Якщо дитина після припинення навчання через рік, знову продовжує навчання , для стягнення аліментів потрібне нове рішення .

Будь-яких доказів відповідно до ст. 60 ЦПК України , позивач щодо припинення навчання ОСОБА_4 у навчальному закладі не наддала , а відтак підстави для винесення нового рішення про стягнення аліментів на повнолітню дитину , яка продовжує навчання відсутні.

У п. 20 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" судам роз'яснено, що обов'язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття незалежно від форми навчання), виникає за обов'язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв'язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу.

Тобто однією із умов стягнення аліментів на повнолітню дитину є можливість надавати матеріальну допомогу.

Згідно зі ст. 200 Сімейного Кодексу України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у ст. 182 цього Кодексу. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином.

Крім того, відповідно до ст. 3 ЦПК України та ст. 199 Сімейного Кодексу України право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів на повнолітню дитину має той з батьків з ким вона проживає. За змістом зазначених статей ОСОБА_2 мала право звернутися з позовом. Однак, такий позов міг бути поданий в інтересах повнолітньої дочки , яка повинна бути позивачем у зазначеній справі, а з огляду на те, що остання є дієздатною , і право на звернення до суду з позовом не наділяє позивача правом матеріально-правової вимоги до відповідача, у своїх інтересах, в тому числі і щодо стягнення аліментів на свою користь.

Суд першої інстанції , відмовляючи у задоволенні позову ОСОБА_2, встановив фактичні обставини , від яких залежить вирішення спору , перевірив докази , надані позивачем належним чином , і дійшов вірного висновку щодо відстунрості усіх юридичних фактів необхідних для стягнення аліментів на повнолітню дитину.

Відповідно до ст. 60 ЦПК України, 192 Сімейного Кодексу України позивач не надала суду доказів, що змінилось її матеріальне становище або матеріальне становище відповідача , сімейний стан як її , так і відповідача , погіршилось або поліпшилось здоров»я когось із них. Не надала таких доказів позивач і до апеляційної скарги . Зазначаючи , що в даний час позивач не працює, і позбавлена забезпечити дочку всім необхідним , жодних доказів про це суду апеляційної інстанції не представила.

Крім того , жодного доказу про матеріальний стан , стан здоров»я відповідача , матеріали справи не містять, а тому відсутні підстави вважати , що відповідач може надавати матеріальну допомогу в такому розмірі , як просила позивач .

Перевіряючи законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог заявлених у суді першої інстанції , відповідно до ст. 303 ЦПК України , колегія суддів вважає рішення законним та обґрунтованим, постановлено з дотриманням норм матеріального і процесуального права , відповідає фактичним обставинам справи , доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, тому колегія суддів не вбачає підстав для скасування рішення.

Керуючись ст.ст. 303, 307 ,308, 313-315, 317, 319 ЦПК України , колегія суддів ,-

У х в а л и л а ;

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - відхилити.

Заочне рішення Ірпінського міського суду Київської області від 22 січня 2016 року -

залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржена протягом двадцяти днів у касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий

Судді