Дата документу Справа №
Апеляційний суд Запорізької області
Єдиний унікальний №325/1387/15
Провадження №22ц/778/899/16 Головуючий у 1 інстанції: Апалькова О.М.
Суддя-доповідач: Дзярук М.П.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 березня 2016 року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Запорізької області у складі:

головуючого: Крилової О.В.

суддів: Дзярука М.П.

Трофимової Д.А.

за участі секретаря: Семенчук О.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою Публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» в особі ТВБВ №10007/0265 філії - ЗОУ АТ «Державний ощадний банк України» на рішення Приазовського районного суду Запорізької області від 14 грудня 2015 року у справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором, -

ВСТАНОВИЛА:

В липні 2015 року ПАТ «Державний ощадний банк України» звернувся до суду з позовом про стягнення заборгованості з ОСОБА_3 за кредитним договором у сумі 22 882,67 дол. США.

В обґрунтування позову зазначено, що відповідач 07 травня 2007 року уклав кредитний договір №506 з банком та отримав кредит у сумі 57425 дол. США з оплатою 12% річних строком погашення до 07.05.2014 р. додатковим договором до кредитного договору процентна ставка збільшилась до 13%. Проте, відповідач свої зобов'язання не виконав і сума заборгованості станом на 01.07.2015 року склала 22 882,67 дол. США.

Тому позивач просить суд стягнути з відповідача заборгованість у сумі 22 882,67 дол. США та судові витрати.

Рішенням Приазовського районного суду Запорізької області від 14 грудня 2015 року у задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись з вказаним рішенням, ПАТ «Державний ощадний банк України» подало апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення суду.

Заслухавши у засіданні апеляційного суду суддю-доповідача, обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 307 ЦПК України за наслідками розгляду апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції апеляційний суд має право постановити ухвалу про відхилення апеляційної скарги і залишення рішення без змін.

Відповідно до ст. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права. Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Судом встановлено, що 07 травня 2007 року між ВАТ «Державний ощадний банк України» (надалі ПАТ «Державний ощадний банк України») та ОСОБА_3 було укладено кредитний договір №506, за умовами якого останній отримав кредит у розмірі 57 425,00 дол. США зі сплатою відсотків за користування ним у розмірі 12 % на рік, з кінцевим терміном повернення 07.05.2014 року. Повернення кредиту повинно було здійснюватися щомісячно рівними платежами. Згодом до кредитного договору був укладений додатковий договір №2 від 23.07.2008р. відповідно до якого збільшилася процентна ставка до 13% на рік.

Зобов»язання, згідно статті 526 ЦК України, має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства.

У зв»язку з невиконанням ОСОБА_3 своїх зобов»язань за договором кредиту, утворилась заборгованість, із позовом про стягнення якої ПАТ «Ощадбанк» вперше звернувся до суду в 2009 році. Рішенням Приазовського районного суду Запорізької області від 29.03.2010р. позов було задоволено та достроково стягнуто з ОСОБА_3 заборгованість за кредитним договором, яка станом на 22.02.2010р. у гривневому еквіваленті складала 362 732,58 грн. Заборгованість складалася з: заборгованості за кредитом (основний борг) у сумі 333 077 грн., суми несплачених відсотків в розмірі 25 639,03 грн., заборгованості по пені за несвоєчасну сплату кредиту у розмірі 3 304,54 грн., заборгованості по пені за несвоєчасну сплату відсотків у розмірі 711,74 грн. (а.с. 75-78). З матеріалів справи також вбачається, що державним виконавцем ДВС Приазовського районного управління юстиції Запорізької області Бабак Х.А. 25.03.2015р. винесено постанову про закінчення виконавчого провадження з приводу примусового виконання зазначеного вище рішення у зв»язку зі сплатою боргу в повному обсязі (а.с. 79). Зазначена постанова згодом була скасована, однак 16.02.2016р. державним виконавцем ДВС Приазовського районного управління юстиції Запорізької області Бабак Х.А., після розгляду скарг сторін, знов була винесена постанова про закінчення виконавчого провадження у зв»язку з повним виконанням рішення суду.

Звертаючись до суду з зазначеним позовом, позивач просив стягнути суму боргу за кредитом, що виникла станом на 01.07.2015р. в сумі 22 882,67 дол. США, яка складається з заборгованості за кредитом - 14 940,81 дол. США; заборгованості за відсотками - 3 213,32 дол. США; пені за прострочення відсотків - 351,86 дол. США; пені за прострочення кредиту - 2 111,99 дол. США; 3% річних від простроченої суми відсотків по кредиту - 416,05 дол. США; 3% річних від простроченої суми кредиту - 1 848,64 дол. США.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції правильно виходив з того, що заявлена Банком вимога про стягнення тіла кредиту є безпідставною, оскільки позивач вже скористався достроковим стягненням кредиту, про що є виконане рішення суду і задоволення зазначеного позову призведе до подвійного стягнення. Інші вимоги не підлягають задоволенню у зв'язку з застосуванням наслідків пропуску позивачем строку позовної давності.

Так, суд першої інстанції прийшов до вірного висновку, що вимога про стягнення тіла кредиту є подвійним стягненням за одним і тим же кредитним договором. Банк ще у 2010 році скористався своїм правом дострокового стягнення кредиту, про що свідчить рішення Приазовського районного суду Запорізької області від 29.03.2010р., яке на теперішній час є виконаним.

Щодо нарахування позивачем відсотків після дострокового стягнення кредиту, пені за несвоєчасність виконання та 3% річних у відповідності до вимог ст. 625 ЦК України, то їх стягнення не підлягає задоволенню через пропуск строку позовної давності.

Відповідно до статті 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (ч. 4 ст. 267 ЦК України).

Цивільне законодавство передбачає два види позовної давності: загальну і спеціальну.

Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (ст. 257 ЦК України).

Для окремих видів вимог законом встановлена спеціальна позовна давність.

Зокрема, ч. 2 ст. 258 ЦК України передбачає, що позовна давність в один рік застосовується до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені).

Відповідно до ст. 253 ЦК України перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов'язано його початок.

За загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (ч. 1 ст. 261 ЦК України).

Початок перебігу позовної давності співпадає з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд.

Відповідач з часу винесення рішення суду від 29.03.2010р. не проводив жодної оплати, крім оплати в рамках виконавчого провадження.

З урахуванням викладеного, а також того, що кредит достроково був стягнутий за рішенням суду від 29.03.2010р., суд дійшов обґрунтованого висновку, що перебіг позовної давності починається від цієї дати і спливає у березня 2013 року, оскільки з часу винесення рішення суду позивач дізнався чи повинен був дізнатися про порушення свого права щодо своєчасності сплати заборгованості за кредитом.

Таким чином, при розгляді справи апеляційним судом встановлено, що рішення суду першої інстанції постановлено з додержанням вимог матеріального і процесуального права, а доводи апеляційної скарги не спростовують його висновків.

Немає передбачених законом підстав для скасування рішення суду першої інстанції та для постановляння нового рішення по справі.

Керуючись ст. ст. 303, 307, 313 - 315, 317,319 ЦПК України, колегія суддів,

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» в особі ТВБВ №10007/0265 філії - ЗОУ АТ «Державний ощадний банк України» - відхилити.

Рішення Приазовського районного суду Запорізької області від 14 грудня 2015 року по цій справі залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, проте вона може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий:

Судді: