Справа № 342/607/16-ц
Провадження № 2/342/458/2016
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 вересня 2016 року м. Городенка

Городенківський районний суд Івано-Франківської області в складі:

головуючого судді Федів Л.М.,

секретаря судового засідання Сьомкайло І-М.

з участю :

прокурора Маланчука В.М.

позивача ОСОБА_1

представника служби у справа дітей Городенківської РДА - Боднарчук О.Л.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Городенка справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3, третя особа яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача Орган опіки та піклування Городенківської РДА про позбавлення батьківських прав

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернулася в суд з позовом до ОСОБА_3, в якому просить ухвалити судове рішення, яким позбавити батьківських прав відповідача відносно себе ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1. Позовні вимоги мотивовані тим, що її батьки - ОСОБА_3 та ОСОБА_5, зареєстрували шлюб в червні 1997 року у відділі реєстрації актів громадянського стану Городенківського району. ІНФОРМАЦІЯ_1 від цього шлюбу народилася позивач - ОСОБА_1. В шлюбі її батьки проживали недовго, поскільки ОСОБА_3 дуже часто випивав, вчиняв сварки, ображав та принижував матір, коштів на утримання сім'ї не давав. Все це позивачу відомо зі слів матері, поскільки прожили вони спільно всього біля трьох років. ОСОБА_3 не бажав працювати, зовсім не цікавився сім'єю, додому ночувати часто не приходив, а тому мати попросила його, щоб він йшов проживати до своїх батьків. Коли позивачу було один рік, батько залишив сім'ю і з 2000 року припинив проживав разом з ними. 11 січня 2005 року батьки позивача офіційно розлучились, про що в книзі реєстрації шлюбу відділом РАЦС Городенківського районного управління юстиції зроблено відповідний актовий запис за №5, за рішенням Городенківського районного суду. Після розірвання шлюбу позивач залишилася проживати з матір'ю - ОСОБА_5 Фактично батька позивач не пам'ятає, оскільки коли їй було біля трьох років батько один раз приходив зі слів матері. З моменту розірвання шлюбу відповідач жодного разу не появлявся у них вдома, не провідував позивача, коштів на її утримання в добровільному порядку не давав, а в примусовому порядку на стягнення аліментів на її утримання мати в суд не зверталася. Відповідач п'янстував, зовсім не цікавився життям та здоров'ям позивача, жодного разу не поздоровляв її з днем народження. Як наслідок вона не пам'ятає батька, забула як він виглядає і його батьківство носить лише формальний характер згідно свідоцтва про її народження.

Відповідно до ст.ст.150, 180 Сімейного Кодексу України, батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, виховувати та утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батька від обов'язку батьківського піклування щодо неї.

У відповідності до вищенаведеного, відповідач не спілкується з позивачем та її матір'ю, ніде не працює, постійно п'янствує, невідомо де перебуває та проживає, поскільки навіть рідні не знають його місце перебування. ОСОБА_3 не приймав і не приймає ніякої участі у вихованні, позивача, не надає їй жодної матеріальної допомоги як на утримання її, так і на проживання чи навчання.

Позивач навчається в Івано-Франківському фінансовому комерційно-кооперативному коледжі ім. Граната, на другому курсі даного коледжу. Тільки одна мати, ОСОБА_5 її утримує, надає їй матеріальну допомогу і вимушена була виїхати за кордон на роботу, щоб оплатити кошти за навчання та на її проживання. В даний час мати позивача перебуває на роботі в Чехії і планувала взяти позивача на канікули в Чехію, однак на виїзд за кордон потрібна згода відповідача, якого місце знаходження та перебування невідоме.

Оскільки ОСОБА_3, зовсім не виконує своїх батьківських прав та обов'язків, позивач ніколи не відчувала батьківської турботи, страждала через відсутність батьківської уваги, позивач вважає, що є всі підстави, передбачені п.п. 2, 3 ст. 164 СК України, для позбавлення відповідача батьківських прав.

В судовому засіданні позивач підтримала позов в повному обсязі із підстав, зазначених в ньому. Просила позов задоволити.

Відповідач в судове засідання не з'явився із невідомих суду причин, про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином.

Представник Органу опіки та піклування Городенківської РДА в судовому засіданні підтримала висновок органу опіки та піклування Городенківської РДА щодо доцільності позбавлення батьківських прав ОСОБА_3, стосовно дочки ОСОБА_1,.

Заслухавши пояснення позивача, представника третьої особи, свідків, дослідивши письмові докази по справі, суд приходить до наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 165 Сімейного Кодексу України право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім'ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров'я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років.

В силу вимог ст. 164 Сімейного кодексу України, мати, батько можуть бути позбавлені батьківських прав, якщо вони: не забрали дитину з пологового будинку або із іншого закладу охорони здоров'я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини; жорстоко поводяться із дитиною; є хронічними алкоголіками або наркоманами; вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва; засуджені за вчинення умисного злочину щодо дитини.

Свідоцтвом про народження ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, серії НОМЕР_1 стверджено, що її батьками є ОСОБА_3 та ОСОБА_5.

Як слідує із свідоцтва про розірвання шлюбу від 11.01.2005 року, виданого відділом реєстрації актів цивільного стану Городенківського районного управління юстиці Івано-Франківської області, шлюб між ОСОБА_3 та ОСОБА_5 розірвано про що в книзі реєстрації актів про розірвання шлюбу 11.01.2005 року зроблено запис за № 5.

З довідки № 343 від 22.07.2016 року, виданої дирекцією Івано-Франківського фінансово-комерційного кооперативного коледжу ім. С. Граната встановлено, що ОСОБА_1 навчається на третьому курсі денного відділення Івано-Франківського фінансово-комерційного кооперативного коледжу з 01.09.2014 року по даний час, навчання платне, оплата проводиться індивідуально, стипендія не нараховується.

До складу сім'ї ОСОБА_1, входять: ОСОБА_7, 1951 року народження; ОСОБА_8 1974 року народження, що стверджено довідкою виконавчого комітету Городенківської міської ради № 1759 від 27.09.2016 р.

Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_9, який являється хрещеним батьком позивача, суду пояснив, що відповідач не приймає участі у вихованні його племінниці ОСОБА_1 з 2000 року, матеріально не підтримує.

Свідок ОСОБА_7, який являється дідусем ОСОБА_1, в судовому засіданні суду пояснив, що після народження позивача, відповідач почав випивати, не являвся додому ночувати, зауваження кинути пити не брав до уваги. Коли позивачці виповнилося 1 рік ОСОБА_3, пішов проживати до своєї матері. Після розлучення дочки з відповідачем у 2005 році, останній жодної матеріальної чи моральної підтримки ОСОБА_1 не надає, жодного разу не відвідував її в дитячому садку, школі, не вітав із жодними святами, які були, не цікавиться її навчанням та здоров'ям. Вихованням ОСОБА_1 постійно займалися її мати, він як її дідусь та покійна бабуся. Відповідач, виїхавши у 2003 році, до цього часу не появлявся.

Судом встановлено, що відповідач не займається вихованням доньки ОСОБА_1, не спілкується з нею, не провідує, не цікавиться розвитком дочки та не піклується про здоров'я. Дочка ОСОБА_1 проживає з матір'ю.

Відповідно до Закону України «Про охорону дитинства» предметом основної турботи та основним обов'язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов'язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров'я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Виховання дитини має спрямовуватися на розвиток її особистості, поваги до прав, свобод людини і громадянина, мови, національних історичних і культурних цінностей українського та інших народів, підготовку дитини до свідомого життя у суспільстві в дусі взаєморозуміння, миру, милосердя, забезпечення рівноправності всіх членів суспільства, злагоди та дружби між народами, етнічними, національними, релігійними групами. Мати чи батько вважаються такими, що ухиляються від виконання своїх батьківських обов'язків, якщо вони за станом свого психічного здоров'я усвідомлюють значення своїх дій та можуть керувати ними, а також якщо вони мають юридичну і фактичну можливість до вчинення відповідних дій, які становлять зміст батьківського обов'язку.

З висновку Городенківської районної державної адміністрації № 01-21/519 від 04.08.2016 року вбачається, що Орган опіки та піклування вважає за доцільне позбавити батьківських прав ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, жителя АДРЕСА_1 стосовно дочки ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Як випливає зі змісту положень принципу 6 Декларації прав дитини, проголошеної Генеральною Асамблеєю ООН від 20.11.1959 р., дитина для повного і гармонійного розвитку її особи потребує любові і розуміння, вона повинна зростати під опікою і відповідальністю своїх батьків, в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості. Згідно роз'яснень, які містяться у п. 15 Постанови пленуму Верховного суду України № 3 від 30.03.2007 року "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав", позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов'язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об'єктивного з'ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей.

Відповідно до стаття 150 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім'ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини, піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя.

Згідно ст. 155 СК України ухилення батьків від виконання батьківських обов'язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом.

Це означає, що мати чи батько вважаються такими, що ухиляються від виконання своїх батьківських обов'язків, якщо вони за станом свого психічного здоров'я усвідомлюють значення своїх дій та можуть керувати ними, а також якщо вони мають юридичну і фактичну можливість до вчинення відповідних дій, які становлять зміст батьківського обов'язку.

Верховний суд України в ч. 2 п. 16 Пленуму «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» № 3 від 30.03.2007 року наголосив, що ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками.

В ході розгляду справи встановлено, що відповідач, ухиляється виконувати передбачені сімейним законодавством батьківські обов'язки, завідомо, навмисно ухиляється від їх виконання у відношенні своєї доньки ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1.: не піклується про її фізичний і духовний розвиток, виховання, не дбає про харчування, медичний догляд, не спілкується з дочкою в обсязі, необхідному для її повноцінного розвитку. ОСОБА_3, нехтує своїми батьківськими обов'язками щодо доньки, тому суд визнає обґрунтованими позовні вимоги позивача про позбавлення відповідача батьківських прав відносно його доньки ОСОБА_1

За таких обставин, позов, заявлений з метою належного правового захисту прав та інтересів дитини, судом визнається таким, що підлягає задоволенню.

На підставі викладеного, ст.ст. 150, 155, 164-166 Сімейного кодексу України, керуючись ст. ст. 11, 60, 209, 214-215, 218, 224-226, 294, 296 ЦПК України суд, -

В И Р І Ш И В :

Позов задовольнити.

Позбавити батьківських прав ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2 відносно його доньки ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом десяти днів з дня отримання копії рішення.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене відповідачем в апеляційному порядку. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватись з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.

Апеляційна скарга на рішення суду подається позивачем протягом 10 днів з дня його проголошення до Апеляційного суду Івано-Франківської області через Городенківський районний суд.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги, рішення якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя: Федів Л.М.