Провадження №2/263/2655/2016
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 вересня 2016 року Жовтневий районний суд м. Маріуполя Донецької області у складі головуючого судді Васильченко О.Г., при секретарі Добровольській Д.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Маріуполі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ спільного майна подружжя,

ВСТАНОВИВ:

07.09.2016 року позивач звернувся до суду з позовною заявою до відповідача про поділ спільно нажитого майна, в обґрунтування вимог зазначив, що вони з відповідачем перебували у зареєстрованому шлюбі, 06.11.2015 року шлюб розірвано. За час перебування у шлюбі ними було придбане наступне майно: нежиле приміщення за адресою: м. Маріуполь, вул.. Енгельса, буд.39 прим.91, літ. А/п; двокімнатна квартира АДРЕСА_1; гараж за адресою: м. Маріуполь, вул.. Миколаївська, буд. 71 б/н; двокімнатна квартира АДРЕСА_2. У звязку з цим просить суд визнати за ним право приватної власності на двокімнатну квартиру АДРЕСА_2; визнати з відповідачем ОСОБА_2 право приватної власності на квартиру АДРЕСА_1; нежиле приміщення за адресою: м. Маріуполь, вул.. Енгельса, буд.39 прим.91 А/п та гараж за адресою: м. Маріуполь, вул.. Миколаївська, буд. 71 б/н залишити у спільній частковій власності, визнавши за ним та відповідачем право власності по 1/2 частці вказаного майна за кожним.

Позивач у судове засідання не зявився, надіслав до суду заяву з проханням розглянути справу за його відсутності, позов підтримав повністю.

Відповідач у судове засідання надала заяву з проханням розглянути справу за її відсутності, позов визнала повністю.

Визнаючи наявні матеріали про права та взаємини сторін достатніми, суд розглянув справу у відсутності сторін.

Суд, дослідивши матеріали справи, встановив такі обставини та відповідні їм правовідносини.

Згідно ч. 1 ст. 61 ЦПК України обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню.

Судом встановлено, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбу з 17.11.1989 року, рішенням Жовтневого районного суду м. Маріуполя від 06.11.2015 року, яке набрало законної сили 17.11.2015 року, шлюб між сторонами розірвано.

За час перебування у зареєстрованому шлюбі сторонами придбане наступне майно: на підставі договору купівлі-продажу від 21.12.2006 року, посвідченого приватним нотаріусом Маріупольського міського нотаріального округу ОСОБА_3 - нежиле приміщення за адресою: м. Маріуполь, вул. Енгельса, буд.39, прим.91, літ. А/п, загальною площею 56,7 кв.м; на підставі договору купівлі-продажу від 09.08.2000 року, посвідченого приватним нотаріусом Маріупольського міського нотаріального округу ОСОБА_4 - двокімнатну квартиру АДРЕСА_1, загальною площею 57,7 кв.м, житловою площею 41,2 кв.м; на підставі рішення Жовтневого районного суду м. Маріуполя №2-5748/07 від 04.12.2007 року - гараж за адресою: м. Маріуполь, вул. Миколаївська, буд. 71 б/н, реєстраційний номер 21533687; на підставі договору купівлі-продажу від 09.08.2000 року, посвідченого приватним нотаріусом Маріупольського міського нотаріального округу ОСОБА_4 - двокімнатну квартиру АДРЕСА_2, загальною площею 55,0 кв.м, житловою площею 39,9 кв.м.

Відповідно до ч. 1 ст. 60 Сімейного кодексу України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу).

Частиною 1 ст. 61 Сімейного кодексу України передбачено, що об'єктами права спільної сумісної власності подружжя можуть бути будь які речі, за винятком тих, які виключені з цивільного обороту.

Статтею 68 СК України визначено, що розірвання шлюбу не припиняє права спільної сумісної власності на майно, набуте за час шлюбу.

Вимогами ч. 1 ст. 69 СК України передбачено, що дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу, та відповідно до ч. 1 ст. 70 СК України у разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором.

Відповідно до п. п. 23, 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 21.12.2007 року № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» вирішуючи спори між подружжям про майно, необхідно встановлювати обсяг спільно нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, з'ясовувати джерело і час його придбання. Спільною сумісною власністю подружжя, що підлягає поділу (статті 60, 69 СК, ч. 3 ст. 368 ЦК), відповідно до частин 2, 3 ст. 325 ЦК можуть бути будь-які види майна, за винятком тих, які згідно із законом не можуть їм належати (виключені з цивільного обороту), незалежно від того, на ім'я кого з подружжя вони були придбані чи внесені грошовими коштами, якщо інше не встановлено шлюбним договором чи законом. Спільною сумісною власністю подружжя, зокрема, можуть бути: квартири, жилі й садові будинки; земельні ділянки та насадження на них; грошові кошти, акції та інші цінні папери, паєнакопичення в житлово-будівельному, дачно-будівельному, гаражно-будівельному кооперативі; грошові суми та майно, належні подружжю за іншими зобов'язальними правовідносинами, тощо. Майно, яке належало одному з подружжя, може бути віднесено до спільної сумісної власності укладеною при реєстрації шлюбу угодою (шлюбним договором) або визнано такою власністю судом з тих підстав, що за час шлюбу його цінність істотно збільшилася внаслідок трудових або грошових затрат другого з подружжя чи їх обох. До складу майна, що підлягає поділу включається загальне майно подружжя, наявне у нього на час розгляду справи, та те, що знаходиться у третіх осіб. При поділі майна враховуються також борги подружжя та правовідносини за зобов'язаннями, що виникли в інтересах сім'ї (ч. 4 ст. 65 СК). Не належить до спільної сумісної власності майно одного з подружжя, набуте особою до шлюбу; набуте за час шлюбу на підставі договору дарування або в порядку спадкування; набуте за час шлюбу, але за кошти, які належали одному з подружжя особисто; речі індивідуального користування, в тому числі коштовності, навіть якщо вони були придбані за рахунок спільних коштів подружжя; кошти, одержані як відшкодування за втрату (пошкодження) речі, що належала особі, а також як відшкодування завданої їй моральної шкоди; страхові суми, одержані за обов'язковим або добровільним особистим страхуванням, якщо страхові внески сплачувалися за рахунок коштів, що були особистою власністю кожного з них.

Вимогами ст. 71 СК України передбачено, що майно, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. При цьому суд бере до уваги інтереси дружини, чоловіка, дітей та інші обставини, що мають істотне значення. Неподільні речі присуджуються одному з подружжя, якщо інше не визначено домовленістю між ними. Присудження одному з подружжя грошової компенсації замість його частки у праві спільної сумісної власності на майно, зокрема на житловий будинок, квартиру, земельну ділянку, допускається лише за його згодою, крім випадків, передбачених Цивільним кодексом України. Присудження одному з подружжя грошової компенсації можливе за умови попереднього внесення другим із подружжя відповідної грошової суми на депозитний рахунок суду.

Враховуючи викладене, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 60, 61, 69, 71 СК України, ст.ст. 8, 10, 11, 58-61, 88, 209, 212-215 ЦПК України, п. п. 23, 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 21.12.2007 року № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», суд

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ спільного майна подружжя задовольнити.

Поділити спільно нажите майно подружжя та визнати за ОСОБА_1 право приватної власності на квартиру АДРЕСА_2, загальною площею 55,0 кв.м, житловою площею 39,9 кв.м.;

визнати за ОСОБА_2 право приватної власності на квартиру АДРЕСА_1, загальною площею 57,7 кв.м, житловою площею 41,2 кв.м;

визнати за ОСОБА_1 право приватної власності на 1/2 частку нежилого приміщення за адресою: м. Маріуполь, вул. Енгельса, буд.39, прим.91, літ. А/п, загальною площею 56,7 кв.м, та 1/2 частку гаражу за адресою: м. Маріуполь, вул. Миколаївська, буд. 71 б/н.;

визнати за ОСОБА_2 право приватної власності на 1/2 частку нежилого приміщення за адресою: м. Маріуполь, вул. Енгельса, буд.39, прим.91, літ. А/п, загальною площею 56,7 кв.м, та 1/2 частку гаражу за адресою: м. Маріуполь, вул. Миколаївська, буд. 71 б/н.

Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Донецької області через Жовтневий районний суд м. Маріуполя протягом 10 днів з дня отримання його копії.

Суддя О.Г.Васильченко