Номер провадження: 22-ц/785/1304/16
Головуючий у першій інстанції Свячена Ю. Б.
Доповідач Калараш А. А.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25.02.2016 року м. Одеса

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Одеської області в складі:

головуючого - Калараш А.А.

суддів - Гірняк Л.А.,Заїкіна А.П.

з участю секретаря - Томашевської К.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, ОСОБА_4, третя особа - Інспекції Державного Архітектурно- будівельного контролю в Одеській області про скасування свідоцтва про право власності та знесення самочинно реконструйованого нерухомого майна та за позовом Одеської міської ради до ОСОБА_3 про приведення об'єкту самочинного будівництва до попереднього стану, за апеляційною скаргою ОСОБА_3, ОСОБА_4 на додаткове рішення Приморського районного суду м.Одеси від 11.12.2014 року ,-

встановила:

У березні 2013 року позивач ОСОБА_2 та у вересні 2013 року Одеська міська рада звернулися до суду з зазначеними позовами.

Рішенням Приморського районного суду м.Одеси від 08.04.2014 року , залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Одеської області від 06.10.2014 року позов ОСОБА_2 та позов Одеської міської ради задоволено, скасовано свідоцтво про право власності на реконструйовану квартиру АДРЕСА_1, виданого Виконавчим комітетом Одеської міської ради від 28 грудня 2012 року серії НОМЕР_1 на ім'я ОСОБА_3, ОСОБА_4, та зобов'язано ОСОБА_3 власними силами та за рахунок власних коштів привести у відповідність до технічної документації квартиру АДРЕСА_1.

У листопаді 2014 року до Приморського районного суду м. Одеси надійшла заява представника ОСОБА_2-ОСОБА_5 про ухвалення додаткового рішення і в обгрунтування заяви представник посилався на те ,що судом першої інстанції при ухваленні рішення не була вирішена позовна вимога позивача ОСОБА_2 щодо знесення самовільно реконструйованого нерухомого майна - житлової квартири АДРЕСА_1.

Представник ОСОБА_2-ОСОБА_5 у судовому засіданні вищевказану заяву підтримала у повному обсязі та просила її задовольнити.

Представник Одеської міської ради у судовому засіданні не заперечував проти задоволення вищевказаної заяви.

Додаткове рішення ухвалено у відсутність відповідачів.

Додатковим рішенням Приморського районного суду м.Одеси від 11.12.2014 року заяву представника ОСОБА_2-ОСОБА_5 задоволено.

Рішення Приморського районного суду м. Одеси від 08 квітня 2014 року доповнено наступним абзацом: знести самовільно реконструйоване нерухоме майно ОСОБА_3, ОСОБА_4 - житлову квартиру АДРЕСА_1 і привести її до вимог містобудівного законодавства України.

В апеляційній скарзі ОСОБА_3, ОСОБА_4, посилаючись на порушення судом норм процесуального права, неправильне застосування норм матеріального права, просять додаткове рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні заяви представника позивача ОСОБА_2-ОСОБА_5

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши докази у справі в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, а додаткове рішення суду першої інстанції скасуванню з ухваленням нового рішення про відмову у задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 про знесення самовільно реконструйованого нерухомого майна - житлової квартири АДРЕСА_1.

Відповідно до ч.1 ст.303 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог заявлених у суді першої інстанції.

Суд першої інстанції ухвалюючи додаткове рішення в порушення ст. 214 ЦПК України не вмотивував додаткове рішення .

Колегія суддів погоджується з доводами апеляційної скарги з наступного.

Відповідно до ч.7 ст. 376 ЦК України у разі істотного відхилення від проекту, що суперечить суспільним інтересам або порушує права інших осіб, істотного порушення будівельних норм і правил суд за позовом відповідного органу державної влади або органу місцевого самоврядування може постановити рішення, яким зобов'язати особу, яка здійснила (здійснює) будівництво, провести відповідну перебудову.

Якщо проведення такої перебудови є неможливим або особа, яка здійснила (здійснює) будівництво, відмовляється від її проведення, таке нерухоме майно за рішенням суду підлягає знесенню за рахунок особи, яка здійснила (здійснює) будівництво. Особа, яка здійснила (здійснює) самочинне будівництво, зобов'язана відшкодувати витрати, пов'язані з приведенням земельної ділянки до попереднього стану.

Відповідно до ч.3 ст. 61 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Відповідно до рішення Приморського районного суду м.Одеси від 08.04.2014 року , залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Одеської області від 06.10.2014 року , встановлено , що 24 грудня 1999 р. позивач ОСОБА_2 набув право власності на цех картонно-клеєної тари 410, 5 кв. м., розташованої за адресою: АДРЕСА_1, згідно договору купівлі-продажу №927/99 .Вказаний договір купівлі-продажу був зареєстрований КП «ОГБТІ та РОН» м. Одеса 24 грудня 1999 року і занесено в реєстрову книгу за №-8 неж.-стр. 73-р. №-831(т. 1, а. с. 26).

Рішенням Київського районного суду м. Одеси від 15 вересня 2006 року по цивільній справі за позовом ОСОБА_2 та ОСОБА_6 до ОСОБА_7, ОСОБА_8 про визнання угоди недійсною, яке набуло чинності, було встановлено, що на першому та другому поверхах по АДРЕСА_1 був розташований цех картонно-клеєної тари, що належав ОСОБА_2 (Т. 1, а. с. 30).

31 травня 2012 року ОСОБА_3 та ОСОБА_4 згідно Договору купівлі-продажу серії ВРС №895809 (Т. 1, а. с. 39) придбали у власність по 1/2 частині квартири АДРЕСА_1, загальною площею - 38, 1 кв. м., в тому числі житловою площею - 18, 0 кв. м.

05 червня 2012 року КП «ОМБТІ та РОН» м. Одеси зареєструвало за реєстраційним номером 36768933 договір купівлі-продажу від 31 травня 2012 року, та зареєструвало за ОСОБА_3 та ОСОБА_4 по 1/2 частині квартири АДРЕСА_1 (Т. 1, а. с. 43).

Після придбання квартири відповідачами було проведено самовільну реконструкцію квартири з приєднанням надбудови другого поверху площею 60, 0 кв. м., чим значно погіршено житлово-побутові умови мешканців прилеглих квартир та технічний стан будинку.

Площа забудови квартири АДРЕСА_1 до реконструкції складала 44, 50 кв. м., а після реконструкції - 49, 98 кв. м., до реконструкції зазначена квартира була одноповерховою з висотою стель 2, 7 м., а після реконструкції стала двоповерховою з висотою стель першого поверху 2, 67 м., а другого поверху 2, 68 м. та з урахуванням криши ,висота по краю покрівлі стала 7, 3 м.

Відповідно до п.22 роз'яснень постанови Пленуму Вищого Спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про практику застосування судами статті 376 Цивільного кодексу України (про правовий режим самочинного будівництва)» № 6 від 30.03.2012 року , роз"яснено , що знесення самочинного будівництва є крайньою мірою і можливе лише тоді ,коли використано усі передбачені законодавством України заходи щодо реагування та притягнення винної особи до відповідальності.

У необхідних випадках для з`ясування питань ,що виникають при розгляді таких справ , де потребують спеціальних знань, суд за заявою осіб, які беруть участь у справі,може призначити відповідну експертизу згідно з вимогами ст. 143 ЦПК України.

Відповідно до п.24 роз'яснень вищенаведеної постанови роз'яснено , що знесення нерухомості, збудованої з істотним відхиленням від проекту, що суперечить суспільним інтересам або порушує права інших осіб, істотним порушенням будівельних норм і правил (у тому числі за відсутності проекту), можливе лише за умови, що неможлива перебудова нерухомості відповідно до проекту або відповідно до норм і правил, визначених державними правилами та санітарними нормами, або якщо особа, яка здійснила (здійснює) будівництво, відмовляється від такої перебудови.

В інших випадках суд за позовом відповідного державного органу чи органу місцевого самоврядування може на підставі частини сьомої статті 376 ЦК зобов'язати забудовника здійснити перебудову житлового будинку, будівлі, споруди або іншого об'єкта нерухомості, який побудовано чи будується з істотними відхиленнями від проекту або з істотним порушенням основних будівельних норм і правил, у тому разі, коли таке будівництво суперечить суспільним інтересам, порушує права інших осіб, коли порушення будівельних норм і правил є істотним, а також є технічна можливість виконати перебудову.

Суд першої інстанції рішенням від 08.04.2014 року зобов'язав ОСОБА_3 власними силами та за рахунок власних коштів привести у відповідність до технічної документації квартиру АДРЕСА_1.

Матеріали справи не містять докази відсутності можливості відповідачем перебудови квартири відповідно до проекту або відповідно до норм і правил, визначених державними правилами та санітарними нормами.

Матеріали справи не містять докази того,що знесення самочинної прибудови є небезпечним для будинку в цілому та не вплине на його цілістність ,його стан та є можливим без порушення прав мешканців будинку .

Для вирішення питань щодо небезпечності знесення самочинно збудованої відповідачами прибудови та можливості перебудови самочинного будівництва необхідні спеціальні знання в області будівництва , проте в суді першої інстанції позивачем не було заявлено клопотань щодо призначення експертизи з цього приводу для вирішення вищенаведених питань.

Крім того, суд першої інстанції,ухвалюючи додаткове рішення, фактично ухвалив рішення про знесення квартири АДРЕСА_1 ,позбавивши відповідачів права на придбану ними квартиру та право на житло ,що є неприпустимим та суперечить вимогам ст. 47 Конституції України та ст.321 ЦК України.

Суд першої інстанції не звернув уваги на вищенаведене та помилково ухвалив додаткове рішення про задоволення позовних вимог ОСОБА_2 про знесення самовільно реконструйованого нерухомого майна - житлової квартири АДРЕСА_1.

За таких підстав, відповідно до п.4 ч.1 ст. 309 ЦПК України, апеляційна скарга ОСОБА_3, ОСОБА_4 підлягає задоволенню, а додаткове рішення суду першої інстанції скасуванню з ухваленням нового рішення про відмову у задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 про знесення самовільно реконструйованого нерухомого майна - житлової квартири АДРЕСА_1.

Відповідно до ст. 88 ЦПК України з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 підлягає стягненню судовий збір у розмірі 535 грн. 92 коп. , сплачений ОСОБА_3 при принесенні апеляційної скарги.

Керуючись ст.ст. 303, п.4 ч.1 ст.309, 308, 316, 319 ЦПК України, колегія суддів, -

вирішила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3, ОСОБА_4 задовольнити.

Додаткове рішення Приморського районного суду м.Одеси від 11.12.2014 року скасувати.

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 до ОСОБА_3, ОСОБА_4 про знесення самовільно реконструйованого нерухомого майна - житлової квартири АДРЕСА_1 відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 судові витрати у розмірі 535 грн. 92 коп.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення і може бути оскаржено у касаційному порядку безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом двадцяти днів з дня набрання ним законної сили.

Судді апеляційного суду

Одеської області А.А. Калараш

Л.А.Гірняк

А.П.Заїкін