АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД М. КИЄВА
Справа № 22-7033 Головуючий у 1-й інстанції - Васалатій К.А.
Доповідач - Пікуль А.А.
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 травня 2016 року. Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду м. Києва в складі:

головуючого Пікуль А.А.

суддів Гаращенка Д.Р.

НевідомоїТ.О.

секретар Ільченко В.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3 в інтересах Державної іпотечної установи на заочне рішення Оболонського районного суду м. Києва від 25 березня 2016 року у справі за позовом Державної іпотечної установи до ОСОБА_4 про звернення стягнення на предмет іпотеки,-

в с т а н о в и л а:

Державна іпотечна установа пред'явила в суд позов до ОСОБА_4 про звернення стягнення на предмет іпотеки - квартиру АДРЕСА_1, в рахунок погашення заборгованості за Договором про іпотечний кредит №К-91/12 від 7 серпня 2012 року, що становить 534 021 грн. 27 коп., з яких: 478 255 грн. 92 коп. - основний борг, 33 201 грн. 50 коп. - нараховані відсотки, 22 563 грн. 85 коп. - пеня за прострочення кредитних коштів, судові витрати за попередні судові розгляди у розмірі 436 грн. 86 коп, а всього 534 458 грн. 13 коп.

Звернення стягнення позивач просив провести шляхом реалізації предмета іпотеки через прилюдні торги в порядку виконавчого провадження органом Державної виконавчої служби за місцем знаходження предмета іпотеки та за початковою ціною, визначеною суб'єктом оціночної діяльності, який призначений в порядку, встановленому Законом України "Про виконавче провадження".

Рішенням Оболонського районного суду м. Києва від 25 березня 2016 року позовні вимоги задоволено частково.

Суд звернув стягнення в рахунок погашення заборгованості ОСОБА_4 за іпотечним договором №К-91/12 від 7 серпня 2012 року у сумі 534 021 грн. 27 коп. на предмет іпотеки - квартиру АДРЕСА_1, загальною площею - 45,80 кв.м, житловою площею - 26,50 кв.м, що належить на праві приватної власності ОСОБА_4, шляхом реалізації предмета іпотеки через прилюдні торги за ціною 680 000 грн., а також вирішив питання розподілу судових витрат між сторонами.

Судом на підставі ст.217 ЦПК України зупинене виконання даного рішення на весь час дії мораторію, встановленого положеннями Закону України "Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті".

Не погодившись з рішенням суду в частині визначення суми заборгованості, в рахунок якої суд звернув стягнення на предмет іпотеки, а також в частині зупинення виконання рішення суду на час дії мораторію, Державна іпотечна установа через свого представника, ОСОБА_3, подала апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на неповне з'ясування обставин, що мають значення для справи, порушення норм матеріального права, що призвело до постановлення незаконного та необґрунтованого рішення, просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги у повному обсязі (а.с.66-70).

В суд апеляційної інстанції відповідач не з'явилась, про місце та час апеляційного розгляду повідомлена за трьома наявними у матеріалах справи адресами, рекомендовані відправлення повернулись до суду без вручення з відміткою про неможливість вручення, зокрема оскільки за адресою місця реєстрації не проживає, про що свідчать завірені штемпелем поштового відділення та підписом начальника відділення зв'язку поштові відправлення. З огляду на такі обставини суд ухвалив розглядати справу у відсутність ї відсутність.

Заслухавши доповідь судді Пікуль А.А., пояснення представника позивача, який підтримав подану апеляційну скаргу та просив суд її задовольнити, з'ясувавши обставини справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія приходить до висновку про те, що апеляційну скаргу слід задовольнити частково з таких підстав.

При ухваленні рішення суд першої інстанції вважав встановленими наступні обставини.

7 серпня 2012 року між ПАТ "Ерде банк" та відповідачем був укладений Договір про іпотечний кредит №91/12 за умовами якого банк надав відповідачу у кредит грошові кошти в сумі 480 000 грн., на строк користування з 7 серпня 2012 року по 6 серпня 2022 року зі сплатою 15,0% річних, на придбання у власність окремої квартири (АДРЕСА_2) з метою постійного проживання.

У забезпечення виконання зобов'язань за Договором про іпотечний кредит між банком та відповідачем був укладений іпотечний договір № б/н від 7 серпня 2012 року, посвідчений приватним нотаріусом КМНО ВойнарськоюІ.Д., реєстровий № 2725, за яким передано в іпотеку нерухоме майно житлового призначення, а саме 2-кімнатну кв. №229, загальною площею 45,80 кв.м, житловою площею 26,50 кв.м, що розташована за адресою: АДРЕСА_1.

4 вересня 2012 року між позивачем - Державною іпотечною установою та банком було укладений Договір відступлення права вимоги №699/12, згідно якого банк передав ДІУ - позивачу всі права за Договором про іпотечний кредит та Іпотечним договором.

Рішенням Васильківського міськрайонного суду Київської області від 22 квітня 2013 року за позовом Державної іпотечної установи до відповідача про стягнення заборгованість за Договором про іпотечний кредит в розмірі 505 893 грн. 45 коп. та витрати по сплаті судового збору в розмірі 3441 грн.

Рішенням Васильківського міськрайонного суду Київської області від 23 грудня 2013 року за позовом Державної іпотечної установи до відповідача стягнуто заборгованість за договором про іпотечний кредит в розмірі 43 686 грн. 82 коп. та витрати по сплаті судового збору в розмірі 436 грн. 86 коп.

За встановлених обставин, суд першої інстанції дійшов висновку про наявність правових підстав для звернення стягнення на предмет іпотеки - квартиру №229, загальною площею 45,80 кв.м, житловою площею 26,50 кв.м, що розташована за адресою: АДРЕСА_1, в рахунок погашення заборгованості ОСОБА_4 за Договором про іпотечний кредит №91/12 від 7 серпня 2012 року у розмірі 534 021 грн. 27 коп.

Виходячи з наявних у матеріалах справи та досліджених судом першої інстанції письмових доказів суд апеляційної інстанції приходить до висновку про те, що висновки районного суду щодо наявності підстав для задоволення позовних вимог Державної іпотечної установи про звернення стягнення на предмет іпотеки відповідають обставинам справи та положенням матеріального закону.

Доводи апеляційної скарги позивача про те, що сума заборгованості відповідача перед позивачем, в рахунок погашення якої судом звернуто стягнення на предмет іпотеки, становить не 534 021 грн. 27 коп., 534 458 грн. 13 коп, оскільки така сума встановлена рішеннями Васильківського міськрайонного суду Київської області, не можуть бути прийняті судом апеляційної інстанції в якості підстави для скасування оскаржуваного рішення з огляду на наступне.

З наявної в матеріалах справи довідки про стан заборгованості за Договором про іпотечний кредит №К-91/12 від 7 серпня 2012 року убачається, що заборгованість ОСОБА_4 перед Державною іпотечною установою становить 534 458 грн. 13 коп., з яких: 478 255 грн. 92 коп - заборгованість за основним боргом, 33 201 грн. 50 коп. - заборгованість по нарахованим відсоткам, 22 563 грн. 85 коп. - сума пені та інфляційних втрат, 436 грн. 86 коп. - судові витрати (а.с.6).

За змістом ст.1 Закону України "Про іпотеку", іпотека - вид забезпечення виконання зобов'язання нерухомим майном, що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов'язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника у порядку, встановленому цим Законом.

Оскільки предметом даного спору є звернення стягнення на предмет іпотеки, якою забезпечене виконання ОСОБА_4 зобов'язання за Договором про іпотечний кредит №К-91/12 від 7 серпня 2012 року, а не виконання судового рішення, суд першої інстанції обґрунтовано дійшов висновку що звернення стягнення на предмет іпотеки проводиться в рахунок погашення заборгованості за іпотечним кредитом у розмірі 534 021 грн. 27 коп.

Водночас, доводи апеляційної скарги Державної іпотечної установи про невідповідність обставинам справи та положенням Закону України "Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті" висновків районного суду в частині зупинення виконання рішення про звернення стягнення на предмет іпотеки, заслуговують на увагу та можуть бути прийнятими апеляційним судом у якості підстав для зміни оскаржуваного рішення в цій частині з огляду на наступне.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.1 Закону України "Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті", протягом дії цього Закону: не може бути примусово стягнуте (відчужене без згоди власника) нерухоме житлове майно, яке вважається предметом застави згідно із статтею 4 Закону України "Про заставу" та/або предметом іпотеки згідно із статтею 5 Закону України "Про іпотеку", якщо таке майно виступає як забезпечення зобов'язань громадянина України (позичальника або майнового поручителя) за споживчими кредитами, наданими йому кредитними установами - резидентами України в іноземній валюті.

З наявних у справі письмових доказів убачається, що у даному випадку валютою кредиту (забезпеченого іпотекою зобов'язання) є гривня - валюта України (а.с.7-12).

Таким чином, оскільки іпотечне майно виступає як забезпечення зобов'язань ОСОБА_4 за споживчим кредитом, наданим їй у національній валюті України (гривні), висновок районного суду про те, що на дані правовідносини розповсюджується дія Закону України "Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті", а тому наявні правові підстави для зупинення виконання рішення суду про звернення стягнення на предмет іпотеки - квартиру АДРЕСА_3, що у м. Києві, не відповідає обставинам справи та положенням Закону України "Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті".

Наведені обставини дають суду апеляційної інстанції підстави змінити оскаржуване рішення шляхом виключення з його мотивувальної частини висновку районного суду про те, що на дані правовідносини розповсюджується дія Закону України "Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті" та виключення з резолютивної частини рішення абзацу третього щодо зупинення виконання рішення.

Керуючись ст.303, 307, 309, 313-316 ЦПК України, колегія суддів,-

В И Р І Ш И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 в інтересах Державної іпотечної установи задовольнити частково.

Рішення Оболонського районного суду м. Києва від 25 березня 2016 року змінити.

Виключити з мотивувальної частини рішення висновок суду про те, що на дані правовідносини розповсюджується дія Закону України "Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті".

Виключити абзац третій резолютивної частини рішення.

У зв'язку з чим абзаци четвертий - п'ятий вважати відповідно абзацами третім - четвертим.

В решті рішення суду залишити без змін.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення, може бути оскаржене в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий: А.А. Пікуль

Судді: Д.Р. Гаращенко

Т.О. Невідома