АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________
Провадження : 22ц/790/6114/16 Головуючий 1-ї інстанції - Ольховський Є.Б.
Справа № 2-642/1534/16 Доповідач - Шевченко Н.Ф.
Категорія : договірне.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 вересня 2016 року судова колегія судової палати у цивільних справах апеляційного суду Харківської області в складі :

головуючого - Шевченко Н.Ф.

суддів - Коваленко І.П., Кругової С.С.

при секретарі - Каплоух Н.Б.

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Харкові цивільну справу за апеляційною скаргою Департаменту економіки та комунального майна Харківської міської ради на рішення Ленінського районного суду м. Харкова від 03 серпня 2016 року по справі за позовом Департаменту економіки та комунального майна Харківської міської ради до ОСОБА_1, третя особа - Харківська міська рада про визнання договору укладеним, -

В С Т А Н О В И Л А :

У березні 2016 року Департамент економіки та комунального майна Харківської міської ради звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 про визнання договору укладеним.

В обґрунтування позову посилався на те, що згідно декларації про готовність об'єкта до експлуатації від 28 вересня 2015 року, ОСОБА_1 є замовником будівництва нежитлової будівлі літ. 2А-3 - готелю по АДРЕСА_1.

За діючим законодавством відповідач зобов'язаний брати пайову участь у розвитку інфраструктури міста Харкова шляхом укладання відповідного договору з наступним перерахуванням до бюджету міста грошових коштів, від укладання якого відмовляється.

У зв'язку з викладеним, просив визнати укладеним договір про пайову участь у розвитку інфраструктури міста Харкова у запропонованій відповідачу редакції з перерахуванням до міського бюджету 979 129,07 грн., а також стягнути судові витрати.

Відповідач ОСОБА_1 проти позову заперечував з посиланням на його безпідставність, оскільки ніякої пропозиції щодо укладання спірного договору він не отримував, а також просив застосувати позовну давність, оскільки об'єкт нерухомості було реконструйовано у 2012 році.

Представник третьої особи - Харківської міської ради надав письмові підтвердження позову, в яких просили його задовольнити.

Рішенням Ленінського районного суду м. Харкова від 03 серпня 2016 року в задоволенні позову відмовлено.

В апеляційній скарзі Департамент економіки та комунального майна Харківської міської ради просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення по суті позовних вимог.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги апелянт посилається на порушення судом норм процесуального і матеріального права та неповне з'ясування фактичних обставин справи.

Заслухавши доповідь судді, пояснення учасників процесу, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, що були заявлені у суді першої інстанції, дослідивши матеріали справи, судова колегія приходить до наступного:

Згідно з ч.1 ст. 303 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Відповідно до ст. 308 ЦПК України, суд апеляційної інстанції відхиляє апеляційну скаргу, якщо визнає, що суд першої інстанції постановив рішення з додержанням вимог матеріального і процесуального права.

Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено наявними в справі доказами, що ОСОБА_1 на підставі договору купівлі-продажу від 04.12.2006 року є власником нежитлової будівлі літ. «А-1», загальною площею 217,6 кв.м. по АДРЕСА_1. В подальшому у 2008 році ОСОБА_1 провів реконструкцію та переобладнання зазначеної будівлі для облаштування кафе-готелю.

Матеріали справи свідчать про те, що відносно вищезазначеного об'єкту нерухомості з 2011 року існують судові суперечки.

Постановою Харківського апеляційного адміністративного суду від 17 грудня 2013 року, залишеною без змін ухвалою Вищого адміністративного суду України від 23 квітня 2015 року встановлено що реконструкція об'єкту нерухомості була проведена в 2007-2008 роках та письмова відмова в реєстрації об'єкта нерухомості від 02.10.2012 року є незаконною у зв'язку з чим Інспекції державного архітектурно-будівельного контролю у Харківській області відмовлено у задоволенні позову про знесення реконструйованої будівлі. Постановою Харківського окружного адміністративного суду від 20.08.13 року зобов'язано ІДАБК в Харківській області (в наступному ДАБІ України) зареєструвати подану ОСОБА_1 декларацію про готовність об'єкту до експлуатації від 31.08.12 року, отриману ІДАБК 02.10.2012 року та повернути ОСОБА_1 зареєстровану декларацію. Зазначене рішення набуло законної сили (а.с.59-76) .

Відмовляючи в задоволені позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що позивач був добре обізнаний про існування ( закінчення будівництва) спірного об'єкту до 2013 року оскільки з чисельних судових рішень вбачається безпосередня участь ХМР в розгляді судових справ з приводу дати подання декларації про готовність об'єкту до експлуатації. При цьому суд виходив з того що хоча позивач і є самостійним суб'єктом в судовому провадженні він структурно підпорядкований, підзвітний та підконтрольний територіальній громаді м. Харкова і не може вважатись повністю відокремленим від неї - отже є доведеним що ХМР з 2012 року знала закінчення будівництва і є недоведеним посилання представника позивача що вони дізнались про готовність об'єкту тільки з дати його реєстрації - 28.09.2015 року (дати виконання відповідного судового рішення).

Такий висновок суду першої інстанції відповідає обставинам справи, вимогам матеріального та процесуального права, виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 2 ст. 40 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності», замовник, який має намір щодо забудови земельної ділянки у відповідному населеному пункті, зобов'язаний взяти участь у створенні і розвитку інженерно-транспортної та соціальної інфраструктури населеного пункту, крім випадків, передбачених частиною четвертою цієї статті.

Частиною 3 ст. 40 вказаного Закону передбачено, що пайова участь у розвитку інфраструктури населеного пункту полягає у перерахуванні замовником до прийняття об'єкта будівництва в експлуатацію до відповідного місцевого бюджету коштів для створення і розвитку зазначеної інфраструктури. Проте, як правильно встановив районний суд, вказана норма Закону щодо способу пайової участі у розвитку інфраструктури набрала чинності лише 01 січня 2013 року.

Пунктом 2.1.1 проекту договору про пайову участь у розвитку інфраструктури м. Харкова між Харківської міської радою та ОСОБА_1 вказано, що замовник здійснює перерахування до міського бюджету м. Харкова коштів у розмірі 979 129,07 грн., згідно розрахунку заборгованості з пайової участі у розвитку інфраструктури м. Харкова.

Таким чином, вказаним договором визначена форма участі у розвитку території передбачена ч.3 ст. 40 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності». Проте, на момент прийняття в експлуатацію нерухомості зазначені вимоги Закону не набули чинності, отже ОСОБА_1 не зобов'язаний укладати договір на вказаних умовах.

Що ж стосується доводів апеляційної скарги представника Департаменту Харківської міської ради, наведених на її обґрунтування, то ці доводи апелянта в даному випадку є несуттєвими, процесуальне рішення суду, прийняте по суті розглянутого ним питання не спростовують і не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального чи процесуального права, які призвели або могли призвести до неправильного його вирішення.

За таких обставин, згідно вимог ст. 308 ЦПК України, апеляційна скарга підлягає відхиленню, а рішення суду першої інстанції залишенню без змін.

Керуючись ст.ст. 303, 304, 308, 313, п. 1 ч. 1 ст. 314, ст.ст. 315, 317, 319 ЦПК України, судова колегія,

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу Департаменту економіки та комунального майна Харківської міської ради відхилити.

Рішення Ленінського районного суду м. Харкова від 03 серпня 2016 року залишити без змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий: Шевченко Н.Ф.

Судді

Коваленко І.П.

Кругова С.С.