13 січня 2016 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду м. Києва в складі:
Головуючий суддя: Качан В.Я.
Судді: Кирилюк Г.М., Кабанченко О.А.
секретар: Архіпова А.О.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві апеляційну скаргу відповідача ОСОБА_1 на рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 13 жовтня 2015 року у справі за позовом ПАТ КБ «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, -
У березні 2015 року ПАТ КБ «ПриватБанк» звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором кредиту б/н від 16.12.2010 в сумі 39 721,74 грн.
Рішенням Дніпровського районного суду м. Києва від 13 жовтня 2015 року позовні вимоги задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» заборгованість за договором кредиту в сумі 35 822,74 грн. В іншій частині позовних вимог відмовлено.

В апеляційній скарзі відповідач ОСОБА_1 просить суд скасувати рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 13 жовтня 2015 року, ухвалити нове рішення, яким відмовити в задоволенні позовних вимог у повному обсязі.

В обґрунтування своїх вимог відповідач ОСОБА_1 посилається на те, що судом першої інстанції було вірно встановлено обставини справи, але не надано їм суб'єктивної оцінки в повній мірі, що призвело до ухвалення необґрунтованого рішення в частині розміру заборгованості, адже розмір заборгованості, який було задоволено судом, виник з вини позивача, а не відповідача.

При цьому, ОСОБА_1 посилається на те, що ніякої вимоги чи претензії банку на протязі п'яти років не отримував ні в усній ні в письмовій формі, йому не надходило інформації про стан рахунку та здійснені за цей період операції.

Справа 755/6741/15-ц
№ апеляційного провадження: 22-ц/796/1894/2016
Головуючий у суді першої інстанції: Марфіна Н.В.
Доповідач у суді апеляційної інстанції: Качан В.Я.
Заслухавши доповідь головуючого, пояснення представника ПАТ КБ «ПриватБанк» - ХитровоїЛ.В., яка з'явилася в судове засідання, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

З матеріалів справи вбачається, що16.12.2010 ОСОБА_1 підписав анкету-заяву на приєднання до Умов та правил надання банківських послуг у ПАТ КБ «ПриватБанк», виявив бажання оформити платіжну картку кредитка «Універсальна» з лімітом 15 000,00 грн. та надав згоду на те, що вказана заява разом із пам'яткою клієнта, Умовами та правилами надання банківських послуг, а також Тарифами банку становить між ним та банком договір про надання банківських послуг.

Із довідки про умови кредитування з використанням кредитки «Універсальна, 55 днів льотного періоду» вбачається, що розрахунок банком процентів на залишок власних коштів клієнта від 100,00 грн. та більше становить 10% річних; базова процентна ставка становить 2,5% на місяць, що нараховується на залишок не простроченої заборгованості, виходячи з розрахунку 360 днів у році; розмір щомісячних платежів, включаючи плату за використання кредитних коштів у звітному періоді - 7% від заборгованості, але не менше 50,00 грн. та не більше залишку заборгованості; строк внесення щомісячних платежів - до 25 числа місяця, наступного за звітним; пеня за несвоєчасне погашення заборгованості - базова процентна ставка по договору нараховується за кожен день прострочення кредиту + 1% від заборгованості, але не менше 30 грн. на місяць, що нараховується один раз на місяць, при наявності прострочення по кредиту або процентам п'ять та більше днів при виникненні прострочення на суму від 50 грн. і більше; штраф при порушенні строків платежів по будь-якому з грошових зобов'язань, передбачених договором, більш ніж на 30 днів - 500 грн. + 5% від суми заборгованості по кредитному ліміту, з урахуванням нарахованих та прострочених процентів і комісій.

Відповідно до ст. ст. 1050, 1054 ЦК України якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. За кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Відповідно до ст. ст. 526, 530 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Згідно ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Як вбачається з розрахунку заборгованості, наданого позивачем, який міститься в матеріалах справи, у зв'язку із неналежним виконанням зобов'язань ОСОБА_1 щодо повернення кредитних коштів, утворилась заборгованість, яка станом на 28.02.2015 становить 39 721,74 грн., що також підтверджується виписками по картці/рахунку, та складається із: заборгованості за основною сумою кредиту в розмірі 13 694,32 грн.; за відсотками за користування кредитом в розмірі 21 628,42 грн.; по пені та комісії в розмірі 2 031,30 грн.; по фіксованій частині штрафу в розмірі 500,00 грн.; за процентною складовою штрафу в розмірі 1 867,70 грн.

Враховуючи викладене та обставини справи, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про часткове задоволення позовних вимог шляхом стягнення заборгованості зі зменшенням сум неустойок у вигляді пені та штрафу до розміру фіксованої частини штрафу, оскільки ОСОБА_1 належним чином не виконує зобов'язання щодо повернення кредитних коштів, у зв'язку з чим і утворилась заборгованість по кредиту і по нарахованих відсотках.

При цьому, судом першої інстанції вірно зменшено суму пені, оскільки як вбачається із розрахунку заборгованості, нарахування пені розпочалося у лютому 2013 року, а з позовними вимогами банк звернувся до ОСОБА_1 лише у березні 2015 року, в період з 2013 року по 2015 рік банком не пред'являлися вимоги до відповідача щодо наявності заборгованості, у зв'язку із чим колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції щодо зменшення суми штрафних санкцій до фіксованої ставки в розмірі 500,00 грн.

Доводи апеляційної скарги про те, що кредитний ліміт в сумі 15 000,00 грн. позивачем було завищено в односторонньому порядку є безпідставними, оскільки п. 5 анкети-заяви від 16.12.2010 визначено, що бажаний кредитний ліміт становить 15 000,00 грн., а також, позивач погодив, що вказана заява разом із пам'яткою клієнта, Умовами та правилами надання банківських послуг, а також Тарифами банку становить між ним та банком договір про надання банківських послуг. Зазначене дає підстави вважати, що кредитний ліміт на суму 15 00,00 грн. був узгоджений обома сторонами.

Разом з тим, необґрунтованими є доводи апеляційної скарги про те, що розмір заборгованості, який було задоволено судом, виник з вини позивача, а не відповідача, з посиланням на неотримання від банку вимоги чи претензії на протязі п'яти років, а також, на п. 2.1.6.14 Умов та Правил, оскільки зазначеним пунктом Умов та Правил встановлено право банку на пред'явлення вимоги, а не обов'язок, крім того, судом першої інстанції вирішено питання щодо зазначених доводів відповідача шляхом зменшення розміру неустойок, нарахованих позивачем за невиконання зобов'язань щодо повернення кредитних коштів.

Таким чином, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції.

За таких обставин, рішення суду першої інстанції ухвалено з дотриманням норм матеріального та процесуального права, відповідно до обставин справи, підстави для його скасування відсутні.

Керуючись ст. ст. 303, 304, 308 ЦПК України, колегія суддів, -

ухвалила:

Апеляційну скаргу відповідача ОСОБА_1 відхилити.

Рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 13 жовтня 2015 року у справі за позовом ПАТ КБ «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили шляхом подання до цього суду касаційної скарги.

Головуючий:

Судді: