Справа № 308/6633/16-ц
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 вересня 2016 року Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області в особі

головуючої судді Сарай А.І.

при секретарі Струтинська Н.Ю.

розглянувши відкритому судовому засіданні у залі суду в м. Ужгород цивільну справу за позовом ОСОБА_1, в інтересах якої діє ОСОБА_2 до Руськокомарівської сільської ради та приватного нотаріуса Ужгородського районного нотаріального округу ОСОБА_3 про визнання права власності на землю,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1, в інтересах якої діє ОСОБА_2 звернулася в суд з позовом до Руськокомарівської сільської ради та приватного нотаріуса Ужгородського районного нотаріального округу ОСОБА_3 про визнання права власності на землю.

В позовній заяві зазначає, що 27.07.2010 р. після смерті матері ОСОБА_1 ОСОБА_4, відкрилася спадщина, до спадкової маси якої входить земля загальною площею 3.746 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка розташована в межах Руськокомарівської сільської ради Ужгородського району Закарпатської області за межами населеного пункту.

Право власності на землю ОСОБА_4 було посвідчене державним актом на право приватної власності на землю серії ІІ-ЗК № 009222, виданим на підставі розпорядження голови Ужгородської райдержадміністрації № 439 від 19.11.2002 р. та сертифікату PH № 172217.

На час відкриття спадщини спадкоємцем за заповітом від 15 лютого 1994 року, зареєстрований в книзі реєстрації заповітів, прирівнюваних до нотаріально посвідчених Руськокомарівської сільської ради за № 6, була ОСОБА_1.

Заповіт від імені ОСОБА_4, яка померла 27.07.2010 р. і проживала за адресою ІНФОРМАЦІЯ_1, Руськокомарівською сільською радою не змінювався та не скасовувався.

Відповідно до ст. 1268 ЦК України ОСОБА_5 вважається такою, що прийняла спадщину, оскільки па час її відкриття проживала разом зі спадкодавцем.

Однак, ОСОБА_5 була позбавлена можливості отримати свідоцтво про право на спадщину у звязку з відсутністю оригіналу правовстановлюючого документу на землю державного акту на право приватної власності на землю серії ІІ-ЗК № 009222, який був утрачений, так як залишилася у наявності лише його ксерокопія.

Відповідно до інформації наданої приватним нотаріусом Ужгородського районного нотаріального округу, за відсутності правовстановлюючого документа на спадкове майно (землю) ОСОБА_5 позбавлена можливості отримати свідоцтво про право на спадщину та у подальшому оформити право власності.

Відповідно до витягу зі Спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину) № 42861359, виданого приватним нотаріусом Ужгородського районного нотаріального округу, інформація про відкриту спадкову справу відсутня. Отже, протягом строку, встановленого ст. 1270 ЦК України ОСОБА_5 не відмовлялась від спадщини, що відкрилася після смерті ОСОБА_4 27.07.2010 року.

Просить визнати за ОСОБА_1, як за правонабувачем в порядку спадкування за ОСОБА_4, право власності на землю, загальною площею 3.746 га призначену для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташованої в межах Руськокомарівської сільської ради Ужгородського району Закарпатської області за межами населеного пункту, відповідно до державного акту на право приватної власності на землю серії ІІ-ЗК № 009222, виданого на підставі розпорядження голови Ужгородської райдержадміністрації № 439 від 19.11.2002 р. та сертифікату РН № 172217.

Позивачка в судове засідання не зявилася, так як її представник подав заяву відповідно до якої просить розглянути справу за його та позивачки відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі.

Представник Руськокомарівської сільської ради в судове засідання не зявився, так як сільський голова подав заяву відповідно до якої просить розглянути справу без участі представника сільської ради, проти задоволення позовних вимог позивача заперечень немає.

Приватний нотаріус Ужгородського районного нотаріального округу ОСОБА_3 в судове засідання не зявилася, хоч про час та місце розгляду справи повідомлялася належним чином, а тому суд в порядку ст. 169 ЦПК України розглянув справу у її відсутності на підставі наявних у справі доказів.

На підставі ч. 2 ст. 197 ЦПК України, у звязку з неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Дослідивши всі обставини справи, суд дійшов наступного висновку.

Судом встановлено, що матері позивачки ОСОБА_4 на підставі державного акта на право приватної власності на землю серії ІІ-ЗК № 009222, виданого на підставі розпорядження голови Ужгородської районної державної адміністрації № 439 від 19 листопада 2002 року та сертифікату РН № 172217, зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за № 1853 при житті належала земельна ділянка, призначена для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, загальною площею 3.746 га в межах згідно з планом, яка розташована на території Руськокомарівської сільської ради (а.с. 14).

27 липня 2010 року ОСОБА_4 померла, що стверджується даними її свідоцтва про смерть і після її смерті відкрилася спадщина на належне їй майно (а.с. 15).

При житті 15 лютого 1994 року ОСОБА_4 склала заповіт, за яким все своє майно заповіла позивачці ОСОБА_1 (а.с. 16).

Спадкоємець ОСОБА_1 в установленому законом порядку прийняла спадщину, проживаючи з спадкодавцем ОСОБА_4 на момент смерті останньої за адресою: с. Р. Комарівці, вул. Шкільна, 20, Ужгородського району, однак відсутність оригіналу правовстановлюючого документу на нерухоме майно у звязку з його втратою перешкоджає їй в оформленні спадщини в нотаріальному порядку (а.с. 11, 12, 13).

Згідно ч. 1 ст. 131 ЗК України громадяни та юридичні особи України, а також територіальні громади та держава мають право набувати у власність земельні ділянки на підстав міни, оренди, дарування, успадкування та інших цивільно-правових угод.

Відповідно до ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Право власності вважають набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Беручи до уваги наведене, з врахуванням вимог ст.ст. 1222, 1223, 1268 ЦК України, суд вважає, що невизнане право позивачки підлягає захисту шляхом визнання за нею права власності на спадкове майно.

Судові витрати слід покласти на позивачку.

Керуючись ст.ст. 4, 10, 11, 60, 169, 209, 213-215 ЦПК України, ст.ст. 16, 328, 1222, 1223, 1268 ЦК України, ст. 131 ЗК України суд,

В И Р І Ш И В:

Позов задовольнити повністю.

Визнати за ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2, РНОКПП НОМЕР_1, мешканкою с. Р. Комарівці, вул. Шкільна, 20, Ужгородського району Закарпатської області право власності в порядку спадкування за ОСОБА_4 на земельну ділянку загальною площею 3.746 га призначену для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташованої в межах Руськокомарівської сільської ради Ужгородського району Закарпатської області за межами населеного пункту, відповідно до державного акту на право приватної власності на землю серії ІІ-ЗК № 009222, виданого на підставі розпорядження голови Ужгородської райдержадміністрації № 439 від 19.11.2002 р. та сертифікату РН № 172217.

Рішення може бути оскаржено до апеляційного суду Закарпатської області через Ужгородський міськрайонний суд протягом 10 днів з дня його проголошення, а особами, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, протягом 10 днів з дня отримання копії рішення.

Головуюча Сарай А.І.