Справа № 242/457/16-ц
Провадження № 2/242/299/16
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 березня 2016 року Селидівський міський суд Донецької області у складі головуючого судді Кротінова В.О., при секретарі Яцканич А.В., за участю представника відповідача ОСОБА_1, розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Селидове цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до Державного підприємства «Селидіввугілля» в інтересах Відокремленого Підрозділу «Шахта «Україна» про зобовязання забезпечення безоплатним вугіллям на побутові потреби згідно вимог діючого законодавства, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач 04.02.2016 р. звернувся до суду з позовом, в якому зазначив, що він статус пенсіонера ВП «шахта Україна» ДП «Селидіввугілля», оскільки саме з цього підприємства вперше був звільнений На теперішній час працює. 26.02.2015 року за власним бажанням в зв»язку з виходом на пенсію за віком. 20.11.2015 року він звернувся до відповідача з письмовою заявою про забезпечення його паливом на побутові потреби, але 16.12.2015 р. адміністрація ВП «шахта Україна» відмовила йому, посилаючись на приписи п.12.10. Міжгалузевої угоди і на той факт, що забезпечення його вугіллям має проводити та підприємство з якого він вийшов на пенсію. Вважає відмову відповідача протиправною, оскільки пенсія йому була призначена на пільгових умовах 02 січня 1984 року, коли він працював на шахті «Селидівська», яка знаходилась в складі Селидівського виробничого об»єднання по добуванню вугілля «Селидіввугілля», правонаступником якого є ДП «Селидіввугілля». На пенсію за віком він вийшов з шахти «Україна» ДП «Селидіввугілля» 26 лютого 2015 року. Його стаж на підземних роботах по вибутку вугілля складає більше 10 років. Просить визнати неправомірними дії ВП «Шахта Україна» ДП «Селидіввугілля» про відмову йому на отримання вугілля на побутові потреби на 2016 р. та зобов»язати відповідача забезпечити його безоплатнім вугіллям на побутові потреби за 2016 р. у кількості 5,9 т належної якості відповідно до умов колективного договору, стягнути сплачений судовий збір.

Позивач в судове засідання не з»явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. Надав заяву, в якій просить розглянути справу без його участі.

Представник відповідача в судовому засіданні заперечував проти задоволення позовних вимог.

Вислухавши представника відповідача, дослідивши матеріали справи, законодавство, що регулює дані правовідносини, суд приходить до висновку що позовні вимоги підлягають задоволенню у повному обсязі виходячи із наступних підстав.

Відповідно до ст.. 60 ч. 1 ЦПК України обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню, так судом встановлено та не оспорюється відповідачем, що ОСОБА_2 працював на шахті «Україна» та має стаж роботи у вугільній промисловості більше 10 років.

Згідно копії трудової книжки 26.02.2015 року ОСОБА_2 був звільнений з ВП «шахта Україна» за ст..38 КЗпП України за власним бажанням на пенсію за віком.

Як передбачено колективним договором ВП «шахта Україна» право на безкоштовне забезпечення паливом на побутові потреби трудящих та пенсіонерів підприємства мають пенсіонери шахти «Селидівська», які продовжують працювати після утворення в 1995 році шахтоуправління «Україна» та які звільнилися з ВП «шахта Україна» у зв»язку з виходом на пенсію за віком.

З довідки КП «Імпульс м.Українськ» Селидівської міської ради вбачається, що ОСОБА_2 проживає в ІНФОРМАЦІЯ_1. Будинок не отримує послуг з центрального опалення. В квартирі є кухонне вогнище на твердому паливі.

Згідно довідки від 25.01.2016 р., виданої Красноармійським управлінням по газопостачанню та газифікації, ОСОБА_2 є абонентом Красноармійського управління по газопостачанню та газифікації в приватному секторі по природному газу, індивідуальне опалення не має.

Обгрунтовуючи свої позовні вимоги позивач зазначив, що звертався до відповідача із заявою про забезпечення вугіллям на побутові потреби від 20.11.2015 року, але йому було відмовлено. Відмова мотивована тим, що він не є пенсіонером ВП «шахта Україна», а є пенсіонером іншого вугільного підприємства «шахта Селидівська».

Згідно ст..48 КЗпП України трудова книжка є основним документом про трудову діяльність працівника. Порядок ведення трудових книжок визначається Кабінетом Міністрів України.

Постановою Кабінету Міністрів України від 27 квітня 1993 року № 301 Міністерству праці, Міністерству юстиції, Міністерству соціального захисту населення разом із заінтересованими міністерствами доручено розробити і затвердити Інструкцію про порядок ведення трудових книжок на підприємстві, в установах і організаціях.

Вказана вище зміна формулювання причини звільнення у судовому порядку є підставою для відповідача змінити відповідні записи у трудовій книжці. Зміст змін у трудову книжку, які необхідно внести з рішенням суду про зміну формулювання причини звільнення визначений пунктом 2.10 Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників, затвердженої наказом Міністерства юстиції України, Міністерства праці України, Міністерства соціального захисту населення України № 58 від 29 липня 1993 рок «Про затвердження Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників».

Статтею 2 Гірничого Закону України визначено, що сфера дії Закону поширюється на правовідносини у сфері діяльності гірничих підприємств, установ, організацій, гірничих об'єктів (далі - гірничі підприємства), що займаються розвідкою, розробкою, видобутком та переробкою корисних копалин і веденням гірничих робіт, будівництвом, ліквідацією або консервацією гірничих підприємств.

Об'єктами гірничих відносин згідно цього Закону є проектування, будівництво (реконструкція, технічне переоснащення), експлуатація, ліквідація або консервація гірничих підприємств. Суб'єктами гірничих відносин є юридичні та фізичні особи України, іноземні юридичні та фізичні особи, особи без громадянства, які здійснюють геологічне вивчення родовищ корисних копалин, проектування, будівництво (реконструкцію), експлуатацію, ліквідацію аварій та ліквідацію або консервацію підприємств з видобутку та переробки корисних копалин, а також проводять гірничі роботи. Таким чином, позивач і відповідач є суб'єктами гірничих правовідносин в розумінні цього закону.

Відповідно до статті 43 Гірничого Закону України встановлені права та соціальні гарантії працівників гірничих підприємств. Так підприємства з видобутку вугілля та вуглебудівні підприємства дійсно безоплатно надають вугілля на побутові потреби у розмірі, що визначається колективним договором, певним категоріям працівників, в тому числі і пенсіонерам, які пропрацювали на підприємствах з видобутку (переробки) вугілля, вуглебудівних підприємствах: на підземних роботах - не менше ніж 10 років для чоловіків і не менше 7 років 6 місяців - для жінок; на роботах, пов'язаних із підземними умовами, не менше ніж 15 років для чоловіків і не менше 12 років 6 місяців - для жінок; на роботах технологічної лінії на поверхні діючих шахт чи на шахтах, що будуються, розрізах, збагачувальних та брикетних фабриках - не менше ніж 20 років для чоловіків і не менше 15 років - для жінок.

Відповідно до ст. 48 Гірничого Закону, яка діяла на час спірних правовідносин, після ліквідації гірничого підприємства забезпечення вугіллям на побутові потреби здійснюється в межах тарифної угоди правонаступником, в тому числі, пенсіонерам, які пропрацювали на підприємствах з видобутку (переробки) вугілля, вуглебудівних підприємствах: на підземних роботах - не менше 10 років для чоловіків та не менше ніж 7 років 6 місяців - для жінок, на роботах, пов'язаних з підземними умовами - не менше ніж 15 років для чоловіків і не менше ніж 12 років 6 місяців - для жінок.

Відповідно до п. 12.10 Галузевої Угоди між Міністерством палива та енергетики України і всеукраїнськими профспілками вугільної промисловості України, порядок забезпечення паливом на побутові потреби і надання компенсації витрат за спожиті електроенергію та газ працівниками і пенсіонерами Підприємств вугільної промисловості встановлюється колективними договорами на Підприємствах відповідно до Гірничого закону України, цієї Угоди, а також Переліку професій працівників з видобутку (переробки) вугілля та працівників вуглебудівних підприємств, яким безоплатно надається вугілля на побутові потреби (Постанова Кабінету Міністрів України від 17.03.2011 р. №303), Порядком надання компенсації особам, які мають право на безкоштовне отримання вугілля на побутові потреби, але проживають у будинках з централізованим опаленням (Постанова Кабінету Міністрів України від 12.08.2009 р. №887), Інструкцією про порядок забезпечення трудящих виробничих одиниць підприємств і організацій вугільної промисловості паливом на побутові потреби від 11.05.76 р. у частині, що не суперечить вказаним вище нормативно-правовим актам.

Відповідно до п. 12.10.9 Галузевої Угоди, особи, які мають право на безоплатне забезпечення побутовим вугіллям, в тому числі ті, що пішли на пенсію з підприємств інших галузей економіки України, забезпечуються паливом на побутові потреби за останнім місцем роботи на вуглевидобувному (перероблювальному) або шахтовуглебудівельному Підприємстві або їх правонаступниками.

Пунктом 12.15 Галузевої Угоди передбачено, що при звільненні працівника в зв»язку з виходом на пенсію, йому виплачується одноразова допомога, розмір якої залежить від стажу роботи в галузі і середнього заробітку, але не менше тримісячного заробітку.

Стаття 48 Гірничого закону України передбачає, що фінансування заходів щодо безоплатного забезпечення вугіллям на побутові потреби провадиться за рахунок коштів, виділених на ліквідацію або консервацію гірничого підприємства, після закінчення цієї роботи правонаступником.

Порядок забезпечення паливом на побутові потреби і компенсації витрат за спожиті електроенергію та газ працівниками і пенсіонерами підприємств вугільної промисловості встановлюється колективними договорами на підприємствах відповідно до Гірничого закону України, цієї Угоди, а також, (до приведення нормативно-правових актів у відповідність до Гірничого закону), чинною «Інструкцією про порядок забезпечення трудящих виробничих одиниць, підприємств і організацій вугільної промисловості паливом на побутові потреби» від 11.05.76 та «Інструкцією про порядок компенсації працівникам і пенсіонерам підприємств вугільної промисловості, що мають право на відповідні пільги, витрат за спожиту електроенергію та газ», затвердженої наказом Мінпаливенерго та погодженої з профспілками.

Безоплатне забезпечення вугіллям працівників і пенсіонерів вугільної промисловості здійснюється за нормою 5,9 тонн на рік на будинок або квартиру. Списки вуглеотримувачів складаються щорічно з 1 по 15 грудня, станом на 1 грудня, підписуються за згодою з профкомом керівником підприємства, головним бухгалтером, відділом кадрів. На тих, що поступили пізніше, складаються додаткові списки (п. 12.10.3 Галузевої угоди).

Згідно із ст. 10 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Суд вважає доведеним факт, що позивач працював в вугільній галузі, перебував на посадах пов'язаних з підземними роботами, що підтверджується копією трудової книжки позивача. Звільнився з ВП «Шахта Україна» за власним бажанням у звязку із виходом на пенсію за віком. Мешкає в будинку, в якому послуги з центрального опалення не надаються. На нього розповсюджується дія Гірничого Закону.

Слід зазначити, що відповідачем не надано жодного допустимого та належного доказу в підтвердження факту відсутності в нього зобов»язання щодо забезпечення пільговим побутовим паливом позивача.

Враховуючи вищевикладене те, що на позивача поширюється норми ст..43, 48 Гірничого Закону України та положення Галузевої угоди між Міністерством палива та енергетики України і всеукраїнськими профспілками вугільної промисловості України, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню.

Згідно зі ст. 88 ч.3 ЦПК України, якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог.

Оскільки позивача звільнено від слати судового збору, але при подачі позовної заяви ним було сплачено судовий збір, суд вважає, судовий збір, сплачений позивачем в розмірі 551,20 грн. підлягає стягненню з відповідача на користь позивача.

На підставі ст. ст. 2, 43, 48 Гірничого Закону України,Постановою Кабінету Міністрів України від 17 березня 2011 р. N 303, Галузевою угодою між Міністерством палива та енергетики України і всеукраїнськими профспілками вугільної промисловості України, ст..48 КЗпП України, керуючись ст. ст.3,10,15,60,ч. 1 ст. 61, 79,88,197,209,212-215, 218 ЦПК України, суд,

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_2 до Державного підприємства «Селидіввугілля» в інтересах Відокремленого Підрозділу «Шахта «Україна» про зобовязання забезпечення безоплатним вугіллям на побутові потреби згідно вимог діючого законодавства - задовольнити.

Визнати неправомірними дії ВП «шахта Україна» ДП «Селидіввугілля» щодо відмови ОСОБА_2 забезпечення вугіллям на побутові потреби на 2016 рік.

Зобов»язати ВП «шахта Україна» ДП «Селидіввугілля» забезпечувати ОСОБА_2 паливом на побутові потреби у встановленому порядку і розмірі, починаючи з 01.01.2016 року.

Стягнути з Державного підприємства «Селидіввугілля» Відокремленого Підрозділу «Шахта «Україна» на користь ОСОБА_2 судові витрати у розмірі 551 (пятсот пятдесят одна) грн. 20 коп.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Донецького апеляційного суду Донецької області через Селидівський міський суд Донецької області протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя