Справа № 195/450/16-ц
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20.05.2016 року с-ще Томаківка Дніпропетровської області

Томаківський районний суд Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді -Кондус Л.А., при секретарі -Горват Н.Є.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду смт.Томаківка цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Вищетарасівської сільської ради Томаківського району Дніпропетровської області про визнання права власності на присадибну земельну ділянку в порядку спадкування за законом,

В С Т А Н О В И В :

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до відповідача Вищетарасівської сільської ради Томаківського району Дніпропетровської області про визнання права власності на присадибну земельну ділянку в порядку спадкування за законом.

Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що ІНФОРМАЦІЯ_2. в селі Вищетарасівка Томаківського району Дніпропетровської області померла його рідна сестра ОСОБА_3.

З її смертю відкрилася спадщина на особисте належне їй майно, до складу якого увійшли земельна ділянка площею 0,23 га, що розташована в АДРЕСА_1.

Наявність у володінні його сестри ОСОБА_3 вказаного майна підтверджується відповідними правовстановлюючими документами.

В межах визначеного ст. 1270 ЦК України строку, він звернувся до Томаківської державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини за законом після смерті його сестри ОСОБА_3 Але приватний нотаріус відмовив йому у оформленні спадкових прав на вказану земельну ділянку, посилаючись на відсутність факту реєстрації права власності в органах, які здійснюють державну реєстрацію нерухомого майна.

Однак, виконати вимоги вказаної норми закону за час свого життя спадкодавець не змогла у чому їй завадили наступні обставини.

3 2010 року його сестра доглядала тяжко хвору лежачу матір, яка потребувала постійної уваги і присутності.

15 вересня 2011 року державний нотаріус видав ОСОБА_3 Договір дарування земельної ділянки площею 0,23 га, що розташована в АДРЕСА_1

Разом із видачею Договору дарування земельної ділянки, державний нотаріус в Державному акті на право приватної власності на землю засвідчив право переходу права власності на землю.

Відповідно до ст.126 3К України до документів, що посвідчують право на земельну ділянку відноситься також Договір дарування, який державний нотаріус видав його сестрі.

Однак, згідно з нормами діючого законодавства право власності на нерухоме майно підлягає обов'язковій державній реєстрації в державних органах, уповноважених здійснювати таку реєстрацію речових прав на нерухоме майно.

Згідно ч. 1 ст.1299 ЦК України якщо у складі спадщини, яку прийняв спадкоємець, є нерухоме майно, спадкоємець зобов'язаний зареєструвати право на спадщину в органах, які здійснюють державну реєстрацію нерухомого майна (ст.182 цього Кодексу).

Після того, як його сестра отримала Договір дарування вона невдовзі померла.

Отже, він вважає, період який тривав з моменту отримання у дар земельної ділянки і смертю його сестри виявився недостатнім для реєстрації права власності на майно. До того, його сестра хворіла, що також являється однією із причин несвоєчасної реєстрації права власності на нерухоме майно.

Після смерті його сестри ОСОБА_3., вона являється спадкоємцем майна, яке за час свого життя вона фактично прийняла у свою власність, але з незалежних від неї причин не встигла зареєструвати за собою право власності в державних реєструючих органах і в зв'язку з цим він звернувся до державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини.

Факт родинних відносин між ним та його сестрою ОСОБА_3 втановлено рішенням Камянсько - Дніпровського районного суду Запорізької області від 26 листопада 2015 року.

Вважає, що наведені ним обставини є вагомими для того, щоб в судовому порядку визнати за собою право на спадкове майно.

Пленум Верховного суду України в п. 23 постанови №7 від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» зазначив, що у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину, особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.

Представник позивача ОСОБА_5 в судове засідання не з'явилася, при цьому подала письмову заяву про розгляд справи за її відсутності та за відсутності позивача, позовні вимоги підтримує в повному обсязі.

Відповідач у судове засідання також не з'явився, але подав до суду заяву про розгляд справи за відсутності представника відповідача, при цьому зазначив, що проти даного позову не заперечує.

Відповідно до ст. 197 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Згідно ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову, суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

Вивчивши матеріали справи, дослідивши надані докази, суд вважає, що даний позов підлягає задоволенню, так як знайшов своє підтвердження матеріалами справи, що підтверджують вказані факти та викладені правовідносини.

Зі свідоцтва про смерть НОМЕР_1, виданого 04.09.2015 року міським відділом ДРАЦС реєстраційної служби Запорізького міського управління юстиції вбачається, що спадкодавець ОСОБА_3 дійсно померла ІНФОРМАЦІЯ_2 /актовий запис № 6253/, яка є сестрою позивача у даній справі.

Факт родинних відносин між позивачем та його сестрою ОСОБА_3 втановлено рішенням Камянсько - Дніпровського районного суду Запорізької області від 26 листопада 2015 року, яке додано позивачем до матеріалів справи.

З матеріалів справи вбачається, що зі смертю ОСОБА_3 відкрилася спадщина на особисте належне їй майно, до складу якого увійшли земельна ділянка площею 0,23 га, що розташована в АДРЕСА_1.

Наявність у володінні ОСОБА_3 вказаного майна підтверджується наступними правовстановлюючими документами, що додані до матеріалів справи:

- Договір дарування земельної ділянки, виданий 15 вересня 2011 року за реєстровим номером № 1552 державним нотаріусом Томаківської державної нотаріальної контори Дніпропетровської області;

- Державний акт на право приватної власності на землю НОМЕР_2, виданий 28 грудня 1994 року, в якому відмітка державного нотаріуса Томаківської державної нотаріальної контори про посвідчення Договору дарування земельної ділянки, на підставі якого право власності на цю земельну ділянку переходить до ОСОБА_3.

Відповідно до положень ч.1 ст. 1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.

Тому позивач звернувся до Томаківської державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини за законом після смерті його сестри ОСОБА_3 в межах строку визначеного статтею 1270 ЦК України.

Приватний нотаріус відмовив позивачу в оформленні спадкових прав на земельну ділянку, площею 0,23 га, що розташована в АДРЕСА_1, що належала його померлій сестрі, посилаючись на відсутність факту реєстрації права власності в органах, які здійснюють державну реєстрацію нерухомого майна, що підтверджується письмовою відмовою нотаріуса від 20.04.2016 року № Ж-5/02-17.

Частиною 1 ст.182 ЦК України передбачено, що право власності та інші речові права на нерухомі речі, обмеження цих прав, їх виникнення, перехід і припинення підлягають державній реєстрації.

Позивачем зазначено причини несвоєчасної реєстрації права власності на нерухоме майно його сестрою ОСОБА_3

З повідомлення державного нотаріуса Марганецької державної нотаріальної контори в.о. Томаківської ДНК Ковтюх А.В. від 19.05.2016 р. за вих. № 1719/16 вбачається, що згідно до Інформаційної довідки зі Спадкового реєстру № 43910431, після смерті ОСОБА_3, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2., спадкова справа не заводилась.

Викладені обставини та письмові докази свідчать про те, що ОСОБА_3 являлася власником вищевказаного нерухомого майна, а відсутність факту реєстрації права власності в органах, які здійснюють державну реєстрацію нерухомого майна є дійсно перешкодою для отримання позивачем свідоцтва про право на спадщину.

Відповідно до ст. ст. 15, 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Способами захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права.

Згідно ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Відповідно до ч.1 ст. 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення.

Визнання права власності на земельну ділянку за позивачем не оспорюється відповідачем та не порушує прав чи інтересів інших осіб.

Відповідно до положень ст. 1262 ЦК України у другу чергу право на спадкування за законом мають рідні брати та сестри спадкодавця, його баба та дід як з боку батька та і з боку матері.

Частиною 2 ст. 1258 ЦК України встановлено, що кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу.

Згідно ст.ст. 1216, 1218 ЦК України після смерті спадкодавця, якому на праві приватної власності належала земельна ділянка, до позивача у справі, як спадкоємця за законом другої черги, переходить право на отримання у спадщину вказаного спадкового майна.

Відповідно до ст.328 ЦК України право власності виникає на підставах, не заборонених законом, і вважається придбаним правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність придбання права власності не встановлена судом.

Виходячи із наведеного, враховуючи ту обставину, що ніхто, крім позивача, із спадкоємців померлої не претендує на спадщину після її смерті, суд приходить до висновку про обґрунтованість позовних вимог і має підстави для задоволення позову в повному обсязі.

Частиною 1 ст. 88 ЦПК України передбачено, що стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.

Враховуючи, що позивач не просить відшкодувати йому судові витрати, тому суд вважає можливим звільнити відповідача від відшкодування витрат та залишити сплачений судовий збір на користь держави.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 3, 7, 15, 60, 88, 197, 212, 215 ЦПК України, ст. ст. 1216, 1218, 1225, 1258, 1262, 1268, 1296 ЦК України", суд -

В И Р І Ш И В :

Позов ОСОБА_1 до Вищетарасівської сільської ради Томаківського району Дніпропетровської області про визнання права власності на присадибну земельну ділянку в порядку спадкування за закономзадовольнити.

Визнати за ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, право власності в порядку спадкування за законом на присадибну земельну ділянку, площею 0,23 га, що розташована в АДРЕСА_1, яка відкрилася після смерті сестри ОСОБА_3, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2.

Сплачений по справі судовий збір в сумі 551,20 грн. залишити в дохід держави звільнивши від відшкодування таких витрат Вищетарасівську сільську раду Томаківського району Дніпропетровської області.

Рішення суду може бути оскаржене до апеляційного суду Дніпропетровської області. Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом десяти днів з дня його проголошення до апеляційного суду Дніпропетровської області через Томаківський районний суд.

Суддя: Л. А. Кондус