Справа № 296/3377/16-ц
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"05" вересня 2016 р. м.Житомир

Корольовський районний суд міста Житомира у складі:

головуючого судді Галасюка Р.А.,

при секретарі с/з ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до Корольовського відділу держаної виконавчої служби Житомирського міського управління юстиції про звільнення майна з-під арешту, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з даним позовом, в якому просив звільнити майно з-під арешту, а саме: 1/4 частини квартири за адресою: АДРЕСА_1.

Позивач та представник позивача ОСОБА_3 в судовому засіданні позовні вимоги підтримали у повному обсязі.

Представник відповідача в судовому засіданні поклався на розсуд суду.

Заслухавши думку учасників процесу та дослідивши матеріали справи, з урахуванням меж заявлених вимог, суд приходить до наступного висновку.

Відповідно до ч.1 ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, тобто обов'язок доказування покладений на сторони.

Судом встановлено, що між ОСОБА_2, ОСОБА_4 та ОСОБА_5, які проживають за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_1 було укладено договір дарування, за яким вони передали свої частини квартири другій стороні ОСОБА_6, яка проживала за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2, що підтверджується договором дарування від 05.12.2000 року.

12.03.2001 року винесена постанова про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження, б/н, 12.03.2001, ВДВС Корольовського РУЮ АДРЕСА_2/4 частини за адресою: АДРЕСА_3.

27.12.2014 року померла мати позивача ОСОБА_6, що підтверджується свідоцтвом про народження, довідкою про зміну прізвища позивача та свідоцтвом про смерть ОСОБА_6

За заповітом він є єдиним спадкоємцем вищевказаної квартири. На даний час арешт з частини квартири не знятий, в звязку з чим він не має змоги розпоряджатися цим майном у повній мірі.

Статтею 321 ЦК України передбачено, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту (ч.1 ст.60 Закону України «Про виконавче провадження»).

Частина 2 статті 60 Закону України «Про виконавче провадження» визначає, що у разі прийняття судом рішення про зняття арешту з майна арешт з майна знімається за постановою державного виконавця не пізніше наступного дня, коли йому стало відомо про такі обставини.

А тому, оскільки право власності позивача ніким не оспорюється, підстав для накладення заборони на відчуження квартири на даний час немає, тому суд приходить до висновку про задоволення заявлених вимог та зняття арешту з 1/4 частини квартири за адресою: АДРЕСА_3.

На підставі вищевикладеного та керуючись ст. Конституції України, ст.321 ЦК України, ст.60 Закону України «Про виконавче провадження», ст.ст.10,11,60,159,212,214,215 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позов задовольнити.

Звільнити з-під арешту 1/4 частину квартири за адресою: АДРЕСА_3.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення до апеляційного суду Житомирської області через Корольовський районний суд м. Житомира. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Cуддя Р. А. Галасюк