Єдиний унікальний номер 725/4359/16-ц
Номер провадження 2/725/896/16
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27.09.2016 року Першотравневий районний суд м.Чернівців

в складі:

головуючого судді Войтун О. Б., при секретарі Ільєвській О.С., розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 міської ради про визнання права власності на нерухоме майно,-

ВСТАНОВИВ:

Позивачка ОСОБА_1 звернулася до Першотравневого районного суду м. Чернівці з позовом до ОСОБА_2 міської ради про визнання права власності на нерухоме майно.

Посилалася на те, що їй на праві власності належить 43/100 ідеальних часток жилого будинку з відповідною частиною господарських та прибутових споруд і будівель по вул. Тихорецькій, 43 в м. Чернівці.

У звязку із тим, що її квартира була невеликого розміру та такою, що потребувала капітального ремонту, з метою покращення умов проживання, вона вирішила реконструювати належну їй літню кухню літ. Б під житловий будинок.

Відповідно до виготовленої технічної документації вказана реконструкція відповідає містобудівельним вимогам державних стандартів, будівельних норм і правил, а також архітектурно-будівельним, пожежним, санітарним нормам, не порушує права та інтереси інших осіб.

Оскільки, реконструкція будинку була здійснена без належного дозволу Інспекції державного архітектурно-будівельного контролю, просила визнати за нею право власності на 43/100 ідеальних часток жилого будинку з відповідною частиною господарських та побутових споруд і будівель по вул. Тихорецька, 43 у м. Чернівці, яка складається з житлового будинку літ.А:2-1 кухня пл..10,90 кв.м., 2-2 кімната пл..11,90 кв.м., 2-3 кімната пл..9,30 кв.м., загальною площею 32,10 кв.м., в тому числі житлова 21,20 кв.м., житловий будинок літ.Б загальною площею 177,90 кв.м., в тому числі житлова 91,30 кв.м., сарай літ Е, 1/4 вбиральні літ.В, 1/4 огорожі №1-2.

Позивачка ОСОБА_1 в судове засідання не зявилася, незважаючи на те, що належним чином була повідомлена про час та місце розгляду справи. Надала до суду заяву, в якій розгляд справи просила провести у її відсутність. Позовні вимоги підтримала та просила їх задовольнити.

Представник відповідача ОСОБА_2 міської ради в судове засідання не зявився, незважаючи на те, що належним чином була повідомлена про час та місце розгляду справи. Надав до суду заяву, в якій просив слухати справу без його участі, не заперечував проти задоволення позову.

У відповідності до вимог ч. 2 ст. 158 ЦПК України особа, яка бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності.

Згідно ч. 4 ст. 174 КПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд.

Суд, дослідивши письмові докази по справі, вважає, що позов обґрунтований та підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав:

Згідно ч.ч. 1-3 ст. 212 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, обєктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний звязок доказів у їх сукупності.

Відповідно до ст.ст. 10, 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень окрім випадків, встановлених ст.61 цього Кодексу. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених ЦПК України.

Судом встановлено, що позивачці на праві власності належить 43/100 ідеальних часток житлового будинку з належними до нього надвірними будівлями та спорудами по вул.Тихорецькій, 43 в м.Чернівці, що підтверджується Витягом про державну реєстрацію прав (а.с.7,8).

Пунктом 2 Постанови Пленуму Вищого Спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30.03.2012 року за № 6 „ Про практику застосування судами ст. 376 ЦК України (про правовий режим самочинного будівництва )" визначено, що відповідно до ст. 376 ЦК України суди розглядають справи щодо самочинного будівництва, зокрема, про визнання права власності на самочинно збудоване майно власником земельної ділянки; про визнання права власності на самочинно збудоване майно на земельній ділянці, що не була відведена особі, яка здійснила самочинно будівництво.

Частинами 1, 2 ст. 376 ЦК України визначено, що житловий будинок, будівля, споруда, інше нерухоме майно вважаються самочинним будівництвом, якщо вони збудовані або будуються на земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети, або без відповідного документа, який дає право виконувати будівельні роботи, чи належно затвердженого проекту, або з істотними порушеннями будівельних норм і правил. Особа, яка здійснила самочинне будівництво нерухомого майна, не набуває права власності на нього.

Таким чином, за загальними правилами особа, яка здійснила самочинне будівництво нерухомого майна, не набуває права власності на нього.

Судом встановлено, що позивачкою з метою покращення умов проживання її сім»ї, було реконструйовано літню кухню літ.Б під житловий будинок по вул.Тихорецькій, 43 в м.Чернівці, який складається літ.А: 2-1 кухні пл..10,90 кв.м., 2-2 кімнати пл..11,90 кв.м., 2-3 кімнати пл..9,30 кв.м., загальною площею 32,10 кв.м., в тому числі житловою 21,20 кв.м., житлового будинку літ.Б загальною площею 177,90 кв.м., в тому числі житлової 91,30 кв.м., сарая літ Е, 1/4 вбиральні літ.В, 1/4 огорожі №1-2.

Відповідно до ч. 2ст. 41 Конституції України право приватної власності набувається в порядку, визначеному Законом.

Право власності на самочинно збудоване нерухоме майно може бути за рішенням суду визнане за особою, яка здійснила самочинне будівництво, лише у випадках, передбачених ст. 376 ЦК України, а саме: за особою, яка здійснила самочинне будівництво на земельній ділянці, що не була їй відведена для цієї мети, за умови надання земельної ділянки у встановленому порядку особі під уже збудоване нерухоме майно (ч. 3 ст. 376 ЦК України); за особою - власником (користувачем) земельної ділянки, яка здійснила самочинне будівництво на цій ділянці, якщо це не порушує права інших осіб (ч. 5 ст. 376 ЦК України).

Як роз'яснив Пленум Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ в п. 4 постанови від 30 березня 2012 року № 6 «Про практику застосування судами статті 376 Цивільного кодексу України (про правовий режим самочинного будівництва)» при розгляді справ зазначеної категорії судам слід мати на увазі, що самочинним вважається будівництво житлового будинку, будівлі, споруди, іншого нерухомого майна, якщо вони збудовані (будуються) на земельній ділянці, що не була відведена особі, яка здійснює будівництво; або відведена не для цієї мети; або без відповідного документа, який дає право виконувати будівельні роботи, чи належно затвердженого проекту; або з істотним порушенням будівельних норм і правил. Під наданням земельної ділянки слід розуміти рішення компетентного органу влади чи органу місцевого самоврядування про передачу земельної ділянки у власність або надання у користування, або передачу права користування земельною ділянкою на підставі цивільно-правових договорів із фізичною чи юридичною особою.

Як було встановлено судом, будівництво було проведене позивачем без відповідного документа, який дає право виконувати будівельні роботи чи належно затвердженого проекту, тобто є самочинним будівництвом.

Відповідно до ч.3 ст.375 ЦК України право власника на забудову здійснюється ним за умови додержання архітектурних, будівельних, санітарних, екологічних та інших норм і правил, а також за умови використання земельної ділянки за її цільовим призначенням.

За заявою ОСОБА_1, фізичною особою-підприємцем ОСОБА_3 було виготовлено 02 вересня 2016 року технічний паспорт на житловий будинок по вул.Тихорецькій, 43 в м.Чернівці (а.с.17-21).

З наявного у матеріалах справи копії звіту про проведення технічного обстеження будівельних конструкцій та інженерних мереж об»єкта, складеного за результатами обстеження самочинно реконструйованого будинку по вул.Тихорецькій, 43 в м.Чернівці вбачається, що він (житловий будинок) відповідає всім будівельним нормам і правилам, діючих на території України. Збудовані приміщення будівлі безпечні для експлуатації (а.с.9-16).

При цьому, матеріали справи не містять належних і допустимих доказів, які могли б свідчити про порушення прав третіх осіб, внаслідок самочинного будівництва здійсненого позивачкою.

У відповідності до вимог ч. 1 ст. 15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права лише в разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ у пункті 2 узагальнення судової практики розгляду цивільних справ про захист права власності та інших речових прав від 28.01.2013 року відмітив, що суди при розгляді справ про визнання права власності на самочинне будівництво повинні належним чином перевіряти, чи було питання оформлення права власності на самочинне будівництво предметом розгляду компетентного державного органу, рішення якого чи його відсутність давали б підстави вважати про наявність спору про право. Суд не повинен заміняти органи, які зобов'язані видавати дозволи на будівництво й узгоджувати забудови; визнання права власності на самочинне будівництво в судовому порядку має залишатися винятковим способом захисту права. Тому судам необхідно з'ясовувати, чи звертався позивач до компетентних органів із питання узаконення самочинного будівництва, чи було відмовлено компетентними органами у вирішенні зазначеного питання.

Разом з тим, у відповідності до п. 9 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» органу державного архітектурно-будівельного контролю були наданні повноваження до 31.12.2015 року приймати в експлуатацію обєкти будівництва, збудовані без дозволу на виконання будівельних робіт.

Отже, порушене право позивачки підлягає судовому захисту та за нею слід визнати право власності на самочинно збудовані обєкти нерухомості на земельній ділянці по вул.Тихорецькій, 43/2 в м.Чернівці.

На підставі вище викладеного так керуючись ст. 41 Конституції України, ст.ст. 15,16,376 ЦК України, ст.ст. 3,4, 10, 11, 57,58, 60,61, 64, 158,174 212, 218, 294, 349 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1 право власності на 43/100 ідеальних часток жилого будинку з відповідною частиною господарських та побутових споруд і будівель по вул..Тихорецькій, 43 у м.Чернівці, яка складається з житлового будинку літ.А:2-1 кухня пл..10,90 кв.м., 2-2 кімната пл..11,90 кв.м., 2-3 кімната пл..9,30 кв.м., загальною площею 32,10 кв.м., в тому числі житлова 21,20 кв.м., житловий будинок літ.Б загальною площею 177,90 кв.м., в тому числі житлова 91,30 кв.м., сарай літ Е, 1/4 вбиральні літ.В, 1/4 огорожі №1-2.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя Першотравневого

районного суду м.Чернівці О. Б. Войтун