Справа № 344/7889/14-ц
Провадження № 2/344/1143/16
У Х В А Л А

11 лютого 2016 року м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський міський суд Івано-Франківської області в складі:

головуючої судді Бабій О.М.,

секретаря Орнат Л.І.,

за участі представник позивача ОСОБА_1, представника відповідача ОСОБА_2 ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Івано-Франківську цивільну справу за позовом публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» до ОСОБА_2, ОСОБА_4 та приватного акціонерного товариства «Зірниця» про стягнення в солідарному порядку заборгованості за кредитним договором,-

В С Т А Н О В И В:

В провадженні суду перебуває наведена вище цивільна справа.

Арбітражний керуючий ліквідатор ПрАТ «Зірниця» ОСОБА_5 подав до суду заяву в якій зазначає, що постановою господарського суду Івано-Франківської області від 14.07.2014 по справі №909/25/13-г визнано банкрутом приватне акціонерне товариство «Зірниця», вул. Польова, 5, м. Івано-Франківськ, 76014 (ідентифікаційний номер 01563068) та відкрито щодо боржника ліквідаційну процедуру, ліквідатором банкрута призначено арбітражного керуючого ОСОБА_5. Вимоги публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» до приватного акціонерного товариства «Зірниця» про стягнення в солідарному порядку заборгованості за кредитним договором підлягають розгляду в порядку господарського судочинства в звязку з чим просить закрити провадження по справі в частині вимог до приватного акціонерного товариства «Зірниця».

Представник позивача в судовому засіданні, проти даного клопотання заперечила.

Представник відповідача ОСОБА_2 не заперечив, щодо закриття провадження у справі в частині вимог до приватного акціонерного товариства «Зірниця» про стягнення в солідарному порядку заборгованості за кредитним договором.

Відповідачка ОСОБА_4 в судове засідання не зявилась, про дату, час та місце судового засідання була повідомлена належним чином, що підтверджується повідомленням про вручення поштового відправлення, про причини неявки суд не повідомила.

Позивач просить стягнути заборгованість солідарно з боржника та двох окремих поручителів.

Статтею 554 ЦК України передбачено, що у разі порушення боржником зобовязання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки. Особи, які спільно дали поруку, відповідають перед кредитором солідарно, якщо інше не встановлено договором поруки.

Норми закону, якими врегульована порука, не містять положень щодо солідарної відповідальності поручителів за різними договорами, якщо договорами поруки не передбачено іншого, у разі укладення між ними кількох договорів поруки на виконання одного й того самого зобовязання між ними не виникає солідарної відповідальності між собою.

За таких обставин кредитор, керуючись статтею 543 ЦК України, має право на свій розсуд предявити вимогу до боржника й кожного з поручителів разом чи окремо, в повному обсязі чи частково, але поручитель, що виконав зобовязання, не вправі предявити вимогу до іншого поручителя на предмет розподілу відповідальності перед кредитором.

Відповідно до статті 16 ЦПК України не допускається обєднання в одне провадження вимог, які підлягають розгляду за правилами різних видів судочинства, якщо інше не встановлено законом.

Згідно з частиною другою статті 118 ЦПК України позивач має право обєднати в одній позовній заяві кілька вимог, повязаних між собою.

Відповідно до розяснень, викладених в абзаці 1 пункту 4 постанови Пленуму Верховного Суду України від 12 червня 2009 року № 2 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» (далі постанова Пленуму Верховного Суду України № 2), вирішуючи питання про відкриття провадження у справі, суд повинен виходити з того, що згідно зі статтею 124 Конституції України юрисдикція загальних судів поширюється на всі правовідносини, що виникають у державі, а за частинами 1 і 2 статті 15 ЦПК України у порядку цивільного судочинства суди розглядають справи про захист порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин, а також з інших правовідносин, крім випадків, коли розгляд таких справ за Кодексом адміністративного судочинства України (стаття 17) або ГПК України (статті 1, 12) віднесено до компетенції адміністративних чи господарських судів. Законом може бути передбачено розгляд інших справ за правилами цивільного судочинства.

Абзацом 3 пункту 15 постанови Пленуму Верховного Суду України № 2 розяснено, що вимоги позивача до кількох відповідачів можуть бути обєднані в одне провадження, якщо ці вимоги однорідні, зокрема такі, які нерозривно повязані між собою, або від вирішення однієї з них залежить вирішення інших. Таке обєднання не допускається, якщо відсутня спільність предмета позову. Не допускається обєднання в одне провадження вимог, які підлягають розгляду за правилами різних видів судочинства, якщо інше не встановлено законом.

Оскільки не допускається обєднання в одне провадження вимог, які підлягають розгляду за правилами різних видів судочинства, якщо інше не встановлено законом, суд відкриває провадження у справі в частині вимог, які належать до цивільної юрисдикції, і відмовляє у відкритті провадження у справі щодо вимог, коли їх розгляд проводиться за правилами іншого виду судочинства. (правова позиція Верховного Суду України викладена в постанові від 01.07.2015 року у справі № 6-745цс15).

Відповідно до ст. 360-7 ЦПК України, висновок Верховного Суду України щодо застосування норми права, викладений у його постанові, прийнятій за результатами розгляду справи з підстав, передбачених пунктами 1 і 2 частини першої статті 355 цього Кодексу, є обов'язковим для всіх суб'єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить відповідну норму права. Висновок щодо застосування норм права, викладений у постанові Верховного Суду України, має враховуватися іншими судами загальної юрисдикції при застосуванні таких норм права. Суд має право відступити від правової позиції, викладеної у висновках Верховного Суду України, з одночасним наведенням відповідних мотивів.

За змістом п. 1 ч. 1 ст. 205 Цивільного процесуального кодексу України суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що провадження у справі в частині позовних вимог публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» до приватного акціонерного товариства «Зірниця» про стягнення в солідарному порядку заборгованості за кредитним договором №0 від 14.11.2006 року слід закрити, оскільки така вимога не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства, а підлягає розгляду в порядку господарського судочинства.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 205 ЦПК України, керуючись ст.ст. 208-210 ЦПК України, суд,

У Х В А Л И В :

Закрити провадження в справі за позовом публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» до ОСОБА_2, ОСОБА_4 та приватного акціонерного товариства «Зірниця» про стягнення в солідарному порядку заборгованості за кредитним договором, в частині позовних вимог до приватного акціонерного товариства «Зірниця» про стягнення в солідарному порядку заборгованості за кредитним договором №0 від 14.11.2006 року.

У разі закриття провадження у справі повторне звернення до суду з приводу спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав не допускається.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку подачі апеляційної скарги.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п'яти днів з дня її проголошення. У разі якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом п'яти днів з дня отримання копії ухвали.

Апеляційна скарга подається через Івано-Франківський міський суд.

Суддя О.М. Бабій