Дата документу Справа №
Апеляційний суд Запорізької області
Єдиний унікальний № 334/1593/16 головуючий у 1 інстанції Дубини Л.А.
провадження № 22-ц778/3785/16 суддя-доповідач ОСОБА_1
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 жовтня 2016 року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати з цивільних справ Апеляційного суду Запорізької області у складі головуючого судді Осоцького І.І.,

суддів Гончар М.С., Крилової О.В.,

за участю секретаря судового засідання Бурима В.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ПУБЛІЧНОГО АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА ОСОБА_2 «ПРИВАТБАНК» на рішення Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 17 червня 2016 року у справі за позовом ОСОБА_3 до ПУБЛІЧНОГО АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА ОСОБА_2 «ПРИВАТБАНК», треті особи: Ленінський відділ державної виконавчої служби Запорізького міського управління юстиції, приватний нотаріус Дніпропетровського міського нотаріального округу ОСОБА_4, про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню,

ВСТАНОВИЛА:

У березні 2016 року ОСОБА_3 звернувся до суду з вищевказаним позовом до ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» зазначивши, що 18.05.2005 року між ОСОБА_3 та ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» було укладено кредитний договір № ZPD0SE00000053 на загальну суму 10 000 грн., зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 24% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом, з кінцевим терміном повернення до 18.05.2007 рок у на ремонт квартири.

15.10.2015 року державним виконавцем Ленінського ВДВС відкрито виконавче провадження ВП № 4895453 про стягнення на користь банку 72 736,43 грн. на підставі виконавчого напису № 4434 від 21.08.2015 року вчиненого приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу ОСОБА_4.

З вказаним виконавчим написом ОСОБА_3 не згоден, оскільки вважає, що сума заборгованості, яка вказана нотаріусом у виконавчому написі, не відповідає фактичній, тобто не є безспірною. Крім того, розрахунок боргу здійснений банком щодо наявності грошового зобовязання позивача по кредиту, процентах річних та пені, не може вважатися документом, який підтверджує безспірність вимог банку до боржника .

Зазначає, що Кузьмін А,Ю. не має заборгованості перед банком, оскільки свої зобовязання за договором він виконав у повному обсязі, а крім того, стягнення за виконавчим написом проводиться за десять років два місяці і двадцять чотири дні, а саме з 18.05.20105 року по 11.08.2015 року, в той час як такий строк не може перевищувати більше трьох років.

Посилаючись на вказані обставини, просив суд визнати таким, що не підлягає виконанню та скасувати виконавчий напис № 4434 від 21.08.2015 року вчинений приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу ОСОБА_4 21.08.2015 року щодо стягнення з ОСОБА_3 заборгованості у сумі 72 736,43 грн. за кредитним договором від 18.05.2005 року на користь ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» та стягнути судові витрати по справі.

Рішенням Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 17 червня 2016 року позов задоволено. Визнано таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис №4434 від 21.08.2015 року, вчинений приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу ОСОБА_4 про стягнення з ОСОБА_3 на користь ПАТ КБ «Приватбанк» заборгованості за Кредитним договором № ZPD0SE00000053 від 18.05.2005 року на загальну суму 72 736,43 грн..

ПАТ КБ «ПриватБанк» в апеляційній скарзі, посилаючись на порушенням норм законодавства, просить скасувати рішення суду, ухвалити нове про відмову у позові.

Колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Відповідно ст. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Задовольняючи позовні вимоги ОСОБА_3, суд обгрунтовно виходив з того, що у приватного нотаріуса Дніпропетровського міського нотаріального округу ОСОБА_4 не малось підстав для вчинення виконавчого напису про стягнення з ОСОБА_3 на користь ПАТ КБ «Приватбанк» заборгованості за кредитним договором № ZPD0SE00000053 від 18.05.2005 року на загальну суму 72 736,43 грн..

З матеріалів справи вбачається, що 18.05.2005 року між сторонамибуло укладено кредитний договір № ZPD0SE00000053 на загальну суму 10 000 грн., зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 24% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом, з кінцевим терміном повернення до 18.05.2007 рок у на ремонт квартири.

21.08.2015 року ПАТ КБ «Приватбанк» звернулася до у приватного нотаріуса Дніпропетровського міського нотаріального округу ОСОБА_4 для вчинення виконавчого напису про стягнення з ОСОБА_3 на користь Банку заборгованості за кредитним договором № ZPD0SE00000053 від 18.05.2005 року на загальну суму 72 736,43 грн., надавши документи, з яких не вбачалося підстав вважати, що стягнення заявленої Банком заборгованості за кредитним договором можливо проводити у безспірному порядку на підставі виконавчого напису нотаріуса, бо не малось свідчень про визнання боржником вимог кредитора, вбачалось, що Банком ставилися вимоги про стягнення з боржника боргу за 10 років 2 місяці 24 дні, при тому, що кредитний договір укладався з 18.05.2005 року по 18.05.2007 року.

Крім цього згідно виписок Банку про погашення боржником за цим кредитним договором своїх зобовязань за період з 18.05.2005 року по 26.07.2012 року та з 18.05.2005 року по 12.11.2013 року / а.с. 19, 20 /, заборгованість за вказаним кредитом була відсутня.

Відповідно до п.7 ч.13 ст.11 Закону України „Про захист прав споживачів, на що правильно послався суд першої інстанції, кредитодавцю забороняється вимагати повернення споживчого кредиту, строк давності якого минув.

За таких обставин справи, висновок суду з посиланням на вимоги норм ст., ст. 34, 36, 87, 88 Закону України „Про нотаріат про неможливість вчинення нотаріусом виконавчого напису, якщо наявні документа не свідчать про безспірність заявленої Банком заборгованості та що маються підстави вважати про те, що з дня виникнення права вимоги минуло більше ніж три роки є законним та обгрунтованим.

Враховуючи наведене, колегія суддів вважає, що рішення суду відповідає вимогам норм діючого законодавства і підстави для його скасування відсутні.

Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду про спірність заявленої Банком заборгованості за кредитним договором у цій справі.

Керуючись ст., ст. 307, 308, 312, 313, 317 ЦПК України, колегія суддів,

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ПУБЛІЧНОГО АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА ОСОБА_2 «ПРИВАТБАНК» відхилити.

Рішення Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 17 червня 2016 року у цій справі залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, проте вона може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий:

Судді: