АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРНІВЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09 березня 2016 року м. Чернівці

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Чернівецької області у складі:

головуючого Бреславського О. Г.

суддів: Перепелюк І.Б., Савчук М.В.,

секретаря Тодоряка Г.Д.

за участю: представника позивача ОСОБА_1 - ОСОБА_2, представника ПАТ «Дельта Банк» - Безбородько І.Я.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «Дельта банк» про визнання кредитного договору та права застави припиненим, за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Садгірського районного суду м. Чернівці від 01 грудня 2015 року,-

ВСТАНОВИЛА:

У жовтні 2015 року ОСОБА_1 звернулася до суду з зазначеним позовом.

Посилалась на те, що 19.09.2008 між нею та ВАТ «Сведбанк» був укладений кредитний договір № 2501/0908/64-575, відповідно до умов якого остання отримала кредит у розмірі 21 824 дол. США, з кінцевим строком повернення до 10.09.2015.

Зазначала, що пунктом 2.1 вказаного кредитного договору передбачено, що забезпеченням виконання зобов'язання по погашенню заборгованості за кредитом, сплаті процентів за користування кредитом, пені за несвоєчасну сплату процентів і несвоєчасне погашення заборгованості за кредитом, відшкодування збитків у зв'язку з порушенням умов даного договору та інших витрат являється застава - автомобіль марки Toyota Auris MM/Т, кузов (шасі) НОМЕР_2, державний номер НОМЕР_1.

ПАТ «Дельта банк» на звернення позивача, надав довідку за № 05-2820572/1 від 12.02.2015 про те, що загальна сума заборгованості за позивачем по кредитному договору № 2501/0908/64-575 станом на 12.02.2015 становить 801,77 дол. США. Сплативши вказаний борг, позивач 25.08.2015 на адресу Банку направила заяву-клопотання про вивільнення з-під застави вказаного автомобіля. Проте листом за № 9506 від 02.10.2015 відповідачем було відмовлено у знятті арешту та зобов'язано позивача сплатити пеню у розмірі

22ц/794/112/16 Головуючий в І інстанції Асташев С.А.

категорія 27 Доповідач Бреславський О.Г.

5652,45 грн.

Вважаючи вказані дії відповідача незаконними, просила визнати зобов'язання за кредитним договором № 2501/0908/64-575 від 19.09.2008 та право застави транспортного засобу автомобіля Toyota Auris MM/Т, кузов (шасі) НОМЕР_2, державний номер НОМЕР_1 припиненим та зобов'язати ПАТ «Дельта Банк» усунути перешкоди у користуванні та розпорядженні ОСОБА_1 належним їй автомобілем шляхом подання заяви про припинення обтяження вказаного автомобіля до реєстратора Державного реєстру обтяжень рухомого майна та заяви про припинення заборони відчуження автомобіля до ВРЕВ для обслуговування м. Чернівці при УДАІ УМВС України в Чернівецькій області.

Рішенням Садгірського районного суду м. Чернівці від 01 грудня 2015 року у задоволенні позову ОСОБА_1 до ПАТ «Дельта банк» про визнання кредитного договору та права застави припиненим - відмовлено.

У апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить рішення Садгірського районного суду м. Чернівці від 01 грудня 2015 року скасувати та ухвалити нове, яким задовольнити її позовні вимоги у повному обсязі.

Вважає, що рішення винесене з порушенням норм процесуального та матеріального права .

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення осіб, які беруть участь у справі, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, вважає, що апеляційна скарга підлягає відхиленню, а рішення суду першої інстанції залишенню без змін.

Відповідно до вимог ст. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права. Не може бути скасовано правильне по суті та справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з безпідставності та недоведеності позовних вимог.

З такими висновками суду першої інстанції погоджується й апеляційний суд.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом, 19.09.2008 між ОСОБА_1 та ВАТ «Сведбанк» був укладений кредитний договір №2501/0908/64-575, відповідно до умов якого остання отримала кредит у розмірі 21 824 дол .США, зі сплатою 13 % річних, з кінцевим строком повернення до 10.09.2015.

У забезпечення виконання зобов'язання за вказаним кредитним договором між Банком та ОСОБА_1 було укладено договір застави № 2501/0908/64-575-Z-1, відповідно до умов якого остання передала в заставу Банку легковий автомобіль марки Toyota Auris 2008 року випуску, двигун V-1598 куб.см, кузов (шасі) НОМЕР_2, реєстраційний номер НОМЕР_1.

Між ПАТ «Сведбанк» та ПАТ «Дельта Банк» укладено договір купівлі-продажу прав вимоги, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу ОСОБА_4 та зареєстрований в реєстрі за № №1306,1307, відповідно до розділу 2 якого, ПАТ «Сведбанк» відступив, а АТ «Дельта Банк» набув права вимоги до боржників по кредитних та забезпечувальних договорах, в тому числі й за кредитним договором № 2501/0908/64-575 від 19.09.2008 та договором застави № 2501/0908/64-575-Z-1 від 19.09.2008, укладеними між ПАТ «Сведбанк» та ОСОБА_1

Згідно зі ст.526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства.

Відповідно до розрахунку заборгованості за кредитним договором № 12501/0908/64-575 від 19.09.2008 станом на 03.11.2015 загальна сума заборгованості складає 5653,06 грн., яка складається: з пені - 0,61 грн.; штрафу 2% згідно п.8.2 за невиконання п.5.1.9.- 5652,45 грн. (а.с.96).

Відповідно до ст. ст. 3, 6, 627 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

При укладені вказаного кредитного договору ОСОБА_1 взято на себе зобов'язання належно виконувати умови договору, а саме: п. 5.1.1. передбачено обов'язок позичальника забезпечити своєчасне повернення кредиту і сплату нарахованих процентів. Пунктом 8.1. передбачено, що за порушення строків погашення заборгованості за кредитом та/або строків сплати процентів за користування кредитом позичальник сплачує пеню за кожний день прострочення.

Відповідно до п. 5.1.9 кредитного договору позичальник зобов'язується на момент передачі заставного майна (автомобіля) надати банкові договір страхування предмету застави на умовах повного «Каско», а також підтвердження сплати страхового платежу із щорічним продовженням строку дії договору страхування, або надати новий договір страхування (страховий поліс), що підтверджує факт страхування предмету застави протягом дії даного договору.

Відповідно до п. 8.2 кредитного договору сторони погодили, що за порушення зобов'язань, зазначених у п. п. 5.1.7, 5.1.8, 5.1.9, 5.1.10, 5.1.11, 5.1.12.,5.1.14 вказаного договору позичальник сплачує штраф у розмірі 2% від суми зазначеної в п.1.1. даного договору за кожен випадок.

Також, обов'язок позичальника застрахувати предмет застави відображений у п.12.3 Договору застави.

Однак, ОСОБА_1 не надала суду в порушення ст. 60 ЦПК України належних та допустимих доказів про належне виконання п. 5.1.9. кредитного договору, отже наявна заборгованість виникла наслідок невиконання п.5.1.9.

Відповідно до ст. 599 ЦК України, зобов'язання припиняється виконанням проведеним належним чином.

Пунктом 10.5 Кредитного договору сторони погодили, що вказаний договір діє з дня його підписання і до повного виконання зобов'язання за ним, тобто до повного погашення суми заборгованості.

Отже, ОСОБА_1 не повністю виконала зобов'язання перед кредитором, а тому відсутні правові підстави для припинення оспорюваного кредитного договору.

Це ж саме стосується й припинення договору застави, оскільки відповідно до ч.1 ст.598 ЦК України зобов'язання припиняється частково або в повному обсязі на підставах встановлених договором або Законом.

Відповідно до ч. 3 ст.3 Закону України «Про заставу» застава має похідний характер від забезпеченого нею зобов'язання. Статтею 28 вказаного Закону передбачено, що застава припиняється з припиненням забезпеченого заставою зобов'язання.

У п. 20 Договору застави №2501/0908/64-575-Z-1 від 19.09.2008 визначено, що договір діє до повного виконання позичальником основного зобов'язання чи настання одного з випадків, з яким чинне законодавство пов'язує припинення права застави.

Посилання апелянта на те, що відповідачем не надано детальний розрахунок штрафних санкцій не заслуговують на увагу, оскільки є безпідставними, виходячи з наступного.

Вказані посилання спростовуються довідкою про те, що за кредитним договором № 12501/0908/64-575 від 19.09.2008 станом на 03.11.2015 загальна сума заборгованості складає 5653,06 грн., яка складається: з пені - 0,61 грн.; штрафу 2% згідно п.8.2 за невиконання п.5.1.9.- 5652,45 грн. (а.с.96).

Відповідно до п. 8.2 кредитного договору сторони погодили, що за порушення зобов'язань, зазначених у п. п. 5.1.7, 5.1.8, 5.1.9, 5.1.10, 5.1.11, 5.1.12.,5.1.14 вказаного договору позичальник сплачує штраф у розмірі 2% від суми зазначеної в п.1.1. даного договору за кожен випадок.

Водночас, позивачем, як під час розгляду справи в суді першої інстанції так і під час апеляційного розгляду в порушення ст. 60 ЦПК України, не дано належних та допустимих доказів про виконання п. 5.1.9. кредитного договору та п.12.3 договору застави щодо виконання зобов'язання на момент передачі заставного майна (автомобіля) наданя банкові договору страхування предмету застави на умовах повного «Каско», а також підтвердження сплати страхового платежу із щорічним продовженням строку дії договору страхування, або надання нового договору страхування (страховий поліс), що підтверджує факт страхування предмету застави протягом дії даного договору.

За таких обставин, колегія суддів, вважає, що відповідно до умов кредитного договору відповідачем обґрунтовано нараховано штраф, розмір якого не перевищує розмір визначений п. 8.2 кредитного договору (а.с.5-8).

Враховуючи викладене, рішення суду першої інстанції ухвалено на підставі повно з'ясованих обставин справи, з додержанням норм матеріального та процесуального права, є по суті правильним, а доводи апеляційної скарги не дають підстав для його скасування.

Керуючись ст.ст. ст. 307, 308, 313 ЦПК України, колегія суддів

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилити.

Рішення Садгірського районного суду м. Чернівці від 01 грудня 2015 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, проте вона може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий

Судді :