Справа № 180/1093/16-ц
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 серпня 2016 р.

Марганецький міський суд Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді Нанічкіної Н.М.,

з секретарем Завадською А.В.,

За участю:

позивача ОСОБА_1,

представника позивача ОСОБА_2,

відповідача ОСОБА_3,

представника відповідача ОСОБА_4,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням,

ВСТАНОВИВ:

У червні 2016 року позивач ОСОБА_1 звернувся до суду із позовною заявою про визнання ОСОБА_3 таким, що втратив право користування будинком № 18-а по вулиці Толстого в м.Марганець Дніпропетровської області. Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що він отримав у спадок після смерті матері будинок № 18-а по вулиці Толстого в м.Марганець Дніпропетровської області. У вказаному будинку, окрім нього, зареєстрований його брат ОСОБА_3, який в добровільному порядку відмовляється знятися з реєстрації за адресою: вул.Толстого, 18-а в м.Марганець і проживає без реєстрації у свєму власному будинку № 21 по вул.Леніна в м.Марганець Дніпропетровської області. Формальна реєстрація відповідача позбавляє його права користуватися і розпоряджатися своїм майном на власний розсуд.

Позивач та його представник в судовому засіданні позов підтримали і просили його задовольнити.

Відповідач та його представник в судовому засіданні позов не визнали і просили відмовити у його задоволенні. Представник відповідача зазначив, що ОСОБА_3, як член сімї власника, має право користуватися спірним будинком, оскільки після смерті матері періодично в ньому проживав та займався городніми роботами в домоволодінні по вул.Толстого, 18-а. Але у вересні 2015 року позивач змінив замок на хвіртці, тому ОСОБА_3 був позбавлений можливості постійно проживати у будинку, а тому не може вважатися таким, що втратив право користування житлом з підстави непроживання в спірному будинку більше одного року.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення сторін та показання свідків, суд приходить до наступного.

Згідно свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 17 листопада 2015 року житловий будинок з господарчими будівлями № 18-а, розташований за адресою: Дніпропетровська область, м.Марганець, вул.Толстого, успадковано ОСОБА_1 після смерті його матері ОСОБА_5 (а.с.9).

Згідно домової книги для прописки громадян, що проживають в ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.13-15), за вказаною адресою зареєстрований позивач ОСОБА_1 та відповідач ОСОБА_3, що підтведжується також довідкою голови квартального комітету 18 кварталу Марганецької міської ради від 17 червня 2016 року (а.с.17).

17 червня 2016 року Головою квартального комітету 18 кварталу ОСОБА_6 в присутності жильців вулиці Толстого ОСОБА_7, вул.Толстого, 18 та ОСОБА_8, вул.Толстого, 7 складено акт про те, що ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, зареєстрований, але не проживає в ІНФОРМАЦІЯ_3 з 2005 року (а.с.16).

Як вбачається з показань свідків ОСОБА_9, ОСОБА_8, ОСОБА_10 та ОСОБА_11, ОСОБА_5 була власником будинку № 18-а по вул.Толстого і постійно там проживала до часу своєї смерті до 08 травня 2015 року. Її сини ОСОБА_1 та ОСОБА_3 періодично відвідували матір, допомагали по господарству, але постійно в будинку не проживали, оскільки мають свої сімї та окремі місця проживання. Після смерті ОСОБА_5 в будинку ніхто не проживає, але ОСОБА_3 з весни до осені 2015 року садив город на території домоволодіння 18-а по вул.Толстого в м.Марганець.

За правилами ч.1 ст.319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Частиною 1 ст.321 ЦК України встановлено, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. При цьому, згідно вимог ст.391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

Конституцією України (ст.41) та ст.1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої Україна приєдналася 17.07.1997 року відповідно до Закону № 475/97-ВР від 17.07.97 «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції», закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд учиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Відповідно до ст.150 Житлового кодексу України громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд.

Відповідно до ст.405 ЦК України, члени сімї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Член сімї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сімї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.

Як встановлено судом і не заперечується сторонами, ОСОБА_3 зі своєю сімєю проживає без реєстрації в своєму власному будинку № 21 по вул.Леніна в м.Марганець Дніпропетровської області, а в спірному будинку не проживає з 2005 року.

ОСОБА_1 зі своєю сімєю проживає за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_4.

Відповідно до ст.3 Сімейного кодексу України сімю складають особи, які спільно проживають, повязані спільним побутом, мають взаємні права та обовязки.

Відповідач не довів того, що він є членом сімї позивача, а також те, що домоволодіння № 18-а по вул.Толстого в м.Марганець є постійним місцем його проживання.

Отже, в розумінні ст.3 Сімейного кодексу України ОСОБА_3 не є членом сімї позивача, а тому на нього не розповсюджується дія ст.405 ЦК України.

Відмова ОСОБА_3 знятися з реєстрації у будинку за адресою вул.Толстого,8-а в м.Марганець, який належить позивачу, створює останньому перешкоди в здійсненні права користування та розпорядження житлом, чим порушує його права та інтереси.

Суд враховує, що відповідно до ст.3 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» реєстрація це внесення відомостей до паспортного документа про місце проживання або місце перебування із зазначенням адреси житла особи та внесення цих даних до реєстраційного обліку відповідного органу спеціально уповноваженого центрального органу виконавчої влади з питань реєстрації.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку, що вимоги є законними, обґрунтованими й такими, що підлягають задоволенню у повному обсязі, оскільки підтверджені представленими по справі доказами.

Керуючись статтями 10, 11, 60, 209, 213-215 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнити.

Визнати ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_5, таким, що втратив право на користування будинком № 18-а по вул.Толстого в м.Марганець Дніпропетровської області.

Рішення може бути оскаржено до Апеляційного суду Дніпропетровської області через Марганецький міський суд протягом десяти днів з дня його проголошення.

Суддя Н.М.Нанічкіна

Вступну та резолютивну частину рішення суду проголошено в судовому засіданні 08 серпня 2016 року. Повний текст рішення виготовлено 12 серпня 2016 року.

Суддя: Н. М. Нанічкіна