Єдиний унікальний номер 242/3622/15-ц Номер провадження 22-ц/775/55/2016
Головуючий у 1 інстанції Моцний О.С.
Категорія 27 Доповідач Санікова О.С.
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 січня 2016 року Апеляційний суд Донецької області в складі:

головуючого судді Санікової О.С.

суддів: Канурної О.Д., Халаджи О.В.

за участю секретаря Кіпрік Х.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом публічного акціонерного товариства «Український ОСОБА_1» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором

за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Селидівського міського суду Донецької області від 20 жовтня 2015 року, -

в с т а н о в и в :

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 просить скасувати рішення Селидівського міського суду Донецької області від 20 жовтня 2015 року, яким позов публічного акціонерного товариства «Український ОСОБА_1» задоволений: стягнуто з ОСОБА_2 заборгованість по кредитному договору № КАВНКФ/291369.1 від 30 січня 2013 року у розмірі 142 504 грн. 60 коп.; стягнуто з ОСОБА_2 на користь держави судовий збір у розмірі 1 425 грн. 04 коп., - та ухвалити нове рішення, яким відмовити в задоволенні вимог ПАТ «Український ОСОБА_1»; вважає рішення суду таким, що не відповідає нормам матеріального та процесуального права, а також фактичним обставинам справи, оскільки судом було встановлено, що позивач належним чином виконав свої обов'язки, а відповідач не виконувала свої обов'язки за договором всупереч чинному законодавству, проте позивач не надав жодного доказу про укладення договору у письмовій формі з відповідачем, на жодному з наданих документів немає підпису відповідача, довідка про заборгованість та виписка по рахунку це є документи, які видаються безпосередньо позивачем та не можуть бути доказами, оскільки позивач є зацікавленою особою, тому вважає, що суд неправильно встановив обставини, які мають значення для справи.

У судове засідання апеляційного суду сторони не з'явились.

Від ОСОБА_2 надійшла заява про розгляд справи у її відсутності.

ПАТ «Український ОСОБА_1» про час і місце розгляду справи повідомлений телефонограмою, яка зареєстрована у журналі телефонограм №1 за №34 від 6 січня 2016 року.

Судом першої інстанції встановлено, що відповідно до укладеного договору №КАВНКФ/291369.1 від 30 січня 2013 року ОСОБА_2 отримала кредит у розмірі 184 680.00 грн. зі строком користування до 29 січня 2019 року зі сплатою відсоткової ставки у розмірі 14,99% річних та зі сплатою щомісячної комісії у розмірі 0,395 річних.

У порушення норм закону та умов договору відповідач зобов'язання за кредитним договором належним чином не виконав.

У зв'язку з порушеннями зобов'язань за кредитним договором відповідач станом на 31 липня 2015 року має загальну заборгованість 142 504.60 грн., яка складається з: заборгованості по кредиту у розмірі 126 453.69 грн., заборгованості по сплаті відсотків у розмірі 11 009.33 грн. та суми заборгованості за комісіями у розмірі 4 321.50 грн.

Заслухавши доповідь судді, перевіривши доводи апеляційної скарги в межах оскарження, дослідивши матеріали справи, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Задовольняючи позовні вимоги ПАТ «Український ОСОБА_1» суд виходив з їх доведеності, оскільки судом встановлено, що позивач належним чином виконав свої обов'язки по наданню кредиту, а відповідач отримавши кредит, належним чином не виконував свої обов'язки за договором; при цьому суд визнав правильним представлений позивачем розрахунок періоду суми заборгованості, що утворилася у відповідача, розрахунок відповідає умовам укладеного договору; доводи відповідача щодо відсутності укладеного договору між сторонами не заслуговують, на думку суду першої інстанції, на увагу, оскільки згідно витягу з кримінального провадження №0000287 від 9 квітня 2015 року за ст. 341 КК України заява банку про захоплення приміщень з документацією внесена до ЄРДР та розпочато досудове розслідування; крім того суд першої інстанції послався на виписку з особового рахунку, відповідно до якого з 30 січня 2013 року по 6 серпня 2015 року відповідач частково погашала отриманий кредит, тобто визнавала наявність зобов'язань та виконувала їх.

Такі висновки суду в основному є правильними.

Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Відповідно до ч.1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Згідно ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства.

Згідно ч.2 ст. 1050 ЦК України якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 1055 ЦК України кредитний договір укладається у письмовій формі.

Відповідно до ч.1 ст. 639 ЦК України договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлені законом.

Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі.

Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір.

Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Згідно ст. 57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема, звуко- і відеозаписів, висновків експертів.

Згідно ч. 2 ст. 59 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Звертаючись до суду з позовом про стягнення заборгованості за кредитним договором, позивачем надані довідка про заборгованість, виписки з особового рахунку кредитних зобов'язань позичальника - ОСОБА_2, з якого дійсно вбачається, що за кредитним договором №КАВНКФ/291369.1 від 30 січня 2013 року здійснювалось погашення кредиту, процентів, комісії в період з 30 січня 2013 року по 31 грудня 2014 року (а.с.8-10). Згідно довідки про заборгованість за кредитним договором №КАВНКФ/291369.1 від 30 січня 2013 рок, позичальник ОСОБА_2 станом на 31 липня 2015 року сума заборгованості по кредиту - 126 453,69 грн., сума заборгованості за відсотками - 11 009,16 грн., в тому числі прострочена заборгованість - 9 399, 33 грн., сума заборгованості по щомісячній комісії - 5 041,75 грн., в тому числі прострочена заборгованість - 4 321,50 грн.

Зазначеним доказам судом першої інстанції дана належна правова оцінка і у апеляційного суду немає підстав вважати їх неналежними доказами існування заборгованості за кредитним договором і його укладення з відповідачкою. Доводи апеляційної скарги ОСОБА_2 про те, що довідка про заборгованість та виписка по рахунку це є документи, які видаються безпосередньо позивачем та не можуть бути доказами, оскільки позивач є зацікавленою особою, є безпідставними з огляду на положення ст. 57 ЦПК України.

Крім того, до апеляційного суду ПАТ «Український ОСОБА_1» надана копія кредитного договору №КАВНКФ/291369.1 від 30 січня 2013 року, з якого вбачається, що він укладений між ПАТ «УКРБІЗНЕСБАНК» та ОСОБА_2, підписаний представником банку та позичальником ОСОБА_2.

Відповідно до ч.1 ст. 303 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Відповідно до ч.2 зазначеної статті апеляційний суд досліджує докази, які судом першої інстанції були досліджені з порушенням встановленого порядку або в дослідженні яких було неправомірно відмовлено, а також нові докази, неподання яких до суду першої інстанції було зумовлено поважними причинами.

Звертаючись до суду з позовом ПАТ «УкрБізнесБанк» посилався на те, що позивач не має можливості надати суду примірник кредитного договору у зв'язку з тим, що він знаходиться в приміщенні головного офісу банку за юридичною адресою: м. Донецьк, вул. Артема, 125, тобто в населеному пункті, де здійснюється антитерористична операція відповідно до Указу Президента України «Про Рішення Ради національної безпеки і оборони України від 13 квітня 2014 року «Про невідкладні заходи щодо подолання терористичної загрози збереження територіальної цілісності України від 14 квітня 2014 року за №405/2014». Крім того, 13 березня 2015 року невстановленими озброєними особами здійснено незаконне зайняття приміщення банку в м. Донецьку по вул.. Артема, 125, незаконне заволодіння майном, коштами та документами банку, про що Уповноваженою особою фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення тимчасової адміністрації було подано заяву до ГУ МВС України в Донецькій області. Відомості про правопорушення внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 9 квітня 2015 року, відкрито кримінальне провадження № 0000287.

Зазначені обставини апеляційний суд вважає поважними причинами ненадання позивачем до суду першої інстанції кредитного договору, як доказу надання кредитних коштів ОСОБА_2

Дослідивши наданий ПАТ «Український ОСОБА_1» кредитний договір апеляційний суд приходить до висновку, що між сторонами 30 січня 2013 року дійсно був укладений кредитний договір №КАВНКФ/291369.1, відповідно до якого банк надав позичальнику - ОСОБА_2 у тимчасове користування грошові кошти у сумі 184 680 грн. строком до 29 січня 2019 року зі сплатою 14,99 процентів річних та зі сплатою щомісячної комісії 0,39 процентів річних.

Виходячи з викладеного, апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції дійшов правильного висновку про наявність правових підстав для задоволення позову. Висновки суду грунтуються на матеріалах справи та відповідають вимогам закону.

Рішення суду ухвалено з додержанням вимог матеріального та процесуального права і підстав для його скасування немає.

Доводи апеляційної скарги ОСОБА_2 не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом норм матеріального чи процесуального права, що призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи.

Керуючись ст. ст.303-304, 307, 308, 314, 315 ЦПК України, апеляційний суд,-

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Селидівського міського суду Донецької області від 20 жовтня 2015 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів після набрання законної сили ухвалою апеляційного суду.

Судді: