пр. № 2/759/509/16
10 лютого 2016 року м.Київ
Святошинський районний суд м. Києва
у складі: головуючого судді Ул'яновської О.В.,
секретаря Бандури Н.О.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві цивільну справу за позовом Державного вищого навчального закладу «Київський національний економічний Університет імені Вадима Гетьмана» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості,
Представник позивача в судове засідання не з'явилась, подала до суду заяву в якій позов підтримала в повному обсязі, просила слухати справу за її відсутності, не заперечувала щодо ухвалення заочного рішення.
Відповідач у судові засідання не зэявлявся, про день і час розгляду справи повідомлявся належним чином, що стверджується поштовими повідомленням (а.с. 38, 42), заперечень проти позову суду не надав, про поважність причин неявки представника суд не повідомив.
Суд вважає за можливе розгляд справи у відсутності представника відповідача на підставі наявних у справі доказів згідно частини 4 ст.169 ЦПК України в порядку заочного розгляду справи.
Враховуючи, що сторони в судове засідання не з'явилися, відповідно до ч.2 ст.197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.
Суд, всебічно з'ясувавши обставини, на які позивачка посилається як на підставу своїх вимог, підтверджених доказами, які були досліджені в судовому засіданні, вважає встановленими такі факти та відповідні їм правовідносини.
Згідно ч. 3 ст. 10 та ч. 1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 цього Кодексу.
Згідно ч. 1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.
Судом встановлено, що згідно угоди №295570 від 10.11.2010 р., укладеної між позивачем та відповідачем, відповідно до «Порядку надання цільових пільгових державних кредитів для здобуття вищої освіти», затвердженого постановою КМ України від 16.06.2003 р. №916 (а.с. 13).
Відповідач отримав зазначені кошти за угодою на підставі видаткових касових ордерів (а.с. 10-12).
Наказом від 25.12.2009 р. №2276-ст його було зараховано студентом І курсу кредитно-економічного факультету з 01.09.2009 р. за рахунок цільового пільгового кредиту для здобуття вищої освіти (а.с. 9).
Наказом від 27.06.2013 р. №959-ст його було відраховано, у зв'язку з закінченням навчання з 30.06.2013 р., а тому строк погашення кредиту відповідно до п. 3.3. угоди настав 30.06.2014 р. (а.с. 8).
З метою досудового врегулювання спору, позивач звертався до відповідача з листом від 14.07.2014 р. №01/13-1017 та претензією від 14.05.2015 р. № 01/13-838 (а.с. 17, 18).
Відносини між сторонами, що є предметом спору, врегульовуються Цивільним кодексом України (надалі - ЦК України).
Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання за договором має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Згідно із ст. 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).
Статтею 901 ЦК України передбачено, що за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов'язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов'язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.
Відповідно до ст. 903 ЦК України якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов'язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором.
Згідно ст. 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, за вимогою кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням індексу інфляції за весь час прострочення, а також 3% річних від простроченої суми.
З цих підстав, суд вважає, що з відповідача підлягає стягненню заборгованість з урахуванням індексу інфляції у розмірі 2203 грн. 04 коп. та 3% річних у розмірі 788 грн. 69 коп.
Згідно п. 7.2 Угоди, у випадку ухилення одкржувача кредиту від повернення кредиту чи відсотків за користування ним одкржувач кредиту сплачує університет пеню у розмірі подвійної кредитної ставки Національного банку України від неповернутої в строк суми, а тому, стягненню також підлягає і пеня у розмірі 545 грн. 94 коп.
Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати, тому у зв'язку із задоволенням позову суд стягує з відповідача на користь позивача судові витрати по справі, а саме 243грн. 60 коп.
На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст. 526, 610, 625, 901, 903 Цивільного кодексу України; ст.ст 10, 11, 30, 57-61, 88, ч. 4 ст. 169, 179, 197, 209, 212-215, 218, 223, 224-228, 360-7 ЦПК України, суд -
Позовні вимоги Державного вищого навчального закладу «Київський національний економічний Університет імені Вадима Гетьмана» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованності задовольнити.
Заочне рішення суду може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом десяти днів з дня отримання його копії.
У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку, встановленому ЦПК України. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.
Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку, встановленому ЦПК України.
Згідно загального порядку оскарження, дане рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Апеляційного суду м. Києва. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.
Заочне рішення суду набирає законної сили відповідно до загального порядку, встановленого ЦПК України, згідно якого рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.
СУДДЯ: