Справа № 758/3443/16-ц
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 липня 2016 року Подільський районний суд міста Києва у складі:

головуючого - судді Ларіонової Н. М.,

при секретарі Калашніковій Л.Д.,

участю представника позивача ОСОБА_1,

представника відповідача ОСОБА_2

представника третьої особи - адвоката Чернової О.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі районного суду в м.Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_4, інтереси якого представлені ОСОБА_1, до Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «АХА Страхування» (надалі ПрАТ «СК «АХА Страхування»), третя особа: ОСОБА_5 про визнання недійсними пунктів договору страхування та стягнення страхового відшкодування , -

В С Т А Н О В И В :

Позивач звернувся до районного суду з позовом, в якому, з урахуванням уточнених позовних вимог, просить визнати незаконними дії відповідача по включенню пункту 23.3 договору наземного страхування №3672372 від 21.10.2013, за умовами страхування КАСКО, укладеного між позивачем та відповідачем, та визнати недійсним пункт 23.3 договору; визнати дії відповідача незаконними по складанню розрахунку страхового відшкодування, а саме пункт 2.9 додатку №1 від 01.07.2014 розрахунку страхового відшкодування до договору наземного страхування №3672372 від 21.10.2013, яким включено суму залишкової вартості пошкодженого транспортного засобу, як фактичне страхове відшкодування, а також визнати вказаний додаток недійсним; стягнути з відповідача на користь позивача страхове відшкодування в розмірі 40415,05 грн., 3% річних- 2492,41 грн., інфляційні втрати - 28802,09 грн. та пеню - 3006,95грн., а разом 74716,50грн.

Позов мотивований тим, що 21.10.2013 р. між позивачем та відповідачем укладено договір наземного страхування № 3672372 (надалі договір) за умовами страхування КАСКО, яким автомобіль НОМЕР_1, застраховано з 25.10.2013 р. та страхова сума становить 135 000,0 грн. 16.05.2014 р. в результаті ДТП пошкоджено автомобіль позивача з вини ОСОБА_5 (третя особа), що встановлено вироком Подільського районного суду Києва від 01.12.2014 р. Після ДТП позивач звернувся до страхової компанії для виплати страхового відшкодування. 10.06.2014 р. складено акт огляду транспортного засобу (дефектна відомість) № 198/14 СК «АХА страхування». Згідно висновків звіту №198/14 від 13.06.2014 з визначення вартості матеріального збитку, завданого власнику колісного транспортного засобу автомобіля «КІА SPORTAGE», держаний номерний знак НОМЕР_2, вартість колісного транспортного засобу на момент ДТП становить 14 820,0 доларів США, що за офіційним курсом НБУ до долару США станом на 16.05.2014 становить 174 211,98 грн., а з урахуванням коригування - 172 260,80 грн., вартість матеріального збитку - 89 657,00 грн., а вартість відновлювального ремонту складає 142 506,30 грн. Тобто, на момент ДТП вартість транспортного засобу збільшилась і становить - 172 260,80 грн, а договором страхування покрита неповна вартість автомобіля. Вартість непокритої договором страхування частини автомобіля становить: 172 260,8 - 135 000,0 = 37 260,8 грн. Відповідачем здійснено частково виплату позивачу страхового відшкодування в розмірі 36 501,71 грн., а також до суми страхового відшкодування відповідачем включено залишкову вартість пошкодженого транспортного засобу в сумі - 90 500,0 грн., без врахування того, що частина автомобіля вартістю 37 260,80 грн. не охоплена умовами договору страхування, а відтак врахування її вартості при обчисленні суми страхового відшкодування порушує права власника позивача, оскільки власність (автомобіль) у нього була вартістю 172 260,8 грн., а при виплатах його вартість зменшилась. Таким чином, вважає, що відповідач незаконно включив залишкову вартість пошкодженого транспортного засобу в повному розмірі до суми страхового відшкодування, чим порушив право власності позивача, а також це призвело до порушення умов договору страхування з відшкодування матеріальної шкоди. 19.01.2016 р. позивач повторно звернувся до відповідача із заявою про виплату страхового здування в повному розмірі, Проте, страхове відшкодування позивач не отримав в повному обсязі, а також вмотивованої відмови у виплаті страхового відшкодування, в зв'язку з чим вважає, що відповідач порушив умови договору наземного страхування № 3672372. Вказаний автомобіль проданий позивачем за 90 500,0 грн. (залишкова вартість пошкодженого транспортного засобу), що підтверджується додатком №1 від 01.07.2014 до договору та зобов'язуючою пропозицією і довідкою ДАІ про зняття з реєстрації для продажу. Оскільки врахування до страхового відшкодування за договором залишкової вартості автомобіля порушує право власності позивача, а такі дії відповідача є незаконними. Отже, розрахунок страхового відшкодування здійснюється за дійсною ринковою вартістю автомобіля на момент ДТП (172 260,80грн.) за і врахуванням залишкової вартості автомобіля, франшизи та суми знецінення, в в'язку з чим страхове відшкодування складає: 172260,80 (вартість автомобіля на момент ДТП) -90500,00 (залишкова вартість) - 408,80 (франшиза) - 4435,24 (сума знецінення) = 76916,76грн. Враховуючи, що відповідачем відшкодовано тільки частину страхового відшкодування - 36501,71грн., то просить стягнути страхове відшкодування за договором в розмірі 76916,76-36501,71=40415,05 грн. Або розрахунок страхового відшкодування має бути виходячи з -вступного 90500 (залишкова вартість) -37260,8(різниця між дійсною вартістю - на момент ДТП та на момент укладання договору страхування)=53239,2 залишкова вартість в частині що підлягає включенню страховою до : активного відшкодування), в зв'язку з чим страхове відшкодування має встановити 9,2-36501,71-408,8-4435,24=40415,05 грн. Разом з цим, додаток №1 від 01.07.2014 р. розрахунку страхового відшкодування до договору, яким включено повну суму залишкової вартості ушкодженого транспортного засобу п.2.9, як фактичне страхове з відшкодування, а також застереження щодо «встановлення даним розрахунком суму страхового відшкодування вважає обґрунтованою, справедливою та такою що відповідає договору страхування наземного транспортного засобу №3672372 від 31.10.2013 р. Відповідач здійснив страхове відшкодування 01.07.2014 р. замість 24.06.2014 р., чим порушила умови договору, в зв'язку з чим просить стягнути неустойка за несвоєчасне виконання зобов'язання, виходячи з п. 3 ч. 1 ст.20 Закону України «Про страхування», шляхом сплати страхувальнику неустойки (штрафу, пені), розмір якої визначається умовами договору страхування або законом. Пунктом 23.1 Договору передбачено, що страховик несе майнову і відповідальність за несвоєчасне здійснення виплати страхового відшкодування шляхом сплати страхувальнику пені в розмірі 0,01 % від суми несвоєчасно і плаченого страхового відшкодування за кожний робочий день прострочення здійснення страхового відшкодування. Пеня 0,01% за кожний робочий день прострочення виконання зобов'язання з надання послуги відповідно до розрахунку становить 3006,41грн. Крім того, пункти 23.3, 24.2.8 договору страхування просить визнати недійсними, оскільки є несправедливими та не відповідають вимогам Закону України «Про захист прав споживачів» та актам цивільного -законодавства і правилам страхування позивача. Згідно з розрахунком 3% річних складають -2492,41 грн., а інфляційні втрати становлять - 28802,09 грн. В зв'язку з вищенаведеним, позивач і звернувся до суду за захистом права.

В судовому засіданні представник позивача підтримав уточнені позовні вимоги та просив їх задовольнити в повному обсязі. Надав суду пояснення, згідно з якими вважає позицію відповідача такою, що не відповідає закону. У позивача припинилось право власності на залишкову вартість транспортного засобу, оскільки відповідач безпідставно в повному розмірі включив її до страхового відшкодування. Оскільки, в разі звернення позивача з позовом до особи, що заподіяла позивачу шкоду (3-я особа), суд ухвалюючи рішення про стягнення на користь потерпілого відшкодування вартості майна, що має певну цінність, а саме залишкова вартість автомобіля становить 90500 грн, з урахуванням принципу диспозитивності, тобто за заявою заподіювана шкоди, питання щодо передачі цього майна після відшкодування збитків особі, відповідальній за шкоду не можливо вирішити, оскільки вартість цього майна отримана страховою компанією, а залишки транспортного засобу продані з аукціону. Отже, страховою компанією безпідставно включено до розрахунку (Додаток 1) залишкову вартість транспортного засобу, в зв'язку з чим розрахунок підлягає визнанню судом недійним, як такий, що суперечить Закону і договору страхування, оскільки за ним страхове відшкодування сплачується за рахунок коштів страховика, а в даний розрахунок включено частина вартості транспортного засобу, яка не покрита договором страхування та належить позивачу, чим відповідачем порушено право власності позивача. З урахуванням змісту статті 979 ЦК та статті 16 Закону України "Про страхування" у разі настання страхового випадку страховик зобов'язаний виплатити страхове відшкодування. Також згідно п. 23.3 Договору страхування підлягає визнанню судом недійсним, оскільки не відповідає актам цивільного законодавства , а саме ст. 18 Закону України «Про захист прав споживачів» та ст.ст. 6, 625 ЦК України, оскільки є несправедливими та такими, що звужують обсяг прав позивача та зменшують відповідальність відповідача за неналежне виконання зобов'язань відповідачем, а також суперечать правилам страхування позивача, в яких не перебачено зупинення дії норми закону, як і самою нормою. Також включення такого пункту до Договору страхування не відповідає вимогам розпорядження Державної комісії з регулювання ринків фінансових послуг України від 16.04.2009 №259, щодо укладання договорів страхування не у відповідності до правил страхування. При безпідставній відмові у виплаті страхового відшкодування, крім наслідків, передбачених договором, страховик, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу страхувальника зобов'язаний сплатити йому суму страхової виплати з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

В судовому засіданні представник відповідача позов не визнав в повному обсязі, в обґрунтування подав до суду заперечення. В запереченні відповідач зазначає, що30.10.2013 року Страхувальником та Страховиком було укладено Договір страхування наземного транспорту №3673558/05АВ, яким застраховано майнові інтереси Страхувальника що стосуються транспортного засобу«КІА SPORTAGE», держаний номерний знак НОМЕР_2.16.05.2014 р. відповідачем отримано повідомлення від позивача про настання страхового випадку та виплати страхового відшкодування. 13.06.2014 року Страховою компанією замовлено проведення експертного автотоварознавчого дослідження. №198/14 від 13 червня 2014 р., який було проведено ФОП ОСОБА_6, вартість відновлювального ремонту колісного транспортного засобу «КІА SPORTAGE», держаний номерний знак НОМЕР_2, становить 142 506,30 грн. ринкова вартість пошкодженого транспортного засобу станом на 16.05.2014 року становить 172 260, 80 грн. Представник посилається в своїх доводах на п. 24.2.8 Договору, де повна загибель транспортного засобу - випадок, коли вартість відновлення пошкодженого транспортного засобу перевищує 70% його дійсної вартості на момент укладення Договору.Пунктом 11 Договору встановлено, що страхова сума становить 135 000,00 грн. та встановлена у розмірі дійсної вартості транспортного засобу на момент укладення договору страхування (при розмірі співвідношення - нової суми до дійсної вартості 100%).Згідно розрахунку страхового відшкодування від 01.07.2014 р. позивач власноручно підписав рахунок страхового відшкодування та погодився із ним.Пунктом 12.2 Договору визначено франшизу за збиток внаслідок ДТП у розмірі 0,50% від повної суми. 14.07.2014 року на підставі страхового акту № 1.002.14.02756/VESKO20596 відповідачем була виплачена позивачу страхове відшкодування в розмірі 36 501, 71 грн. Представник вважає, що таким чином, АТ «СК «АХА Страхування» належним чином та у відповідності до вимог передбачених Договором та Цивільним Кодексом України виконало свої зобов'язання щодо врегулюваннязаявленого випадку пошкодження транспортного засобу КІА Sportage, д.н. НОМЕР_3. Оскільки відповідачем належним чином та у відповідності до вимог передбачених Договором та Цивільним Кодексом України виконало свої зобов'язання щодо врегулювання заявленого випадку пошкодження транспортного засобу КІА Spoilage, д.н. НОМЕР_3, будь-які правові підстави щодо стягнення з них пені, 3% річних та інфляційних виплат вважає необґрунтованими. Стосовно визнання недійсними п. 23.3 та 24.2.8 Договору, представник пояснив, що сторони за взаємною згодою, визначили поняття повної загибелі транспортного засобу та визначили порядок, періоду нарахування, зупинення нарахування пені, інших санкцій передбачених діючим законодавством.Крім того, твердження Позивача про невідповідність п. 24.2.8 та 23.3 Договору ст. 18 Закону України «Про захист прав споживачів» вважає безпідставними, оскільки даний Закон регулює відносини, які виникають між споживачами і робітниками, виконавцями, продавцями під час продажу товарів (виконанні робіт, наданні послуг), встановлює права споживачів на придбання товарів (робіт, послуг) належної якості та безпечних для їх здоров'я, а також визначає механізм захисту та основи реалізації державної політики.Твердження Позивача про те, що розрахунок страхового відшкодування від 01.07.2014 року порушує права власності позивача на застрахований автомобіль є безпідставними та необґрунтованими, представником позивача взагалі не наведено в чому ж полягає порушення прав власності підписанням даного розрахунку. Пунктом 24.9 Договору передбачено, що підписанням договору Страхувальник підтверджує та визнає, що вся зазначена інформація та всі умови Договру та Правил йому зрозумілі. Враховуючи те, що AT «CK «АХА Страхування» було правомірно здійснено врегулювання заявленого випадку пошкодження автомобіля НОМЕР_4, будь-які правові підстави щодо стягнення з AT «СК «АХА Страхування» пені, 3% річних та інфляційних втрат, вважає необґрунтованим та незаконними.Крім того, твердження Позивача про недійсність розрахунку суми страхового відшкодування необґрунтоване, посилаючись на порушення вимог в момент підписання Договору, які встановлені ч. 1-3, 5,6 ст. 203 ЦК України.

В судовому засіданні представник третьої особи - адвокат Чернова О.О. позов не визнала, просила відмовити, пояснила, що вважає вимоги позивача безпідставними, оскільки відповідачем було сплачено страхове відшкодування позивачу відповідно до проведеного звіту.

Суд, встановивши обставини справи і перевіривши їх доказами, прийшов до такого висновку.

В судовому засіданні встановлено, що 16.05.2014 р. на перехресті вулиці Наталії Ужвій та проспекту Правди, що в Подільському районі м.Києва, з вини третьої особи у справі ОСОБА_5 сталася дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля НОМЕР_5, під керуванням позивача у справі ОСОБА_4 та автомобіля марки «RENAULT MEGANE», д.н.з. НОМЕР_6, під керуванням третьої особи у справі ОСОБА_5, внаслідок чого автомобіль позивача отримав механічні пошкодження.

Вироком Подільського районного суду м. Києва від 01.12.2014 року ОСОБА_5 визнано винним у вчиненні злочину передбаченого ст.286 ч.1 КК України, з призначенням покарання та частковим задоволенням цивільного позову ОСОБА_4

Ухвалою Апеляційного суду м.Києва від 18.03.2015 року апеляційні скарги захисника обвинуваченого ОСОБА_5 - адвоката Чернової В.В. та потерпілого ОСОБА_4 задоволені частково, а вирок Подільського районного суду м. Києва від 01.12.2014 р. в частині вирішення цивільного позову ОСОБА_4 скасовано з призначенням в цій частині нового розгляду в суді 1 інстанції в порядку цивільного судочинства.

Як вбачається з матеріалів справи, ухвалою Подільського районного суду м.Києва від 02.04.2015 р. позов ОСОБА_4, інтереси якого були представлені ОСОБА_9, до ОСОБА_5 про відшкодування шкоди повернуто позивачеві.

В судовому засіданні встановлено, що на час ДТП автомобіль позивача марки «КІА SPORTAGE» було застраховано відповідачем, оскільки 21.10.2013 року між позивачем ОСОБА_4, як страхувальником та відповідачем, як страховиком, було укладено Договір страхування наземного транспорту № 3673558/05АВ, відповідного до якого було застраховано майнові інтереси Страхувальника, пов'язані з володінням, користуванням та розпорядженням транспортним засобом «КІА SPORTAGE», держаний номерний знак НОМЕР_2.

Відповіднодо п.п 5, 17.1, 17.2, 17.3, 20 Договору страхування, сторони визначили предмет страхування, права та обов'язки сторін, порядок виплати страхового відшкодування.

Відповідно до ч. 1 ст. 626 Цивільного кодексу України (надалі - ЦК України) договором є домовленість двох або більше сторін, спрямоване на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Відповідно до ст. 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Згідно ст. 629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Відповідно до ст. 6 Закону України «Про страхування» добровільне страхування - це страхування, яке здійснюється на основі договору між страхувальником і страховиком.

Згідно зі ст. 16 Закону України «Про страхування» договір страхування - це письмова угода між страхувальником і страховиком, згідно з якою страховик бере на себе зобов'язання у разі настання страхового випадку виплатити страхову виплату страхувальнику або іншій особі, визначеній у договорі страхування страхувальником, на користь якої укладено договір страхування, а страхувальник зобов'язується сплачувати страхові платежі у визначені строки та виконувати інші умови договору.

Представником відповідача вказано на те, що 16.05.2014 р. відповідачем було отримано від позивача повідомлення щодо пошкодження його застрахованого автомобіля внаслідок вищевказаної ДТП, що сталося 16.05.2014 р.

Відповідно до п.19.2 укладеного між сторонами Договору страхування, розмір завданих збитків визначається Страховиком на підставі документа, що містить розрахунок розміру витрат на компенсацію скоєних збитків.

Судом встановлено, що згідно Звіту з визначення вартості матеріального збитку, завданого власнику колісного транспортного засобу №198/14 від 13 червня 2014 р., який було проведено ФОП ОСОБА_6, вартість відновлювального ремонту колісного транспортного засобу «КІА SPORTAGE», держаний номерний знак НОМЕР_2, становить 142 506,30 грн., ринкова вартість пошкодженого транспортного засобу станом на 16.05.2014 року становить 172 260, 80 грн.

Згідно п. 24.2.8 Договору повна загибель транспортного засобу - випадок, коли вартість відновлення пошкодженого транспортного засобу перевищує 70% його дійсної вартості на момент укладення Договору.

Пунктом 11 Договору встановлено, що страхова сума становить 135 000,00 грн. та встановлена у розмірі дійсної вартості транспортного засобу на момент укладення договору страхування (при розмірі співвідношення - нової суми до дійсної вартості 100%).

Пунктом 4.1 Правил № 003 добровільного страхування наземного транспорту (крім залізничного) зазначено, що страхова сума встановлюється за згодою сторін Договору страхування окремо по кожному транспортному засобу в розмірі, що не перевищує дійсної вартості (страхової вартості) транспортного засобу та додаткового обладнання, якщо інше не передбачено Договором страхування.

Відповідно до ст. 9 Закону України «Про страхування» передбачено, що страхова сума - грошова сума, в межах якої страховик відповідно до умов страхування зобов'язаний провести виплату при настанні страхового випадку. При страхуванні майна страхова сума встановлюється в межах вартості майна за цінами і тарифами, що діють на момент укладання договору, якщо інше не передбачено договором страхування або законом.

Згідно з п. 20.8. Договору при повній загибелі транспортного засобу страхове відшкодування сплачується в розмірі страхової суми (з урахуванням умов п. 20.24 Договору) за вирахуванням суми знецінення транспортного засобу період - збування (п. 11 та 24.2.14 Договору), вартості залишків ТЗ та встановленої згідно з п. 12 Договору франшизи. Вартість залишків транспортного засобу визначається шляхом вивчення попиту та пропозицій на ринку щодотаких залишків.

Пунктом 12.2 Договору визначено франшизу за збиток внаслідок ДТП у розмірі 0,50% від повної суми.

14.07.2014 року на підставі страхового акту № 1.002.14.02756/VESKO20596 відповідачем була виплачена позивачу страхове відшкодування в розмірі 36 501,71 грн.

Відповідно до п.20.1 Договору страхове відшкодування виплачується Страховиком згідно з договором на підставі Повідомлення про подію, письмової заяви Страхувальника (його правонаступника, вигодонабувача) про виплату страхового відшкодування і Страхового акту, який складається Страховиком.

Згідно з п. 20.2 Розділу 19 Договору страхування, страхове відшкодування сплачується Страхувальнику тільки після того, як повністю будуть встановлені причини та розмір збитку.

Відповідно до п.20.3 Договору, Страховик повинен скласти Страховий акт протягом десяти робочих днів, починаючи з моменту отримання письмової заяви про виплату страхового відшкодування, та інших документів та/або інформації.

В судовому засіданні встановлено, що тільки 11.07.2014 року позивач звернувся до відповідача щодо виплати страхового відшкодування, а тому посилання позивача на те, що відповідачем порушені строки виплати страхового відшкодування є безпідставними.

Згідно розрахунку страхового відшкодування від 01.07.2014 р. позивач власноручно підписав рахунок страхового відшкодування та погодився із ним.

Пунктом 24.9 Договору передбачено, що врезультаті підписання договору Страхувальник -згоджує та визнає, що до укладення Договору на виконання вимог Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг» (надалі - Закон) Страховик надав, а Страхувальник отримав та ознайомився зі всією інформацією в обсязі та в порядку, що не передбачені ч. 2 ст. 12 Закону, зазначена інформація є доступною в місцях обслуговування страхувальників Страховика та/або на веб-сторінці Страховика в мережі Інтернет, а також є повною та достатньою для правильного розуміння суті фінансових послуг, що надається Страховиком; вся зазначена інформація та всі умови Договору та Правил йому зрозумілі; зазначена інформація та Договір не містять двозначних формулювань та/або незрозумілих Страхувальнику визначень; укладення Договору не нав'язане йому іншою особою; договір не укладається Страхувальником під впливом помилки, тяжких обставин, примусу, насильства; Страхувальник має необхідний обсяг правоздатності та дієздатності для укладення Договору.

Пунктом 20.8 Договору передбачено, що при повній загибелі транспортного засобу (п. 24.2.8 Договору) страхове відшкодування сплачується в розмірі страхової суми (з урахуванням умов п. 20.24 Договору) за вирахуванням суми знецінення транспортного засобу за період страхування (п. 11 та п.24.2.14 Договору), вартості залишків транспортного засобу та встановленої згідно з розділом 12 Договору франшизи. Вартість залишків транспортного засобу визначається шляхом вивчення попиту та пропозиціїна ринку щодо таких залишків шляхом експертної оцінки (у випадку відсутності попиту/пропозиції на ринку), при цьому під організацією продажу залишківрозуміється пошук покупця на залишки транспортного засобу, використання онлайн-аукціону з продажу автомобілів та надання зобов'язуючої пропозиції Страхувальнику.

Договором передбачено, що за допомогою онлайн-аукціону визначається розмір залишків, які залишаються у Страхувальника (Позивача), а він вже на власний розсуд приймає рішення про його реалізацію.

Відповідно до п. 4.4. Правил добровільного страхування наземного транспорту (крім залізничного) № 003, на підставі яких укладено Договір, протягом дії Договору Страхувальник має право переглянути з страхової суми за Договором на випадок збільшення дійсної вартості транспортного засобу. Якщо дійсна вартість транспортного засобу збільшується. Страхувальник повинен відповідно збільшити страхову суму та сплатити додатковий страховий платіж.

В період з дати укладення Договору до дати настання заявленого випадку (16.05.2014р.) Позивач не вертався до відповідача з заявою про збільшення страхової суми.

На виконання вимог п. 24.8 Договору, виходячи з вартості відновлювального ремонту транспортного засобу (142 506,30 грн.), розміру страхової суми на момент укладення Договору (135 000, 00 грн.), Страховиком було кваліфіковано подію за випадком повна загибель транспортного засобу та здійснено розрахунок страхового відшкодування за таким випадком.

Відповідно до ч.1 ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямоване на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Статтею 627 ЦК України передбачено, що відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є з вільнимив укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Аналізуючи положення ст. 6, 626, 627, 629 ЦК України, ст. 6, 16 Закону України «Про страхування» позивач та відповідач за взаємною згодою, визначили поняття повної загибелі транспортного засобу та визначили порядок, період нарахування, зупинення нарахування пені, інших санкцій передбачених діючим законодавством.

Закон України «Про захист прав споживачів» регулює відносини, які виникають між споживачами і виробниками, виконавцями, продавцями під час продажу товарів, встановлює права споживачів на придбання товарів належної якості та безпечних для здоров'я, а також визначає механізм захисту та основи реалізації державної політики.

Згідно зі ст. 1 Закону «Про страхування» страхування - це вид цивільно-правових відносин щодо захисту майнових інтересів фізичних осіб та юридичних осіб у разі настання певних подій (страхових випадків), визначених договором страхування або чинним законодавством, за рахунок грошових фондів, що формуються шляхом сплати фізичними особами та юридичними особами страхових платежів страхових внесків, страхових премій, та доходів від розміщення коштів цих фондів.

У ст. 4 цього Закону визначено, що предметом договору страхування можуть бути майнові інтереси, що не суперечать закону, пов*язані з володінням, користуванням і розпорядженням майном (майнове страхування). Метою страхування при укладенні договору майнового страхування є погашення за рахунок Страховика ризику майнової відповідальності перед іншими особами чи ризику виникнення інших збитків врезультаті страхового випадку.

Суд вважає хибним посилання позивача на Закон України "Про захист прав споживачів" оскільки з наведених вище обставин, такі спірні правовідносини не регулюються цим Законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 30 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» пунктом 24.2.8 Договору, визначено поняття повної загибелі транспортного засобу.

Статтею 8 ЦК України визначено поняття аналогії закону, якщо цивільні відносини не врегульовані цим Кодексом, іншими актами цивільного законодавства або договором, вони регулюються-правовими нормами цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, що регулюють подібні за змістом цивільні відносини.

Згідно 24.2.8 Договору страхування, поняття повної загибелі транспортного засобу - випадок коли вартість відновлення пошкодженого транспортного засобу перевищує 70 % його дійсної вартості на момент укладання договору.

Крім того, Закон України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності наземних транспортних засобів» поширює свою дію лише на обов'язкове страхування цивільНо-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, в той час як Договір страхування наземного транспорту №3673558/05АВ від 30.10.2013 року є добровільним страхуванням майна..

Таким чином, Позивачем не доведено, що п. 24.2.8 Договору є несправедливим, таким, що суперечить принципам добросовісності та як наслідок існує істотний дисбаланс договірних прав та обов'язків на шкоду споживачу.

Твердження Позивача про невідповідність п. 23.3 Договору страхування актам цивільного законодавства не відповідає дійсності , оскільки сторони добровільно прийшли згоди щодо не нарахування пені та інших санкцій, передбачених діючим України в разі виникнення між ними судового спору до моменту вступу судового рішення в законну силу.

Згідно ч. 2 ст. 6 ЦК України передбачено, що сторони в договорі можуть відступити від положень актів цивільного законодавства і врегулювати свої відносини на власний розсуд.

Відповідно до ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов'язань настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Аналізуючи викладене, є всі підстави вважати, що сторони самостійно визначили правові наслідки у разі порушення стороною зобов'язань

Згідно із ч.1 ст. 215 ЦК України, підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами 1-3, 5,6 ст. 203 цього Кодексу.

З урахуванням вищевикладеного, позивачем не надано належних та допустимих доказів недодержання в момент укладення Договору вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою статті ЦК України.

Відповідно до ст. 1 ЦПК України, завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Оскільки суд прийшов до висновку про відповідність пунктів договору нормам діючого законодавства та проведення відповідачем виплати страхового відшкодування позивачу відповідно до норм чинного законодавства та умов договору і у встановлений строк, тому передбачених законом підстав для донарахування суми страхового відшкодування та стягнення його з відповідача в розмірі 40 415,05 грн. та пені у розмірі 3 006,95 грн. немає, оскільки відповідачем в повному обсязі виконані зобов'язання перед позивачем за договором страхування, дії відповідача та розмір виплаченого страхового відшкодування відповідають нормам діючого законодавства та умовам договору.

В судовому засіданні достовірно встановлено, що виплата страхового відшкодування здійснена відповідачем позивачу у встановлений законом та договором строк (після подання повного пакету), то підстав для застосування ст.625 ЦК України і стягнення з відповідача на користь позивача 3% річних у розмірі 2 492,41 грн. та інфляційних втрат в розмірі 28 802,09 грн. не має.

Такими чином, на основі повно та всебічно з'ясованих обставин справи, підтверджених доказами, дослідженими в судовому засіданні, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин, та правові норми, які підлягають застосуванню, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача не підлягають задоволенню, оскільки є безпідставними та не заснованими на законі.

Відповідно до ст.88 ЦК України сплачений позивачем при подачі позову судовий збір не підлягає поверненню.

На підставі викладеного, ст.ст.6, 215, 626, 627, 629 ЦК України, ст.ст.6, 9, 16 Закону України «Про страхування», керуючись ст.ст.3, 10, 11, 27, 31, 60, 88, 20-209, 212, 213, 214-215, 218, 223 ЦПК України, -

В И Р І Ш И В :

В позові ОСОБА_4, інтереси якого представлені ОСОБА_1, до Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «АХА Страхування», третя особа: ОСОБА_5 про визнання недійсними пунктів договору страхування та стягнення страхового відшкодування - відмовити.

Рішення може бути оскаржено до Апеляційного суду міста Києва через Подільський районний суд м. Києва шляхом подачі апеляційної скарги протягом 10 днів з дня проголошення рішення.

Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано протягом встановленого законом строку. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя Н. М. Ларіонова