Справа № 169/429/16-ц
Провадження № 2/169/160/16
ТУРІЙСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29 серпня 2016 року смт. Турійськ

Турійський районний суд Волинської області в складі:

головуючого судді Турак О.В.,

секретар судового засідання Луцик Н.М.,

з участю позивача ОСОБА_1,

представника служби у справах дітей

Турійської районної державної адміністрації Божко Т.П.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, Турійська районна державна адміністрація Волинської області, про позбавлення батьківських прав,

в с т а н о в и в:

У серпні 2016 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_3 про позбавлення батьківських прав.

Позов обґрунтовано тим, що відповідач по справі ухиляється від виконання своїх батьківських обов'язків щодо малолітньої дочки ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, яка протягом останніх чотирьох років проживає лише з матір'ю в с. Кульчин Турійського району та перебуває виключно на її утриманні. Батько дочку не провідує та не цікавиться її життям ні за місцем її проживання, ні в дошкільному навчальному закладі, який відвідує дитина. Відповідач ОСОБА_3 як батько усунувся від виховання та утримання своєї малолітньої дочки, втратив контакт з нею та не бажає її виховувати, за місцем проживання характеризується негативно, зловживає спиртними напоями. Посилаючись на вищевказані обставини, позивач просиь позбавити ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, батьківських прав щодо малолітньої дочки ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 позов підтримала повністю, ствердила наведені у ньому факти.

Представник служби у справах дітей Турійської районної державної адміністрації Божко Т.П. в судовому засіданні проти задоволення позову не заперечувала.

Відповідач ОСОБА_3 у судове засідання не з'явився, про причини неявки суд не повідомив, хоч був вчасно та належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи, у нотаріально засвідченій заяві від 15 червня 2016 року просив справу розглянути без його участі.

Суд, заслухавши пояснення позивача, представника служби у справах дітей Турійської РДА, свідків, дослідивши матеріали справи, дійшов висновку про задоволення позову з таких підстав.

Відповідно до свідоцтва про народження (а. с. 8) відповідач ОСОБА_3 є батьком малолітньої ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Згідно свідоцтва про розірвання шлюбу (а. с. 9) та свідоцтва про шлюб (а. с. 10) шлюб між сторонами було розірвано ще у 2006 році та позивач перебуває у шлюбі з іншим чоловіком.

Відповідно до довідок про склад сім'ї (а. с. 12, 13) позивач ОСОБА_1 разом з дочкою ОСОБА_4 та іншими вже повнолітніми дітьми зареєстрована та проживає в с. Кульчин Турійського району Волинської області, а відповідач ОСОБА_3 - в с. Туровичі.

Згідно актів обстеження матеріально - побутових умов сім'ї від 11 липня 2016 року, від 13 липня 2016 року, від 01 серпня 2016 року за адресою: с. Кульчин Турійського району відповідач ОСОБА_3 останні чотири роки не відвідує дитину, не цікавиться її життям, не займається її вихованням, ні матеріально, ні по господарству не допомагає. За місцем проживання батька в с. Туровичі Турійського району дитина ніколи не перебуває (а. с. 14-17).

Відповідно до довідки дошкільного навчального закладу «Соснинка» від 11 липня 2016 року №17, який відвідує ОСОБА_4, батько дитини жодного разу не приводив у садочок та не забирав дочку, не цікавиться її життям та здоров'ям (а. с. 18).

З характеристики Миляновичівської сільської ради Турійського району від 01 серпня 2016 року №272 слідує, що відповідач ОСОБА_3 характеризується негативно, веде аморальний спосіб життя, зловживає спиртними напоями, вихованням своєї дочки не займається (а. с. 21).

В адресованій суду заяві від 15 червня 2016 року, посвідченій приватним нотаріусом Турійського районного нотаріального округу Волинської області Гутом В.П., відповідач ОСОБА_3, перебуваючи при здоровому розумі та ясній пам'яті, усвідомлюючи природу та значення своїх дій, діючи вільно, за відсутності будь - якого примусу, просить позбавити його батьківських прав щодо його малолітньої дочки ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, так як він відмовляється від її виховання та матеріального утримання (а. с. 11).

Свідок ОСОБА_6 - сільський голова, в судовому засіданні суду пояснила, що відповідач ОСОБА_3 протягом останніх чотирьох років проживає окремо від дочки, її вихованням не займається, маючи для цього реальну можливість, провідує дочку вкрай рідко, перебуваючи при цьому в стані алкогольного сп'яніння. При цьому жодних перешкод відповідачу у спілкуванні з дочкою позивач не чинить.

Свідки ОСОБА_7 та ОСОБА_8, які є сусідами позивача, в судовому засіданні також ствердили, що дитиною опікується лише мати. Батько ж дитини до них не навідується, життям дочки не цікавиться, зловживає спиртними напоями.

Відповідно до вимог частин 1 і 2 ст.150 СК України батьки зобов ' язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім ' ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини, піклуватися про здоров ' я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток.

Частиною 2 ст.157 СК України передбачено, що той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов ' язаний брати участь у її вихованні.

Згідно з п.2 ч.1 ст.164 СК України, мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вони ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини.

У відповідності з п.16 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 березня 2007 року № 3 "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав", ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками.

Таким чином, суть обов'язку батька по вихованню дитини полягає у її духовному вихованні, формуванні в ній особистості, підготовці дитини до самостійного життя у дорослому віці.

Встановлені судом обставини справи вказують на те, що відповідач ОСОБА_3 не турбується про належне виховання дочки ОСОБА_4 та не піклується про неї. Як батько відповідач ОСОБА_3 неналежно ставиться до свого обов'язку по вихованню дитини та щодо її духовного і морального розвитку.

Крім того, неявку відповідача ОСОБА_3 в судове засідання без жодних причин, який був повідомлений про дату, час та місце його проведення, та подання нотаріально посвідченої заяви про позбавлення його батьківських прав та розгляд справи без його участі суд також розцінює як свідоме нехтування останнім своїми батьківським обов'язками та байдужість до долі дитини.

Згідно із ч. 4 ст. 19 СК України при розгляді судом спорів щодо участі одного з батьків у вихованні дитини, місця проживання дитини, позбавлення та поновлення батьківських прав, побачення з дитиною матері, батька, які позбавлені батьківських прав, відібрання дитини від особи, яка тримає її у себе не на підставі закону або рішення суду, управління батьками майном дитини, скасування усиновлення та визнання його недійсним обов'язковою є участь органу опіки та піклування.

Орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв'язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи (ч. 5 ст. 19 СК України).

В матеріалах справи наявний висновок служби у справах дітей Турійської районної державної адміністрації від 25 липня 2016 року №1708/32/2-16, який вказує про доцільність позбавлення відповідача ОСОБА_3 батьківських прав щодо малолітньої ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 (а. с. 20).

Декларація прав дитини, проголошена Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року, як принципове положення визначила, що дитина повинна зростати в умовах турботи.

Відповідно до ст. 3 Конвенції про права дитини в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Крім того, ст. 9 Конвенції про права дитини визначено, що держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки не піклуються про дитину.

Відповідно до ст. 18 Конвенції про права дитини батьки несуть основну відповідальність за виховання дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування.

Також, ураховуючи положення ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини, ч.ч. 7, 8 ст. 7 СК України при вирішення будь-яких питань щодо дітей суд повинен виходити з якнайкращого забезпечення інтересів дітей.

Таким чином повно, всебічно й об'єктивно з'ясувавши і дослідивши обставини, на які сторони посилались як на підставу своїх вимог і заперечень, оцінивши досліджені надані учасниками судового розгляду докази в їх сукупності, враховуючи характер спірних правовідносин, відповідно до вищенаведених норм матеріального і міжнародного права та з метою якнайкращого забезпечення інтересів дитини і її зростання в умовах турботи, суд приходить до висновку про наявність передбачених законом підстав для задоволення позову та позбавлення відповідача ОСОБА_3 батьківських прав щодо малолітньої ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, у зв'язку зі свідомим нехтуванням своїми обов'язками.

Відповідно до положень ст. 88 ЦПК України суд стягує з відповідача на користь позивача 551.20 грн. витрат по сплаті судового збору.

На підставі викладеного, ст.ст. 7, 19, 164, 165, 167 СК України та керуючись ст.ст. 11, 57-61, 88, 209, 212-215, 218 ЦПК України, суд

в и р і ш и в:

Позов задовольнити.

Позбавити ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, батьківських прав щодо малолітньої дочки ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 551.20 грн. (п'ятсот п'ятдесят одну грн. 20 коп.) витрат по сплаті судового збору.

Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Волинської області через Турійський районний суд шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення суду, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Головуючий