Провадження № 22-ц/780/4229/16 Доповідач у 2 інстанції Сержанюк А. С.
Категорія 4 19.09.2016
РІШЕННЯ

Іменем України

19 вересня 2016 року колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Київської області у складі головуючого судді - Сержанюка А.С., членів колегії - суддів Журби С.О., Суханової Є.М., із участю секретаря Якимчук Ю.С., розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Києві матеріали цивільної справи за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на заочне рішення Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 20 жовтня 2015 року у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про визнання майна спільно нажитим подружжям та права власності на 1/2 частину квартири,

В С Т А Н О В И Л А :

02 вересня 2015 року ОСОБА_3 звернулася до суду із даним позовом в якому просила визнати за нею право власності на 1/2 частину квартири АДРЕСА_3 а також стягнути з відповідача судові витрати.

На обгрунтування заявлених вимог зазначила, що вона з відповідачем перебували у зареєстрованому шлюбі з 23.08.1996 року по 09.10.2012 року під час якого придбали спірну квартиру, яка зареєстрована на ім'я ОСОБА_2.

Після розірвання шлюбу відповідач не визнає права спільної власності на квартиру, тому позивач вимушена звернутись до суду з даним позовом, за яким, окрім цього, просить визнати зазначену квартиру спільною сумісною власністю подружжя.

Заочним рішенням Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 20 жовтня 2015 року позов задоволено. Визнано квартиру АДРЕСА_1 спільною сумісною власністю подружжя ОСОБА_3 та ОСОБА_2.

Визнано за ОСОБА_3 право власності на 1/2 частини квартири АДРЕСА_2.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 судові витрати з оплати судового збору в сумі 1 500,00 грн. та оплати за оголошення в газеті - 400,00 грн.

На обгрунтування ухваленого рішення місцевий суд зазначив, що спірна квартира являється спільною власністю сторін, а тому позовні вимоги слід задовольнити.

Не погоджуючись із вказаним рішенням, ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу, посилаючись на його незаконність та необґрунтованість, неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи, недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд вважав встановленими, невідповідність висновків суду обставинам справи, а також порушення норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права при його ухваленні.

Просить скасувати заочне рішення Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 20 жовтня 2015 року та ухвалити нове рішення, яким відмовити в задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

Суд, з'ясувавши обставини і перевіривши їх доказами у межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, вислухавши учасників процесу у судових дебатах, вважає за необхідне апеляційну скаргу задовольнити частково, керуючись наступним.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України, рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтвердженими тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Як встановлено судом, що підтверджується і матеріалами справи, сторони перебували у зареєстрованому шлюбі з 23.08.1996 року по 09.10.2012 року, який розірвано на підставі рішення Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 09 жовтня 2012 року ( а.с.13-14).

Від шлюбу сторони мають сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, та доньку ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2, на утримання яких відповідач сплачує ОСОБА_3 аліменти у розмірі 1/3 частини всіх видів заробітку на підставі рішення Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 01 жовтня 2013 року ( а.с. 11, 12, 19 ).

ОСОБА_2 на підставі договору дарування від 08 грудня 2000 року належала квартира АДРЕСА_4

17 квітня 2007 року за договором купівлі-продажу відповідач продав зазначене жиле приміщення за 194 425 грн., що складало на той час еквівалент 38 500 доларів США ( а.с. 49, 50 ).

Зазначені кошти, які, на переконання апеляційного суду, відносились до особистого майна ОСОБА_2, як складова, були використані для придбання того ж дня спірної квартири за 300 000 грн., яка зареєстрована на відповідача ( а.с. 55, 56 ).

Таким чином, з точки зору суду другої інстанції, спільним майном подружжя є 105 575 ( 300 000 - 194 425 ) грн. за які придбано 35,19% ( 105 575 : 300 000 х 100 ) квартири АДРЕСА_2

Відповідно, доля кожного із подружжя становить 17,595 ( 35,19 : 2 )% спірного майна.

А тому, суд першої інстанції, з точки зору суду апеляційної інстанції, помилково прийшов до переконання про належність позивачу 1/2 частини заявленої до розподілу квартири.

За таких обставин, доводи ОСОБА_2 про незаконність та необґрунтованість рішення, неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи, недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд вважав встановленими, невідповідність висновків суду обставинам справи, а також порушення норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права при його ухваленні, зокрема, ст. 57 СК України, ст.ст. 1, 5, 6, 10, 74, 119, 213 ЦПК України, на думку суду другої інстанції, знайшли своє підтвердження належними та допустимими доказами по справі, що у відповідності до положень ст.ст. 303, 309 ЦПК України, є беззаперечною підставою для скасування рішення.

Так, факт належності відповідачу однокімнатної квартири на праві особистої власності підтверджується договором дарування ( а.с. 48 ), а її продаж за 194 425 грн. - угодою про завдаток від 10 квітня 2007 року, довідкою від 16 вересня 2016 року ( а.с. 49, 102 ), які суд відносить до числа належних, допустимих у відповідності до положень ст.ст. 58, 59 ЦПК України.

При цьому, зазначена у договорі купівлі-продажу спірної квартири ціна у розмірі 18 926 грн. ( а.с. 50 ), на переконання апеляційного суду, не відповідає дійсності, оскільки повністю спростовується зазначеними доказами.

Однак, суд не вважає за можливе віднести до особистого майна відповідача отримані ним 5 000 грн. за договором займу від 16 квітня 2007 року ( а.с. 52 ), оскільки в цей період він перебував у шлюбі із позивачем, а тому зазначені кошти відносяться до спільного майна подружжя.

Відтак, суд апеляційної інстанції вважає за необхідне ухвалити нове рішення за позовом про часткове задоволення названих вимог у відповідності до положень ст. 309 ЦПК України та на підставі ст. 372 ЦК України, ст.ст. 57, 69, 70 СК України, оскільки вони заявлені, у визначеній судом апеляційної інстанції частині, обґрунтовано, підтверджуються належними та допустимими доказами по справі.

При цьому, суд другої інстанції вважає за необхідне на підставі ч. 3 ст. 70 СК України збільшити частку ОСОБА_3 у спільному майні подружжя до 1/5 частки із врахуванням того, що з нею проживають діти, а аліментів на їх утримання згідно рішення Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 01 жовтня 2013 року ( а.с. 19 ) недостатньо для їхнього фізичного та духовного розвитку.

У відповідності до положень п. 13 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» відповідач звільненний від сплати судового збору, відтак згідно ст. 88 ЦПК України він не підлягає стягненню із ОСОБА_2.

Враховуючи наведене та керуючись ст.ст. 303, 304, 307, 309, 313-314, 316, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів,

В И Р І Ш И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити частково. Заочне рішення Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 20 жовтня 2015 року у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про визнання майна спільно нажитим подружжям та права власності на 1/2 частину квартири скасувати і ухвалити по справі нове рішення про часткове задоволення позову.

Визнати 35,19 % квартири АДРЕСА_2 спільною сумісною власністю ОСОБА_3 та ОСОБА_2.

Визнати за ОСОБА_3 право власності на 1/5 частину квартири АДРЕСА_2.

В решті позову відмовити.

Рішення апеляційного суду набирає законної сили з моменту його проголошення і може бути оскаржена у касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили рішенням апеляційного суду.

Головуючий А.С. Сержанюк

Судді: С.О. Журба

Є.М. Суханова