У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 січня 2016 року м. Рівне

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ апеляційного суду Рівненської області в складі :головуючого судді Ковальчук Н.М.,

суддів: ОСОБА_1, ОСОБА_2,

секретар судового засідання Шептицька С.С.,

з участю представника ОСОБА_3 - ОСОБА_4,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_3 на ухвалу Сарненського районного суду від 22 жовтня 2015 року у справі за поданням відділу державної виконавчої служби Сарненського районного управління юстиції про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України до виконання своїх зобовязань ОСОБА_3,

в с т а н о в и л а :

Ухвалою Сарненського районного суду від 22 жовтня 2015 року задоволено подання державного виконавця та тимчасово обмежено ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, жителя ІНФОРМАЦІЯ_2, паспорт серії СР 091193, виданий 16.10.1998р. Сарненським РВ УМВС України в Рівненській області, у праві виїзду за межі України без вилучення паспорту до виконання ним своїх зобовязань в частині сплати боргу, стягнутого в судовому порядку.

Не погодившись із ухвалою суду, ОСОБА_3 оскаржив її в апеляційному порядку. В поданій апеляційній скарзі доводить, що державним виконавцем не подано жодного доказу на підтвердження ухилення від виконання зобовязань, покладених рішенням суду, а сама наявність таких зобовязань не є підставою для обмеження виїзду. Натомість, зазначає, що з дня призначення йому пенсії ВДВС Сарненського РУЮ щомісячно відраховуються кошти на погашення заборгованості на виконання судових рішень, і з цією ж метою на майно, яке належить йому на праві власності, накладено арешт. Доводить, що на виклики державного виконавця він не зявлявся з поважних причин, оскільки перебував на стаціонарному лікуванні в медичних закладах м. Рівного. Покликаючись на невірне застосування норм матеріального та процесуального права, невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи, просить скасувати ухвалу суду першої інстанції та постановити нову ухвалу про відмову у задоволенні подання державного виконавця.

Заслухавши пояснення осіб, що зявились у судове засідання, перевіривши подані докази та доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку про відхилення апеляційної скарги, виходячи з наступного.

Згідно п.18 ч.3 ст. 11 Закону України «Про виконавче провадження» державний виконавець у процесі здійснення виконавчого провадження має право у разі ухилення боржника від виконання зобовязань, покладених на нього рішенням, звертатися до суду за встановленням тимчасового обмеження у праві виїзду боржника фізичної особи або керівника боржника юридичної особи за межі України до виконання зобовязань за рішенням.

Задовольняючи подання державного виконавця, суд першої інстанції правильно керувався положеннями Закону України «Про порядок виїзду з України і вїзду в Україну

___________________________________________________________________________________________________________

Справа № 572/3806/15-ц Головуючий у І інстанції: Ведяніна Т.О.

Провадження № 22-ц 787/31/2016 Доповідач: Ковальчук Н.М.

громадян України» та виходив із того, що з боку божника за виконавчим провадженням ОСОБА_3 має місце ухилення від виконання зобовязань, покладених на нього судовим рішенням.

На підтвердження такого висновку в ухвалі наведені відповідні мотиви та докази, з якими погоджується і апеляційний суд.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 6 Закону України «Про порядок виїзду з України і вїзду в Україну» громадянин України може бути обмежений у праві виїзду за кордон, якщо відносно нього діють неврегульовані аліменти, договірні чи інші невиконані зобовязання до виконання зобовязань або розвязання спору у передбачених законом випадках.

З матеріалів справи вбачається, що в провадженні відділу Сарненського районного управління юстиції перебуває зведене виконавче провадження № ЄДРВП 19550175 з виконання 20 виконавчих документів, боржником за якими є ОСОБА_3 на загальну суму 2 297 116 грн. 11 коп. (а.с. 2-4).

З часу набрання рішенням суду законної сили і до часу звернення до суду зобовязання боржником у добровільному порядку не виконане.

Підставою звернення відділу ДВСК Сарненського РУЮ із поданням про обмеження у праві виїзду боржника послужили заяви стягувачів ОСОБА_5 та керуючого Сарненським ТВБВ № 10017/0113 РОУ АТ «Державний ощадний банк України» (а.с. 5, 6), які підтверджують факт невиконання ОСОБА_3 своїх зобовязань.

Відповідно до правової позиції Верховного Суду України щодо вирішення питання про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України "ухилення від виконання зобов'язань, покладених судовим рішенням, рішенням іншого органу (посадової особи)", вжите у п. 5 ч. 1 ст. 6 Закону України «Про порядок виїзду з України і вїзду в Україну» та у п. 18 ч. 3 ст. 11 Закону України «Про виконавче провадження», означає з об'єктивної сторони такі діяння (дії чи бездіяльність) особи боржника, які полягають у навмисному чи іншому свідомому невиконанні нею зазначених обов'язків. У зв'язку з цим і здійснюється примусове виконання. Це також є підставою для звернення з поданням до суду щодо вирішення питання про застосування до такої особи тимчасового обмеження у праві виїзду за межі України.

Під ухиленням боржника від виконання зобов'язань, покладених рішенням суду, слід розуміти будь-які свідомі діяння (дії або бездіяльність) боржника, спрямовані на невиконання відповідного обов'язку у виконавчому провадженні, коли виконати цей обов'язок у нього є всі реальні можливості і цьому не заважають будь-які незалежні від нього об'єктивні обставини.

Поряд з цим, про ухилення боржника від виконання покладених на нього рішенням обов'язків у виконавчому провадженні може свідчити невиконання ним своїх обов'язків, передбачених ст. 12 ч.6 Закону України «Про виконавче провадження», зокрема, утримання від вчинення дій, які унеможливлюють чи ускладнюють виконання рішення; не надання у строк, встановлений державним виконавцем, достовірних відомостей про свої доходи та майно, у тому числі про майно, яким він володіє спільно з іншими особами, про рахунки у банках чи інших фінансових установах; своєчасна явка за викликом державного виконавця; письмове повідомлення державному виконавцю про майно, що перебуває в заставі або в інших осіб, а також про кошти та майно, належні боржникові від інших осіб.

У звязку з такими обставинами, колегія суддів приходить до думки про те, що має місце ухилення боржника від виконання рішення суду.

Посилання ОСОБА_3, викладені в апеляційній скарзі про те, що погашення заборгованості відбувається шляхом відрахувань з його пенсії, не можуть свідчити про добровільне виконання свого зобовязання, адже стягується примусово, за виконавчим листом. Крім того, таке стягнення, як підтверджує сам апелянт, розпочато 19 травня 2015 року, тоді як боргове зобовязання залишається невиконаним з березня 2010 року.

Що стосується доводів апеляційної скарги про ухилення від явки за викликом державного виконавця у звязку з перебуванням на лікуванні, то колегією суддів вони не можуть бути розцінені як такі, що слугують підставою для скасування ухвали суду.

Так, матеріали справи містять копії викликів державного виконавця від 28.08.2015 року та від 04.09.2015 року на адресу боржника. Долучені до апеляційної скарги копія епікризу № 3832 підтверджує , що в період з 18.08.2015 року по 31.08.2015 року ОСОБА_3 знаходився на обстеженні та стаціонарному лікуванні у Рівненському обласному спеціалізованому диспансері радіаційного захисту населення, а копія епікризу № 106707 свідчить про його стаціонарне лікування у КП «Рівненська обласна клінічна лікарня» в період з 04.09.2015 року по 09.09.2015 року (а.с. 19, 20).

Разом з тим, матеріали виконавчого провадження свідчать про те, що виклики державного виконавця були вручені боржнику особисто під розписку, як вбачається з його підпису на повідомленні про вручення поштового відправлення та витягу з реєстру виконання поштових операцій (а.с. 9), проте він жодним чином не повідомив про причини неможливості явки, в тому числі і за станом здоровя.

В квітні 2012 року відділ ДВС Сарненського РУЮ звертався до суду про тимчасове обмеження ОСОБА_3, у праві виїзду за межі України до виконання своїх зобовязань.

Ухвалою Сарненського районного суду від 26 квітня 2015 року в задоволенні подання відмовлено, оскільки ОСОБА_3 не доведено факту ухилення ОСОБА_3 від погашення боргу.

Задовольняючи повторне подання ДВС Сарненського РУЮ, суд першої інстанції в оскаржуваній ухвалі правильно зазначив, що факт ухилення ОСОБА_3 від сплати боргу за виконавчими документами доведено.

Судом достовірно встановлено, що 1 лютого 2013 року державний виконавець виявив факт незаконної реалізації ОСОБА_3 майна, на яке було накладено арешт, з метою його реалізації для прогашення боргу.

За даним фактом проводиться досудове розслідування СВ Сарненського РВ УМВС України, та внесені відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000380 від 03.10.2013р та за № 0001001 від 26.07.2013 року.

У звязку з цим, колегія суддів вважає, що має місце ухилення ОСОБА_3 від виконання своїх зобовязань за рішенням суду та відхиляє посилання апеляційної скарги з даного приводу як такі, що не підтверджені жодними доказами.

Відповідно до норм процесуального права передбачається, що обставини цивільних справ зясовуються судом на засадах змагальності, в межах заявлених вимог і на підставі наданих сторонами доказів. Щодо обовязку доказування і подання доказів, то кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень. Однак, будь-яких доказів, які б заслуговували на увагу і спростовували висновки суду особою, що звернулась із апеляційною скаргою, не надано.

Таким чином, колегія суддів приходить до висновку, що судом першої інстанції були правильно, всебічно і повно встановлені обставини справи, вірно застосовано правові норми, які підлягали застосуванню при вирішенні подання державного виконавця, в звязку із чим ухвала підлягає залишенню без змін, як постановлена з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. ст. 307, 311, 313-315 ЦПК України, колегія суддів

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 відхилити.

Ухвалу Сарненського районного суду від 22 жовтня 2015 року залишити без змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її проголошення, та може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий суддя Ковальчук Н.М.

Судді: Григоренко М.П. Рожин Ю.М.