Справа №278/684/16-ц
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

03 жовтня 2016 року м. Житомир

Житомирський районний суд Житомирської області у складі:

головуючої судді Дубовік О.М.

секретаря судових засідань Поліщук І.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Житомирі цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до Територіальної громади в особі Садківської сільської ради Житомирського району Житомирської області, третя особа: Державна реєстраційна служба Житомирського районного управління юстиції Житомирської про визнання права власності, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернулася з позовом до суду та просить визнати за нею право власності на частину будівлі контори, що розташована за адресою: АДРЕСА_1, посилаючись на те, що, згідно свідоцтва про право власності на майновий пай члена колективного сільськогосподарського підприємства (майновий сертифікат) серії НОМЕР_1 від 03.08.2009 р. позивач являється співвласником паїв Агрофірма "Садки" СТОВ «Садки», її частка визначена в розмірі 200000 грн. Відповідно до акту приймання-передачі майна від 03 вересня 2009 року позивачу передали у власність виділене в натурі майно, а саме частину приміщення. Після чого остання звернулася до державного реєстратора Житомирського РУЮ Житомирської області з метою здійснення реєстрації нерухомого майна, однак отримала відмову, яка була мотивована відсутністю оригіналів правовстановлюючих документів на попереднього власника, що і стало підставою для звернення до суду.

У судове засідання позивач не з'явилася; до суду надіслала заяву про розгляд справи у її відсутності (а.с. 33).

Представник відповідача Садківської сільської ради Житомирського району Житомирської області в судове засідання не з'явився; через канцелярію суду подав заяву про розгляд справи у його відсутність. У письмових запереченнях, поданих до суду, позовні вимоги не визнав у повному обсязі (а.с. 66, 54-55).

Представник третьої особи у судове засідання не з'явився; через канцелярію суду подав клопотання про розгляд справи у його відсутність (а.с. 30).

Розгляд справи здійснювався за відсутності осіб, які беруть участь у справі, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, що відповідає вимогам ч. 2 ст. 197 ЦПК України.

Враховуючи у матеріалах справи достатність доказів для розгляду спору по суті, приписи ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (ратифікована Законом України від 17.07.1997 № 475/97-ВР) щодо права кожного на розгляд його справи упродовж розумного строку, створення судом належних умов розгляду справи у суді, неприпустимість зловживання процесуальними правам учасниками процесу, суд вважає за можливе розглянути справу у відсутність сторін. Право на оскарження ухваленого судового рішення позивачем протягом десяти днів з дня отримання копії рішення суду урівноважує їх права з відповідачем.

За наслідками з'ясування і аналізу обставин справи, дослідження та оцінки наявних в матеріалах справи доказів за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, суд приходить до наступних висновків.

Статтею 41 Конституції України визначено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право власності набувається у порядку, визначеному законом.

Відповідно до ч.1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Відповідно до ст. 392 ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який посвідчує його право власності.

За загальним правилом кожна особа має право на захист свого цивільного права лише в разі його порушення, невизнання або оспорювання (частина перша статті 15 ЦК, частина перша статті 3 Цивільного процесуального кодексу України(далі - ЦПК).

Згідно ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікованого Законом України від 17 липня 1997 року, кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

З матеріалів справи вбачається, що згідно копії свідоцтва про право власності на майновий пай члена колективного сільськогосподарського підприємства (майновий сертифікат) серії НОМЕР_1, виданого 03.08.2009 року головою Садківської сільської ради Житомирського району Житомирської області Козаковим В.О., має право на пайовий фонд майна СТОВ "Садки" відповідно до списку осіб, які мають право на майновий пай, затвердженого зборами співласників 25.04.2000 року, її частка визначена в розмірі 200000 грн. (а.с. 4).

Вказана копія свідоцтва зі зворотної сторони має засвідчувальний напис голови Садківської сільської ради Житомирського району Рожка О.В. наступного змісту: "Засвідчено право власності на нерухоме майно площею 293 кв.м. та видано власнику на загальну суму 38046 грн. 61 коп. (тридцять вісім тисяч сорок шість гривень та шістдесят одна копійка)", підпис якого скріплений печаткою сільської ради (а.с.4 звор. стор.). На копії свідоцтва відсутні будь-які інші позначки, у тому числі і щодо передачі майна на підставі акту приймання-передачі.

Згідно копії протоколу №2 загальних зборів учасників Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю "Садки" від 30 липня 2009 року, який був наданий представником відповідача, вирішено виділити ОСОБА_2 майно в натурі - приміщення контори (1991 р.) І-й поверх, загальною площею 293,0 м. кв. (із переліком приміщень); загальна вартість приміщення становить 38046,91 грн. (а.с.57).

Згідно копії акта приймання-передачі від 03 вересня 2009 року, наданого позивачем разом з позовною заявою, ОСОБА_2 передано частину приміщення будинку контори 1-го поверху (із переліком приміщень) бувшого КСП «Агрофірма Садки», правонаступником якого є СТОВ «Садки», в рахунок майнового паю члена колективного сільськогосподарського підприємства на підставі свідоцтва серії НОМЕР_1 (а.с. 5).

У той же час з копії акту приймання - передачі, який був наданий представником віповідача, вбачається, що останній був складений про те, що 30 липня 2009 року директор СТОВ "Садки" Словінський В.М., а ОСОБА_2 приймає частину приміщення будинку контори І-го поверху бувшого КСП "Агрофірма "Садки", правонаступником якого є СТОВ "Садки", з переліком приміщень, загальною площею 293,0 м. кв., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 (а.с. 58).

Аналіз вищевказаних документів та матеріалів справи свідчить про те, що акт прийому-передачі майна, який наданий позивачем (а.с. 5), та акт прийому - передачі, наданий представником відповідача (а.с. 58), мають розбіжності в даті складання.

З копії рішення №10 від 17.03.2014 року Виконавчого комітету Садківської сільської ради Житомирського району Житомирської області вбачається, що позивачу ОСОБА_2 надано дозвіл на отримання свідоцтва про право власності на частину будівлі загальною площею 293 кв. м., що розташована в АДРЕСА_1, а саме: перший поверх вищевказаного приміщення за виключенням приміщень, які за рішенням Житомирського районного суду від 16.02.2014 року були повернуті територіальній громаді с. Садки в особі Садківської сільської ради, загальною площею 107,6 кв. м.; цим же рішенням вказано позивачу про необхідність виготовлення технічного паспорту та звернення до територіального органу державної реєстрації прав на нерухоме майно з метою оформлення права власності (а.с. 6).

Однак рішенням тринадцятої сесії сьомого скликання Садківської сільської ради Житомирського району Житомирської області від 26.08.2016 р. за №242 (а.с. 62) скасовано рішення виконавчого комітету Садківської сільської ради №10 від 17.03.2014 р., яким надано дозвіл ОСОБА_2 на отримання свідоцтва про право власності на частину будівлі загальною площею 293,0 кв. м., що розташована в АДРЕСА_1.

Згідно рішення №26210265 державного реєстратора Житомирського районного управління юстиції Житомирської області Сечіна Р.С. від 17 листопада 2015 року позивачу відмовлено у реєстрації права власності на спірне майно (а.с. 8).

Крім того, згідно Витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань від 26.08.2016 року за № 221908454 (а.с. 59-61), вбачається, що 06.08.2009 р. були внесені зміни відомостей про керівника юридичної особи, зміна відомостей про підписантів СТОВ "Садки" (а.с. 61), що свідчить про можливу зміну керівного складу зазначеного підприємства, і, як наслідок, про неможливість підписання акту приймання - передачі Словінським В.М. 03 вересня 2009 року як директором СТОВ "Садки".

З копії технічного паспорта на громадський будинок - будівлю контори, розташований за адресою: АДРЕСА_1 (а.с.19-22), не вбачається можливим визначити рік побудови зазначеного об'єкту нерухомості.

Згідно копії довідки Управління держгеокадастру у Житомирському районі Житомирської області від 25.11.2015 р. за №Н-156/0-132/6-15 вбачається, що відомості щодо реєстрації права власності на земельну ділянку за адресою: АДРЕСА_1, в управлінні відсутні (а.с. 24).

Закон України від 14.02.1992 року «Про колективне сільськогосподарське підприємство» №2114 (п. 3 ст. 9) закріплює право членів КСП у разі виходу з підприємства отримати пай натурою, грішми або цінними паперами відповідно до розміру та структури пайового фонду або в іншій, за згодою сторін, формі.

Порядок розподілу та використання майна реорганізованих колективних сільськогосподарських підприємств був врегульований наказом Міністерства аграрної політики від 14 березня 2001 року № 62 «Про затвердження Порядку розподілу та використання майна реорганізованих колективних сільськогосподарських підприємств», зареєстрованим у Міністерстві юстиції України від 04 квітня 2001 року за № 306/5496 (далі - Наказ), який втратив чинність 24 травня 2013 року на підставі наказу Міністерства аграрної політики та продовольства від 11 квітня 2013 рок № 253 «Про визнання такими, що втратили чинність, деяких наказів», зареєстрованого у Міністерстві юстиції України 25 квітня 2013 року за № 673/23205.

Вказаним Порядком передбачалося, що виділення майнових паїв у натурі окремим особам, які виявили бажання отримати свої майнові паї в індивідуальну власність, проводилося підприємством-користувачем майна із переліку майна, виділеного на ці цілі.

Згідно з п. 9 Порядку розподілу та використання майна реорганізованих колективних сільськогосподарських підприємств, затвердженогонаказом Міністерства аграрної політики України №62 від 14 березня 2001 року виділення зі складу пайового фонду майна в натурі окремим власникам чи групам власників за їх бажанням у процесі вирішення майнових питань здійснюється підприємством правонаступником на підставі рішення загальних зборів співвласників.

Так, пунктом 12 Порядку встановлено, що питання розподілу майна пайового фонду вирішується загальними зборами співвласників майнових паїв, які затверджують подані комісією пропозиції, після чого згідно з п.15 Порядку таке майно виділяється підприємством правонаступником з оформленням акта приймання-передачі.

При виділенні майна в натурі конкретному власнику підприємство-правонаступник (користувач) одночасно з підписанням акта приймання-передавання майна робило відмітку про виділення майна в натурі у свідоцтві про право власності на майновий пай члена колективного сільськогосподарського підприємства, що засвідчувалося підписом керівника підприємства та печаткою.

Вказане свідоцтво з відміткою про виділення майна в натурі індивідуально, акт приймання-передавання майна були підставою для оформлення прав власності на зазначене майно в установленому порядку.

З представленої у судове засідання копії свідоцтва про право власності на майновий пай вбачається, що відмітка про виділення майна в натурі відсутня (а.с. 4).

Крім того, суд звертає увагу позивача, що копія зазначеного документа, а саме свідоцтва про право власності на майновий пай члена колективного сільськогоподарського підприємства (майновий сертифікат) серії НОМЕР_1 від 03.08.2009 р. зроблена з нотаріально засвідченої копії, про що свідчить відмітка приватного нотаріуса Житомирського міського нотаріального округу Стражник Т.О. (а.с. 4 звор. стор.)

Статтею 18 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» визначені випадки оформлення права власності на нерухоме майно з видачею відповідного свідоцтва.

Згідно листа Державної реєстраційної служби України від 06 червня 2014 року №9299/05-15-14 «Щодо порядку оформлення прав власності на майно, виділене в натурі власникам майнових паїв членів колективних сільськогосподарських підприємств», підставою для проведення державної реєстрації прав з видачею свідоцтва про право власності є свідоцтво про право власності на майновий пай члена колективного сільськогосподарського підприємства з відміткою про виділення майна в натурі, що засвідчується підписом керівника підприємства та печаткою, та акт приймання-передавання майна, підписаний підприємством-правонаступником (користувачем).

Відповідно до п. 3 Порядку виділення майнових паїв в натурі №177, порядок виділення майна в натурі в рахунок майнових паїв розробляється Комісією з організації вирішення майнових питань, що виникають у процесі реформування аграрного сектора економіки. Він відображається у Положенні про порядок паювання майна та затверджується загальними зборами членів КСП.

Проте, позивачем не було надано Положення про порядок паювання майна СТОВ «Садки», що виключає можливість встановлення структури майнового паю цього підприємства, вартості будинку контори першого поверху, а відтак і відповідність вартості майнового паю позивача. Будь-який належних та допустимих доказів на підтвердження встановлення статусу спірного об'єкту нерухомого майна (включення його до об'єктів, що підлягають наданню членам майнових паїв тощо), відповідності його вартості сумі пайового внеску позивачем до суду не надано.

Крім того, позивачем не надано доказів стосовного того, чи не порушуються права інших співвласників майнових паїв, на якій земельній ділянці розташована спірна будівля та чи було віднесено спірний об'єкт до переліку майна, яке планується виділити в натурі співвласникам.

Так, суд враховує правову позицію Верховного Суду України викладену в ухвалі Верховного Суду України від 08.06.2011 р., у якій зазначено, що вирішуючи питання про визнання права власності на майно суди повинні правильно визначити характер спірних правовідносин, правові норми, що їх регулюють, та з'ясувати, кому і на якій підставі належить спірне майно, чи дотримано порядок паювання майна, а також установити, чи не порушує оформлення права власності на спірне майно права та інтереси інших осіб.

Позивач жодного разу до суду не з'явилася, самоусунулася від виконання своїх процесуальних обов'язків; оригіналів документів у судове засідання не надала.

В силу ч. 2 ст. 59 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Також, позивачем не надано жодного належного та допустимого доказу на підтвердження загальної кількості осіб, які мають право на частку пайового фонду майна СТОВ «Садки», що виключає можливість перевірки, чи не порушуються їх права та охоронювані законом інтереси.

Відповідно до частини 4 ст. 60 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

З огляду наведеного, оцінюючи належність та допустимість кожного доказу окремо, достатність і взаємний зв'язок у їх сукупності, суд не вбачає підстав для задоволення позову, оскільки позивні вимоги є недоведеними та необґрунтованими.

Питання судових витрат суд вирішує у відповідності до вимог ст. 88 ЦПК України

Керуючись ст. ст. 10, 11, 60, 209, 212, 213, 214, 215 ЦПК України, суд,

в и р і ш и в :

У задоволенні позову ОСОБА_2 до Територіальної громади в особі Садківської сільської ради Житомирського району Житомирської області, третя особа: Державна реєстраційна служба Житомирського районного управління юстиції Житомирської області про визнання права власності відмовити.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Апеляційного суду Житомирської області через суд першої інстанції протягом десяти днів з моменту його проголошення через суд першої інстанції.

Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя: О. М. Дубовік