Справа № 345/823/16-ц
Провадження № 22-ц/779/1141/2016
Головуючий у 1 інстанції Гавриленко В. Г.
Суддя-доповідач Меленко О.Є.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 травня 2016 року м. Івано-Франківськ

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду Івано-Франківської області в складі:

головуючого Меленко О.Є.

суддів Девляшевського В.А., Ковалюка Я.Ю.

секретаря Мельник О.В.

з участю: апелянта ОСОБА_2,

представника Калуського об'єднаного УПФУ Соболь О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_2 до Калуського об'єднаного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області про відшкодування моральної шкоди, за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Калуського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 13 квітня 2016 року, -

в с т а н о в и л а :

Рішенням Калуського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 13 квітня 2016 року в задоволенні позову ОСОБА_2 до Калуського об'єднаного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області про відшкодування моральної шкоди - відмовлено.

На дане рішення ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу, в якій посилається на невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи та порушення норм матеріального і процесуального права.

Зазначає, що моральна шкода завдана ОСОБА_4 Калуським об'єднаним УПФУ в Івано-Франківській області полягає в уникненні законного перерахунку позивачу пенсійних виплат та зарахування пільгового стажу. Внаслідок цього ОСОБА_4 будучи інвалідом 2-ої групи, та перебуваючи у постійній нервовій та психологічній напрузі змушений був витрачати чимало часу та зусиль на захист своїх прав та законних інтересів. Також, у позивача є підстави вважати, що саме відповідачем були долучені до пенсійної справи неналежні документи, зокрема розрахунок пенсії від 01.04.1991 року, де незаконно здійснено дописування іншої суми.

ОСОБА_4 вважає, що саме витрачання позивачем часу на різні звернення до суду та інших організацій за захистом його прав та інтересів спричинило ряд негативних наслідків для його здоров'я та призвело до моральних страждань.

З цих підстав, рішення суду першої інстанції ОСОБА_4 просив скасувати та ухвалити нове рішення, яким позов задовольнити.

В судовому засіданні ОСОБА_4 доводи апеляційної скарги підтримав з мотивів, наведених у ній.

Представник Калуського об'єднаного УПФУ доводи апеляційної скарги не визнала, рішення суду першої інстанції вважає законним та обгрунтованим.

Заслухавши суддю-доповідача, доводи ОСОБА_4, пояснення представника Калуського об'єднаного УПФУ , перевіривши матеріали справи, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення, виходячи з наступного.

За змістом ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

За змістом ст. 303 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Судом першої інстанції вірно встановлено, а матеріалами справи підтверджується, що рішенням Апеляційного суду Івано-Франківської області від 29.05.2015 року змінено рішення Калуського міськрайонного суду від 26.02.2015 року та встановлено факт виконання роботи ОСОБА_2 у ВАТ «Оріана» в період з 08.10.1996 року по 31.10.1999 року за Списком №1 та зобов'язано ВАТ «Оріана» видати ОСОБА_2 уточнюючу довідку про підтвердження пільгового стажу та характер роботи у вказаний період.

Постановою Калуського міськрайонного суду від 18.09.2015 року, яка набрала законної сили 02.12.2015 року, дії управління ПФУ в м. Калуші та Калуському районі щодо відмови ОСОБА_2 у проведенні перерахунку пенсії з врахуванням пільгового стажу за період з 08.10.1996 року по 31.01.1999 року за Списком №1 визнано неправомірними та зобов'язано провести відповідний перерахунок, починаючи з 20.04.2015 року.

10.02.2016 року старшим державним виконавцем ВДВС ГУЮ було винесено постанову про закінчення виконавчого провадження, оскільки розпорядженням УПФУ в м. Калуші та Калуському районі №142612 від 22.01.2016 року було проведено перерахунок пенсії ОСОБА_2 та зараховано вищевказаний період роботи за Списком №1, починаючи з 20.04.2015 року.

Звертаючись до суду з позовом, ОСОБА_2 вказував, що саме неналежним проведенням відповідачем розрахунку, йому було завдано моральних страждань, у зв'язку з чим просив відшкодувати завдану моральну шкоду.

Статтею 56 Конституції України гарантовано право на відшкодування за рахунок держави чи органів місцевого самоврядування матеріальної чи моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень.

Відповідно до ч. 1ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.

Згідно із ч. ч. 2, 3 ст. 23 ЦК України моральна шкода полягає, зокрема, у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Виходячи з вимог ст. ст.10, 60 ЦПК кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно ст.59 ЦПК України, обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Крім того, враховуючи вищезазначені вимоги ст. 60 ЦПК та виходячи з принципу змагальності незалежно від того, доводить відповідач відсутність фактів підстави позову чи ні, загальне правило розподілу доказових обов'язків залишається незмінним, і тягар доказування не переходить від однієї сторони до іншої, і підставу позову повинен довести саме позивач.

Відмовляючи в задоволенні позову, суд першої інстанції, обґрунтовано виходив з того, що перерахунок пенсії не проводився відповідачем у зв'язку з тим, що позивач не надав відповідну уточнюючу довідку, яка б підтверджувала стаж його роботи.

Що стосується доводів апелянта в частині долучення відповідачем до пенсійної справи неналежних документів, то такі є тільки припущеннями, нічим не підтвердженими, а тому не приймаються судом до уваги.

Що стосується заяв позивача, про наявний причинно-наслідковий зв'язок між неправомірними, на його думку, діями відповідача та набутим захворюванням серця, яким також обґрунтовує моральну шкоду, то такі матеріалами справи не підтверджуються, оскільки вперше захворювання позивача діагностовано задовго до виникнення спору між сторонами.

Будь яких інших доказів на підтвердження заподіяння моральних страждань та стягнення з відповідача грошового відшкодування моральної шкоди саме в розмірі 120 000 грн. ОСОБА_4 в засіданні Апеляційного суду не надав.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 303 ЦПК України, суд апеляційної інстанції не вправі переоцінювати докази, які судом першої інстанції були досліджені у встановленому законом порядку, а апеляційна скарга не містить посилання на нові докази і їх не надано суду апеляційної інстанції, що давало б підставу для зміни чи скасування судового рішення.

Розглянувши справу в межах заявленого позову та в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що фактичні обставини справи судом першої інстанції з'ясовано всебічно та повно, дано їм вірну правову оцінку, а рішення суду ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права.

На підставі вищенаведеного, керуючись ст. ст. 307, 308, 313-315, 317 ЦПК України, колегія суддів, -

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Калуського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 13 квітня 2016 року залишити без змін.

Ухвала набирає чинності з часу проголошення, однак може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий О.Є. Меленко

Судді: В.А. Девляшевський

Я.Ю. Ковалюк