АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Апеляційне провадження 22-ц/796/7207/2016 Доповідач: Слободянюк С.В.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 вересня 2016 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду м. Києва в складі :

Головуючого судді - Слободянюк С.В.,

суддів - Лапчевської О.Ф., Мазурик О.Ф.,

при секретарі - Гоін В.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1, який діє в інтересах ОСОБА_2, на ухвалу Шевченківського районного суду м. Києва від 23 лютого 2016 року про визнання неподаною та повернення позовної заяви ОСОБА_2 до Публічного акціонерного товариства «Банк «Фінанси та Кредит» про стягнення банківського вкладу, -

В С Т А Н О В И Л А :

Ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва від 23 лютого 2016 року визнано неподаною і повернуто позовну заяву ОСОБА_2 до Публічного акціонерного товариства «Банк «Фінанси та Кредит» (далі ПАТ«Банк «Фінанси та Кредит») про стягнення банківського вкладу, з підстав не усунення ним недоліків скарги, встановлених ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва від 27 січня року .

Не погоджуючись з ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва від 23 лютого 2016 року, ОСОБА_1, який діє в інтересах ОСОБА_2, подав апеляційну скаргу, в якій з посиланням на порушення судом першої інстанції норм процесуального права, ставиться про скасування оскаржуваної ухвали, постановлення нової ухвали, якою направити справу для продовження до розгляду суду першої інстанції.

Апелянт зазначає, що він звільняється від сплати судового збору, оскільки відповідно до Закону України «Про захист прав споживачів» споживачі звільняються від сплати судового збору за позовами, що пов'язані з порушенням їх прав, а він є споживачем банківських послуг.

Сторони в судове засідання не з'явилась, про дату, час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, про що свідчить зворотне повідомлення про вручення поштового відправлення (а.с.57-60).

Відповідно до положень ч.2 ст. 305 ЦПК неявка сторони, належним чином повідомленої про час і місце розгляду справи, не перешкоджає апеляційному розглядові.

Розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги, перевіривши законність та обґрунтованість оскаржуваної ухвали суду першої інстанції, колегія суддів дійшла висновку про відхилення скарги з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи, ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва від 27 січня 2016 року позовну заяву ОСОБА_2 до і ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» про стягнення банківського вкладу залишено без руху та надано строк для усунення її недоліків, а саме: надання позивачем доказів належної сплати судового збору або ж інші підстави звільнення від його сплати та надання належного розрахунку суми заборгованості відповідача з зазначенням в гривневому еквіваленті. (а.с.13-14).

19 лютого 2016 року на адресу суду першої інстанції надійшла заява від представника ОСОБА_2 - ОСОБА_1, про усунення недоліків позовної заяви, зокрема представником позивача надано уточнену позовну заяву, проте не надано доказу про сплату судового збору.

Повертаючи позовну заяву ОСОБА_2., суд першої інстанції виходив з того, що позивачем надавався строк для усунення недоліків позовної заяви, проте останнім не виконані у повному обсязі вимоги ухвали суду від 27 січня 2016 року, а саме не було надано доказів про сплату судового збору (а.с.28).

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої виходячи з наступного.

Відповідно до частини третьої статті 2 ЦПК України провадження у цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

ОСОБА_1, який діє в інтересах ОСОБА_2 зазначає, що ОСОБА_2 звільняється від сплати судового збору, оскільки відповідно до Закону України «Про захист прав споживачів» споживачі звільняються від сплати судового збору за позовами, що пов'язані з порушенням їх прав, а він є споживачем банківських послуг.

Проте з такими доводами повністю погодитись не можна виходячи з наступного.

Оскільки першорядним нормативно-правовим актом національного законодавства, який регулює порядок справляння судового збору, є Закон України «Про судовий збір», то саме правові приписи, закріплені в наведеному законі, застосовуються при обчисленні судового збору, його сплаті, а також звільненні осіб від його сплати у випадках, визначених у статті 5 цього Закону.

За змістом змін до статті 5 Закону України «Про судовий збір», які прийняті пізніше, ніж Закон України «Про захист прав споживачів», убачається, що з 1 вересня 2015 року споживачі - за позовами, що пов'язані з порушенням їхніх прав, не відносяться до суб'єктів, які звільняються від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх інстанціях, тому посилання заявника на положення Закону України «Про захист прав споживачів» не заслуговують на увагу.

Перелік підстав для звільнення від сплати судового збору та пільг щодо його сплати визначено статтями 3, 5 Закону України «Про судовий збір».

У пункті 7 частини першої статті 5 Закону було передбачено, що споживачі - за позовами, що пов'язані з порушенням їхніх прав звільняються від сплати судового збору.

Проте, Законом України від 22 травня 2015 № 484-VIIІ, який набрав чинності 1 вересня 2015 року, внесено зміни до Закону України «Про судовий збір» та викладено статтю 5 цього Закону в новій редакції, у якій звільнення від сплати судового збору споживачів - за позовами, що пов'язані з порушенням їхніх прав не передбачено.

Разом з тим, апелянт зазначає, що згідно положень Закону України «Про захист прав споживачів» позивач, як споживач, звільняється від сплати судового збору.

Дійсно, частиною третьою статті 22 Закону України «Про захист прав споживачів» передбачено, що споживачі звільняються від сплати судового збору за позовами, що пов'язані з порушенням їх прав.

Проте, при розбіжності між загальним і спеціальним нормативно-правовим актом перевага надається спеціальному, якщо він не скасований виданим пізніше загальним актом.

Оскільки спеціальним законом, який визначає підстави для звільнення від сплати судового збору та пільги щодо його сплати є Закон України «Про судовий збір», то саме цей Закон підлягає застосуванню.

Тому, виходячи з того, що статтею 5 Закону України «Про судовий збір» не передбачено звільнення споживачів від сплати судового збору,

Така ж думка була висловлена Верховним Судом України в ухвалах від 16 січня 2016 року у справі №6-3084ц15, від 29.01.2016 року №6-209ц16, від 03.02.2016 року №6-228ц16, від 09.02.2016 №6-36ц16 та від 01.03.2016 року №6-484ц16.

Враховуючи наведене, колегія суддів дійшла висновку про відхилення апеляційної скарги, залишення ухвали суду першої інстанції без змін, як таку, що постановлена з дотриманням норм процесуального права.

Керуючись ст.ст.303, 307, 312, 313 ЦПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1, який діє в інтересах ОСОБА_2, відхилити

Ухвалу Шевченківського районного суду м. Києва від 23 лютого 2016 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справи протягом двадцяти днів.

Головуючий:

Судді: