АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
№22-ц/796/7426/15 Головуючий у 1 інстанції - Чех Н.А.
Доповідач - Панченко М.М.
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 травня 2016 року м.Київ

Колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду м.Києва у складі:

головуючого - Панченка М.М.

суддів - Побірченко Т.І., Барановської Л.В.

при секретарі - Куркіної І.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Києві апеляційну скаргу ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_2 на ухвалу Дніпровського районного суду м. Києва від 25 березня 2016 року щодо відмови у відкритті провадження за заявою ОСОБА_2 про встановлення, зацікавлені особи: Управління праці та соціального захисту населення Дніпровської районної в місті Києві державної адміністрації, Російська Федерація, про встановлення факту, що має юридичне значення,-

В С Т А Н О В И Л А:

У березні 2016 року ОСОБА_2 звернувся до суду з заявою про встановлення факту вимушеного переселення заявника з тимчасово окупованої території м. Донецька внаслідок військової агресії Російської Федерації.

Ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 25 березня 2016 року у відкритті провадження за указаною заявою відмовлено. При цьому, суд першої інстанції виходив з того, що заява ОСОБА_2 підлягає розгляду в Міжнародному кримінальному суді, а не в судах загальної юрисдикції на території України.

В поданій апеляційній скарзі представник заявника просить оскаржувану ухвалу скасувати, а справу направити до суду першої інстанції для продовження розгляду. Послався на те, що висновок суду першої інстанції щодо непідвідомчості заяви ОСОБА_2 судам цивільної юрисдикції на території України є хибним. Так, скаржник, зазначає, що фізичні особи не можуть бути суб'єктами звернення до Міжнародного кримінального суду, а тому оскаржувана ухвала порушує право заявника на доступ до правосуддя.

Заслухавши доповідь судді Панченка М.М., пояснення осіб, що з'явились до суду, з'ясувавши обставини справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку про часткове задоволення апеляційної скарги з таких підстав.

Відмовляючи у відкритті провадження за заявою ОСОБА_2 про встановлення факту вимушеного переселення заявника з тимчасово окупованої території м. Донецька внаслідок військової агресії Російської Федерації, суд першої інстанції виходив з того, що така заява не підлягає розгляду в судах загальної юрисдикції на території України та є підвідомчою Міжнародному кримінальному суду.

Між тим, колегія суддів з таким висновком погодитися не може.

Так, Главою 6 ЦПК України та, зокрема, ст. 256 цього Кодексу, особам надано право на звернення до суду в порядку окремого провадження із заявами про встановлення факту, що має юридичне значення.

Частиною 4 ст. 256 ЦПК України передбачено, що суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо з заяви про встановлення факту, що має юридичне значення, вбачається спір про право, а якщо спір про право буде виявлений під час розгляду справи, - залишає заяву без розгляду.

Таким чином, на стадії відкриття провадження за відповідною заявою суд першої інстанції має з'ясувати наявність або відсутність спору про право, а також чи має факт юридичне значення, тобто, чи породжує останній відповідні правові наслідки.

Разом з тим, відмова у відкритті провадження за заявою про встановлення факту, що має юридичне значення, на підставі підвідомчості такої заяви Міжнародному кримінальному суду не ґрунтується на вимогах чинного законодавства.

Так, як слідує зі змісту Римського Статуту МКС, суб'єктами звернення до указаного органу є держави, якими ратифіковано зазначений документ, а не фізичні особи, якою, в свою чергу, є заявник.

Крім того, Міжнародний кримінальний суд не може замінювати національну систему органів правосуддя, а лише доповнює останню.

Також, варто зазначити, що на момент розгляду даної справи Україною не ратифіковано Римський Статут, а тому, враховуючи все викладене вище та той факт, що чинним цивільним процесуальним законодавством передбачено право особи на звернення до місцевого загального суду із заявою про встановлення факту, що має юридичне значення, колегія суддів приходить до висновку, що відмовивши у відкритті провадження за заявою ОСОБА_2 на підставі непідвідомчотсі такої заяви судам загальної юрисдикції, суд першої інстанції порушив порядок вирішення указаного питання.

Відповідно до п. 3 ч.1 ст. 312 ЦПК України, розглянувши скаргу на ухвалу суду першої інстанції , апеляційний суд скасовує ухвалу і передає питання на новий розгляд до суду першої інстанції, якщо останній порушив порядок, встановлений для його вирішення.

Керуючись ст.ст.307, 312 ЦПК України, колегія суддів,-

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_2 задовольнити частково.

Скасувати ухвалу Дніпровського районного суду м. Києва від 25 березня 2016 року, а питання передати на новий розгляд до суду першої інстанції.

Ухвала набирає чинності негайно та оскарженню не підлягає.

Головуючий:

Судді: