АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Апеляційне провадження Головуючий у 1 інстанції: Шаховніна М.О.
№ 22-ц/796/9542/2016 Доповідач: Шебуєва В.А.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 серпня 2016 року Колегія суддів Судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду міста Києва

в складі: головуючого-судді Шебуєвої В.А.,

суддів Українець Л.Д., Оніщука М.І.,

секретар Майданець К.В.,

розглянувши апеляційну скаргу ОСОБА_1, яка діє на підставі довіреності від імені та в інтересах ОСОБА_2, на заочне рішення Подільського районного суду м. Києва від 03 вересня 2015 року в справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Альфа-Банк» до ОСОБА_3, ОСОБА_2 про стягнення заборгованості,-

в с т а н о в и л а:

Заочним рішенням Подільського районного суду м. Києва від 03 вересня 2015 року задоволено позов Публічного акціонерного товариства «Альфа-Банк» (далі - ПАТ «Альфа-Банк») до ОСОБА_3, ОСОБА_2 про стягнення заборгованості.

Стягнуто солідарно з ОСОБА_3, ОСОБА_2 на користь ПАТ «Альфа-Банк» 654 286,49 грн. заборгованості за кредитним договором.

Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ПАТ «Альфа-Банк» 1827,00 грн. судового збору.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ПАТ «Альфа-Банк» 1827,00 грн. судового збору.

26 травня 2016 року ОСОБА_2 звернувся до суду із заявою про перегляд заочного рішення. Ухвалою Подільського районного суду м. Києва від 31 травня 2016 року заяву ОСОБА_2 про перегляд заочного рішення залишено без задоволення.

Не погоджуючись із заочним рішенням суду, представник ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу. Просить скасувати вказане рішення суду та ухвалити нове, яким відмовити у задоволення позовних вимог ПАТ «Альфа-Банк». Посилається на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права. Суд установив, що 17 грудня 2012 року між ПАТ «Альфа-Банк» та ПАТ «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк» було укладено договір відступлення прав вимог, відповідно до умов якого ПАТ «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк» передало позивачу право грошової вимоги за кредитним договором. Разом з тим, суд не встановив чи було повідомлено позичальника ОСОБА_3 про відступлення права вимоги. Суд не дослідив обставин щодо виконання ПАТ «Альфа-Банк» обов'язку звернення з письмовою вимогою до ОСОБА_2 як поручителя та отримання ним такої вимоги. Відповідно до наданих позивачем розрахунків заборгованості ОСОБА_3 порушила виконання зобов'язань за кредитним договором у 2012 році. З позовом до суду ПАТ «Альфа-Банк» звернулося в 2015 році, а тому порука ОСОБА_2 є припиненою на підставі ч. 4 ст. 559 ЦК України. У 2012 році позивач самостійно без згоди поручителя підвищив розмір відсоткової ставки за кредитом, що згідно з ч. 1 ст. 559 ЦК України, що є самостійною підставою для припинення поруки. Наданий позивачем розрахунок заборгованості не є належним доказом безспірності розміру вимог банку.

В апеляційній інстанції представники ОСОБА_2 і ОСОБА_3 підтримали апеляційну скаргу та просять її задовольнити.

В судове засідання представник ПАТ «Альфа-Банк» не з'явився, повідомлений про місце і час розгляду справи, а тому судова колегія дійшла висновку про можливість слухання справи у його відсутність.

Вислухавши пояснення осіб, які з'явилися в судове засідання, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню частково з наступних підстав.

Судом встановлено, що 01 листопада 2007 року між ЗАТ «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк» (банк) та ОСОБА_3 (позичальник) було укладено кредитний договір № 1516. Відповідно до умов договору банк надав ОСОБА_3 кредит у сумі 1 000 000 грн. терміном до 21 жовтня 2022 року з процентною ставкою за користування кредитом 16 % річних, а ОСОБА_3 зобов'язалася повернути кредит у вказаний термін та сплатити проценти за користування кредитом шляхом внесення щомісячних платежів у відповідності до графіку, який є додатком до договору (а. с. 2-6).

В забезпечення виконання ОСОБА_3 зобов'язань за кредитним договором № 1516 01 листопада 2007 року між ЗАТ «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк» (банк) та ОСОБА_2 (поручитель) було укладено договір поруки № 1517 (а. с. 12).

17 грудня 2012 року між ПАТ «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк» та ПАТ «Альфа-Банк» було укладено договір відступлення прав вимоги, відповідно до умов якого ПАТ «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк» передало ПАТ «Альфа-Банк» право вимоги за кредитним договором, укладеним з ОСОБА_3 (а. с. 19-29).

Посилаючись на те, що ОСОБА_3 неналежним чином виконує свої зобов'язання за кредитним договором, ПАТ «Альфа-Банк» 28 травня 2015 року звернулося до суду з позовом про солідарне стягнення з ОСОБА_3, ОСОБА_2 заборгованості, яка відповідно до наданих ним розрахунків станом на 01 квітня 2015 року становить 654 286,49 грн., з яких: 564 245,98 грн. - заборгованість за кредитом, 73 423,25 грн. - заборгованість по процентах, 16 617,26 грн. - заборгованість по пені (а. .с 17).

Суд першої інстанції дійшов висновку про законність та обґрунтованість позовних вимог ПАТ «Альфа-Банк».

В повному обсязі з рішенням суду колегія суддів погодитись не може.

Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти (ч. 1 ст. 1048 ЦК України).

Відповідно до положень ч. 1 ст. 553, ч. 1 ст. 554 ЦК України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником. У разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя.

Як вбачається з наданого позивачем розрахунку, ОСОБА_3 неналежним чином виконує свої зобов'язання за кредитним договором.

Заперечуючи проти позову ПАТ «Альфа-Банк», відповідач ОСОБА_2 не спростував розрахунку заборгованості за кредитним договором.

Суд першої інстанції дійшов законного та обґрунтованого висновку про наявність підстав для стягнення з відповідачів на користь ПАТ «Альфа-Банк» заборгованості.

Колегія суддів відхиляє посилання апелянта на те, що суд першої інстанції не встановив чи було повідомлено позичальника ОСОБА_3 про відступлення права вимоги, а також виконання ПАТ «Альфа-Банк» обов'язку звернення до нього з письмовою вимогою відповідно до договору поруки. За змістом положень ст. ст. 516, 517 ЦК України боржник, який не отримав повідомлення про передачу права вимоги іншій особі, не позбавляється обов'язку погашення заборгованості, а лише має право на погашення заборгованості первісному кредитору і таке виконання є належним. Докази виконання ОСОБА_3 зобов'язань за кредитним договором в матеріалах справи відсутні.

Невиконання положень договору щодо направлення поручителю досудової вимоги про погашення заборгованості не може бути підставою для відмови у задоволенні позову, оскільки в такому випадку поручитель вправі подати заперечення проти вимог кредитора та реалізувати свої права протягом судового розгляду.

Колегія суддів також відхиляє посилання апелянта на припинення поруки у зв'язку із збільшенням кредитором процентної ставки на підставі ч. 1 ст. 559 ЦК України.

В матеріалах справи відсутні докази збільшення ПАТ «Альфа-Банк» процентної ставки за користування кредитом. Як вбачається з наданого позивачем розрахунку, обрахунок процентів здійснювався ПАТ «Альфа-Банк», виходячи із ставки 16 % річних, як було передбачено умовами кредитного договору. В судовому засіданні представники ОСОБА_2В, і ОСОБА_2 не заперечували той факт, що додаткова угода про зміну процентної ставки за кредитним договором не укладалася.

Разом з тим, вирішуючи позовні вимоги ПАТ «Альфа-Банк», суд першої інстанції не перевірив наявності визначених ч. 4 ст. 559 ЦК України підстав для припинення поруки, у зв'язку з чим неправильно визначив обсяг відповідальності поручителя ОСОБА_2

Так, ч. 4 ст. 559 ЦК України визначено, що порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі, якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання не пред'явить вимоги до поручителя. Якщо строк основного зобов'язання не встановлений або встановлений моментом пред'явлення вимоги, порука припиняється, якщо кредитор не пред'явить позову до поручителя протягом одного року від дня укладення договору поруки.

Аналіз зазначеної норми права дає підстави для висновку про те, що строк дії поруки не є строком захисту порушеного права, а є строком існування суб'єктивного права кредитора й суб'єктивного обов'язку поручителя, після закінчення якого вони припиняються.

Це означає, що зі збігом цього строку (який є преклюзивним) жодних дій щодо реалізації свого права за договором поруки, у тому числі застосування судових заходів захисту свого права (шляхом пред'явлення позову), кредитор вчиняти не може.

З огляду на преклюзивний характер строку поруки й обумовлене цим припинення права кредитора на реалізацію даного виду забезпечення виконання зобов'язань застосоване в другому реченні частини четвертої статті 559 ЦК України словосполучення «пред'явлення вимоги» до поручителя протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання як умови чинності поруки слід розуміти як пред'явлення кредитором у встановленому законом порядку протягом зазначеного строку саме позовної, а не будь-якої іншої вимоги до поручителя.

Отже, вимогу до поручителя про виконання ним солідарного з боржником зобов'язання за договором повинно бути пред'явлено в судовому порядку в межах строку дії поруки, тобто протягом шести місяців з моменту настання строку погашення чергового платежу за основним зобов'язанням (якщо умовами договору передбачено погашення кредиту періодичними платежами) або з дня, встановленого кредитором для дострокового погашення кредиту в порядку реалізації ним свого права, передбаченого частиною другою статті 1050 ЦК України, або з дня настання строку виконання основного зобов'язання (у разі якщо кредит повинен бути погашений одноразовим платежем) (постанова Верховного Суду України від 17 вересня 2014 року № 6-53 цс 14).

Договором поруки від 01 листопада 2007 року укладеним з ОСОБА_2 не було визначено строку припинення поруки.

Відтак, враховуючи положення ч. 4 ст. 559, ч. 2 ст. 1050 ЦК України, ПАТ «Альфа-Банк» має право на стягнення з поручителя заборгованості за кредитним договором, строк погашення якої настав в межах шестимісячного строку до звернення до суду з позовом, та заборгованості, яка стягується достроково.

З позовом до суду про стягнення заборгованості ПАТ «Альфа-Банк» звернулося лише 28 травня 2015 року, отже з ОСОБА_2 підлягає стягненню заборгованість, яка утворилася з 28 листопада 2014 року. Позивачем заявлено до стягнення заборгованість, яка утворилася, починаючи з 2013 року.

Відповідно до наданих позивачем розрахунків, заборгованість за кредитним договором № 1516 від 01 листопада 2007 року станом на 01 квітня 2015 року, обрахована з 28 листопада 2014 року, становить 573 637,78 грн., з яких: 530 654,44 грн. - заборгованість за кредитом, 30 341,00 грн. - заборгованість за процентами, 12 642,34 грн. - пеня.

Враховуючи викладене, з ОСОБА_3, ОСОБА_2 солідарно підлягає стягненню заборгованість за кредитним договором від 01 листопада 2007 року № 1516 станом на 01 квітня 2015 року, обрахована з 28 листопада 2014 року, яка становить 573 637,78 грн., з яких: 530 654,44 грн. - заборгованість за кредитом, 30 341,00 грн. - заборгованість за процентами, 12 642,34 грн. - пеня. Заборгованість за кредитним договором, обрахована до 28 листопада 2014 року підлягає стягненню лише з ОСОБА_3. Відповідно до розрахунків, які містяться в матеріалах справи така заборгованість становить 80 648,71 грн., з яких: 33 591,54 грн. - заборгованість за кредитом, 43 082,25 грн. - заборгованість за процентами, 3974,92 грн. - пеня.

Враховуючи викладене, заочне рішення Подільського районного суду м. Києва від 03 вересня 2015 року підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про часткове задоволення позовних вимог ПАТ «Альфа-Банк».

Відповідно до положень ст. 88 ЦПК України пропорційно до задоволених вимог з ОСОБА_2 підлягає стягненню на користь ПАТ «Альфа-Банк» 1481,78 грн. судового збору, з ОСОБА_3 - 2172,22 грн. судового збору.

Керуючись ст. ст. 303, 304, 307, 309, 313-315 ЦПК України, судова колегія, -

в и р і ш и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1, яка діє на підставі довіреності від імені та в інтересах ОСОБА_2, задовольнити частково.

Скасувати заочне рішення Подільського районного суду м. Києва від 03 вересня 2015 року та ухвалити нове рішення.

Позов Публічного акціонерного товариства «Альфа-Банк» до ОСОБА_3, ОСОБА_2 про стягнення заборгованості задовольнити частково.

Стягнути солідарно з ОСОБА_2 та ОСОБА_3 на користь Публічного акціонерного товариства «Альфа-Банк» заборгованість за кредитним договором № 1516 від 01 листопада 2007 року станом на 01 квітня 2015 року, обраховану з 28 листопада 2014 року, в розмірі 573 637,78 грн., з яких: 530 654,44 грн. - заборгованість за кредитом, 30 341,00 грн. - заборгованість за процентами, 12 642,34 грн. - пеня.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь Публічного акціонерного товариства «Альфа-Банк» заборгованість за кредитним договором № 1516 від 01 листопада 2007 року, обраховану до 28 листопада 2014 року, в розмірі 80 648,71 грн., з яких: 33 591,54 грн. - заборгованість за кредитом, 43 082,25 грн. - заборгованість за процентами, 3974,92 грн. - пеня.

В іншій частині вимог Публічного акціонерного товариства «Альфа-Банк» відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь Публічного піонерного товариства «Альфа-Банк» 1481,78 грн. судового збору.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь Публічного піонерного товариства «Альфа-Банк» 2172,22 грн. судового збору.

Рішення набирає законної сили з часу проголошення та може бути оскаржено протягом двадцяти днів до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий

Судді