06.06.2016 Єдиний унікальний № 371/326/16-ц
Провадження № 2/371/237/16
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 червня 2016 року м. Миронівка

Миронівський районний суд Київської області в складі :

головуючого судді Капшук Л.О.,

з секретарем Січкаренко Я.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1, ОСОБА_2 до ОСОБА_3, Македонської сільської ради Миронівського району Київської області, відділу Держгеокадастру у Миронівському районі Київської області про визнання права власності в порядку спадкування,

У С Т А Н О В И В :

Позивачі звернулися до суду з вказаним позовом, мотивуючи заявлені вимоги тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 року помер ОСОБА_5 Після його смерті залишилась спадщина у виді земельної ділянки, призначеної для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташованої на території Македонської сільської ради Миронівського району Київської області, належної померлому на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом. Будучи спадкоємцями померлого, вони спадщину прийняли та мають перешкоди в оформленні спадкових прав. Нотаріус відмовив у видачі свідоцтва про право на спадщину з підстав відсутності у померлого правовстановлюючого документа на земельну ділянку. Просили в судовому порядку визнати за кожним з них право власності на 1/3 частину належної ОСОБА_5 до дня смерті земельної ділянки.

В судове засідання позивачі та представник позивачів не з'явилися. Представник позивачів подав до суду заяву про розгляд справи у його відсутності, в якій вказав, що позовні вимоги підтримує.

Представник відповідача Македонської сільської ради Миронівського району Київської області в судове засідання не з'явився. В надісланій до суду заяві сільський голова просив розглядати справу у відсутності представника сільської ради, проти задоволення позову не заперечує.

Представник відповідача відділу Держгеокадастру у Миронівському районі Київської області в судове засідання не з'явився, надіслав до суду заяву, в якій просив розглядати справу у його відсутності.

Відповідач ОСОБА_3 в судове засідання не з'явився, в надісланих до суду запереченнях проти позову зазначив, що вважає заявлені вимоги передчасними з тих підстав, що заповіт, згідно якого позивачі бажають отримати спадкове майно, оскаржується. Вваажає, що позивачами не обгрунтовано вимог про визнання права власності за кожним з них саме по 1/3 частині спадкового майна, не зазначено доказів відмови нотаріуса у вчиненні нотаріальних дій.

Зважаючи на ті обставини, що будучи належним чином повідомленим про розгляд справи, відповідач ОСОБА_3 вдруге не з'явився до суду, доказів поважності причини неявки в судове засідання не надав, враховуючи правила ст.ст. 157, 169 ЦПК України, суд дійшов висновку про відсутність підстав для відкладення розгляду справи та можливість вирішення справи у відсутності даного відповідача.

Суд, дослідивши надані документи і матеріали, всебічно та повно з'ясувавши обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи, дійшов висновку, що позов належить задовольнити.

Частиною 1 статті 328 ЦК України передбачено, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Однією з таких підстав є спадкування майна.

За приписами ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини, як зазначено у статті 1218 ЦК України, входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Згідно з частиною 1 ст. 1297 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов'язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. Дане зобов'язання встановлено законодавством у зв'язку з тим, що право власності на спадкове нерухоме майно виникає у спадкоємця тільки з моменту державної реєстрації цього майна.

Відповідно до пункту "г" ч. 1 ст. 81 ЗК України громадяни України набувають права власності на земельні ділянки на підставі прийняття спадщини.

Захист прав громадян на земельні ділянки здійснюється, в тому числі, шляхом визнання права, як передбачено п. 1 ч. 3 ст. 152 ЗК України.

В судовому засіданні встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 року помер ОСОБА_5, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_1, виданим 05 травня 2012 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану Баришівського районного управління юстиції у Київській області. Після його смерті відкрилась спадщина.

Згідно свідоцтва про право на спадщину за законом, виданого 23 липня 2004 року Бориспільською міською державною нотаріальною конторою Київської області, ОСОБА_5 в порядку спадкування після померлого ОСОБА_7 набув право на земельну ділянку площею 1,985 га, призначену для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташовану на території Македонської сільської ради Миронівського рвйону Київської області, ДП 3, пай 32а.

Вказана земельна ділянка належала ОСОБА_7 на підставі державного акта на право приватної власності на землю серії НОМЕР_2, виданого 18 03 липня 2002 року згідно розпорядження Миронівської райдержадміністрації Київської області № 186 від 28 травня 2002 року.

Відповідно до ч. 1 ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Позивачі є спадкоємцями померлого ОСОБА_5 за законом першої черги, оскільки ОСОБА_1 є його дружиною, ОСОБА_2 - дочкою. Вказані обставини підтверджуються свідоцтвом про шлюб серії НОМЕР_3, виданим 14 грудня 2007 року відділом реєстрації актів цивільного стану Баришівського районного управління юстиції Київської області, свідоцтвом про народження серії НОМЕР_4, виданим повторно 25 лютого 2006 року відділом реєстрації актів цивільного стану Баришівського районного управління юстиції Київської області.

Матеріалами спадкової справи померлого № 153/2012 підтверджується факт прийняття позивачами спадщини після померлого ОСОБА_5

Для підтвердження наявності спадкового майна, яке підлягає державній реєстрації, та місця його знаходження, нотаріусу позивачі повинні були подати документ, що підтверджує право власності спадкодавця на майно.

Оформити право на спадкове майно у виді земельної ділянки площею 1,985 га, призначеної для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, право на яку мав спадкодавець ОСОБА_5, позивачі не взмозі з наступних підстав.

Згідно з ст. 131 ЗК України громадяни та юридичні особи, а також територіальні громади та держава мають право набувати у власність земельні ділянки на підставі міни, дарування, успадкування та інших цивільно-правових угод.

Відповідно до ч. 1 ст. 125 ЗК України в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин, право власності на земельну ділянку та право постійного користування нею виникає після одержання її власником або користувачем документа, що посвідчує право власності чи право постійного користування земельною ділянкою, та його державної реєстрації.

Згідно із ч. 1 ст. 126 ЗК України право власності на земельну ділянку і право постійного користування земельною ділянкою посвідчується державними актами.

Видане ОСОБА_5 23 липня 2004 року свідоцтво про право на спадщину за законом було підставою для видачі йому державного акта на право власності на земельну ділянку.

На підставі вказаного свідоцтва померлому ОСОБА_5 за життя державний акт на право власності на земельну ділянку не видавався.

Після введення в дію Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо документів, що посвідчують право на земельну ділянку, а також порядку поділу та об'єднання земельних ділянок» від 05 березня 2009 року відповідно до ст. 125 ЗК України право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав, а згідно нової редакції ст. 126 ЗК України документом, що посвідчує право на земельну ділянку, крім державного акту, може бути і цивільно-правова угода або свідоцтво про право на спадщину.

Згідно положень ч. 6 ст. 126 ЗК України при набутті права власності на земельну ділянку на підставі документів, визначених частиною другою цієї статті, державний акт на право власності на земельну ділянку, що відчужується, долучається до документа, на підставі якого відбувся перехід права власності на земельну ділянку, в кожному такому випадку відчуження земельної ділянки.

На державному акті про право власності на земельну ділянку нотаріус, який посвідчує (видає) документ, та орган, який здійснює державну реєстрацію прав на нерухоме майно та їх обмежень, роблять відмітку про відчуження земельної ділянки із зазначенням документа, на підставі якого відбулося відчуження.

Орган, який здійснює реєстрацію прав на нерухоме майно та їх обмежень, робить відмітку про реєстрацію прав на земельну ділянку на підставі документа про її відчуження, складеного та посвідченого в порядку, встановленому законом, протягом 14 календарних днів з дня подання до цього органу зазначеного документа.

Вказаними правилами ОСОБА_5 за життя не скористався, реєстрація його права на успадковану земельну ділянку не була здійснена.

Згідно зі ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Відповідно п. 1 ч. 2 вказаної статті визнання права є одним із способів захисту цивільних прав та інтересів.

Оскільки позивачі як спадкоємці померлого ОСОБА_5 не мають змоги оформити спадщину відповідно до вимог законодавства у зв'язку із відсутністю правовстановлюючого документа на спадкове майно, питання визначення належності цього майна має вирішуватись у судовому порядку, рішення суду буде юридичним документом для оформлення спадкових прав.

У частині 1 ст. 1267 ЦК України закріплено загальне положення, що частки у спадщині кожного із спадкоємців за законом є рівними.

З огляду на вказані положення, в порядку захисту прав позивачів за кожним з них необхідно визнати право власності на 1/3 частину земельної ділянки площею 1,985 га, кадастровий номер НОМЕР_5, розташованої на території Македонської сільської ради Миронівського району Київської області, ДП 3, пай 32а, призначеної для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. Вказана частка визначена з огляду на ту обставину, що спадщину після померлого ОСОБА_5 прийняли позивачі та відповідач ОСОБА_3 і частки у спадщині кожного з них є рівними.

Заперечення відповідача проти позовних вимог суд вважає необгрунтованими з наступних підстав.

Судом встановлено, що нотаріус відмовив позивачам у видачі свідоцтва про право на спадщину на спадкове майно у виді земельної ділянки площею 1,985 га, розташованої на території Македонської сільської ради Миронівського району Київської області, ДП 3, пай 32а, призначеної для ведення товарного сільськогосподарського виробництва.

Дана обставина підтверджується постановою державного нотаріуса Бориспільської міської державної нотаріальної контори від 24 грудня 2015 року.

Згідно положень ст. 1236 ЦК України заповідач має право скласти заповіт щодо усієї спадщини або її частини.

Заповітом, складеним ОСОБА_5 06 березня 2010 року, який оспорюється відповідачем ОСОБА_3, не охоплено спадкове майно у виді земельної ділянки площею 1,985 га, розташованої на території Македонської сільської ради Миронівського району Київської області, ДП 3, пай 32а, призначеної для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. Право на спадкування вказаного майна спадкоємці померлого набули в порядку спадкування за законом.

За правилами статті 212 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

Оцінюючи належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, враховуючи, що обставини, на які посилаються позивачі як на підставу для задоволення позову, знайшли своє підтвердження в судовому засіданні, суд дійшов висновку, що позовні вимоги є доведеними.

На підставі викладеного, ст.ст. 328, 373, 1216, 1218, 1223, 1236, 1261, 1267, 1270, 1296, 1297 ЦК України, ст.ст. 81, 125, 126, 131, 152 ЗК України, керуючись ст. ст. 10, 11, 15, 57- 60, 64, 179, 208, 209, 212 - 215, 218, 294, 296 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В :

Позов задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 в порядку спадкування за законом після померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 року ОСОБА_5 право власності на 1/3 частину земельної ділянки площею 1,985 га, кадастровий номер НОМЕР_5, розташованої на території Македонської сільської ради Миронівського району Київської області, ДП 3, пай 32а, призначеної для ведення товарного сільськогосподарського виробництва.

Визнати за ОСОБА_2 в порядку спадкування за законом після померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 року ОСОБА_5 право власності на 1/3 частину земельної ділянки площею 1,985 га, кадастровий номер НОМЕР_5, розташованої на території Македонської сільської ради Миронівського району Київської області, ДП 3, пай 32а, призначеної для ведення товарного сільськогосподарського виробництва.

Рішення може бути оскаржене до Апеляційного суду Київської області через Миронівський районний суд Київської області шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня отримання копії рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя підпис Л.О. Капшук

Згідно з оригіналом

Суддя Л.О. Капшук