Справа № 219/5807/16-ц
Провадження № 2/219/2974/2016
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
24 листопада 2016 року Артемівський міськрайонний районний суд Донецької області в складі:
судді Павленко О.М.,
за участі секретаря Кудла Т.О.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Бахмут Донецької області цивільну справу за позовом розглянувши позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням, -
до суду надійшла позовна заява ОСОБА_1, згідно якої вона просить визнати ОСОБА_2 такою, що втратила право користування житловим приміщенням квартирою № 40 в будинку № 7 по вул. Носова в м. Соледар Бахмутської міської ради Донецької області. Вказує, що 5.10.1992 року отримала спірну квартиру згідно ордера, виданого виконавчим комітетом Соледарської міської ради та є наймачем даної квартири, яка знаходиться у комунальній власності Соледарської міської ради. В зазначеній квартирі з 1995 року зареєстрована її онука. Донька з онукою проживали окремо, а потім виїхали до РФ, де мають намір отримати громадянство РФ, вони не бачились приблизно 10 років, їх місцезнаходження їй невідомо. Відповідач добровільно не знімається з реєстрації місця проживання, що перешкоджає їй вільно користуватись та розпоряджатись належним їй майном, створює перешкоди в оформлені субсидії та змушує нести додаткові витрати на оплату житлово-комунальних послуг.
Враховуючи, що в матеріалах справи достатньо даних про права та взаємовідносини сторін, суд розглядає справу за відсутності відповідача.
Відповідно до ст. 224 ЦПК України суд вважає можливим проводити заочний розгляд справи за відсутності відповідача, на підставі наявних у справі доказів, проти чого позивач не заперечує.
Суд,дослідивши докази у справі, вважає, що позовна заява підлягає задоволенню, виходячи з наступного.
Судом достовірно встановлено, що відповідно до ордеру № 469/92 від 5.10.1992 року, виданого виконавчим комітетом Соледарської міської ради позивач отримала квартиру за адресою АДРЕСА_1 (а.с.7).
Згідно довідки від 30.09.2016 року, яка видана начальником відділу з реєстрації місця проживання фізичних осіб Соледарської міської ради про склад сімї, за адресою АДРЕСА_2 зареєстровані ОСОБА_1 - наймач, ОСОБА_2 онука (а.с.16).
Згідно акту від 10.06.2016 року, складеного комісією та затвердженого директором СКПРЖП «Ремонтник» ОСОБА_3, ОСОБА_2 не проживає за адресою реєстрації з дня народження, за зазначеною адресою проживає ОСОБА_1 з моменту отримання ордеру на квартиру, що підтверджують сусіди (а.с.9).
Відповідно до ст. 47 Конституції України кожен має право на житло. Держава гарантує не тільки свободу його придбання, але й можливість стабільного користування житлом, його недоторканість, а також недопущення примусового позбавлення житла, не інакше, як на підставі закону і за рішенням суду.
Згідно ч.1 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.
Відповідно до п. 1 ст. 8 Європейської конвенції про захист прав людини та основних свобод гарантує кожній особі, окрім інших прав, право на повагу до її житла. Воно охоплює насамперед право займати житло, не бути виселеною чи позбавленою свого житла. Це покладає на Україну в особі її державних органів зобовязання «вживати розумних і адекватних заходів для захисту прав» (рішення у справі Powell and Rayner v. the U.K. від 21.02.1990 р.). Такий загальний захист поширюється як на власника квартири (рішення у справі Gillow v. the U.K. від 24.11.1986 р.), так і на наймача (рішення у справі Larkos v. Cyprus від 18.02.1999 р.).
Пункт 2 ст. 8 Конвенції чітко визначає підстави, за яких втручання держави у використання особою прав, зазначених в п. 1 цієї статті, є виправданим. Таке втручання має бути передбачене законом і необхідне в демократичному суспільстві, а також здійснюватися в інтересах національної і громадської безпеки або економічного добробуту країни, для охорони порядку і запобігання злочинності, охорони здоровя чи моралі, захисту прав і свобод інших осіб. Цей перелік підстав для втручання є вичерпним і не підлягає розширеному тлумаченню. Водночас державі надаються широкі межі розсуду, які не є однаковими і в кожному конкретному випадку залежать від цілей, зазначених у п. 2 ст. 8 Конвенції.
Згідно листа в.о. головного лікаря КЗОЗ «Бахмутська центральна районна лікарня» ОСОБА_5 від 20.10.2016 року № 3574, громадянка ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, на обліку в КЗОЗ «Бахмутська ЦРЛ» не перебуває, в період з 2014 по теперішній час за амбулаторною та стаціонарною допомогою не зверталася, медична допомога вдома не надавалась (а.с.22).
Відповідно ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути обмежений у здійсненні цього права.
Згідно ч. 1, 2 ст. 71 Житлового кодексу Української РСР при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім'ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Якщо наймач або члени його сім'ї були відсутні з поважних причин понад шість місяців, цей строк за заявою відсутнього може бути продовжено наймодавцем, а в разі спору - судом.
Відповідно до ст. 72 ЖК УРСР визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку.
Судом достовірно встановлено, що відповідач не проживає у спірній квартирі тривалий час, нею не користується, витрати, пов'язані з оплатою комунальних послуг не сплачує, а тому суд визнає відповідача ОСОБА_2 такою, що втратила право користування житловим приміщенням - квартирою № 40 будинку № 7 по вул. Носова в м. Соледар Донецької області.
Керуючись ст.ст. 3, 4, 5, 10, 60, 212-215, 224 ЦПК України, ст.ст. 319, 321 ЦК України, ст.ст. 71, 72 ЖК УРСР суд, -

позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнити.
Визнати ОСОБА_2 такою, що втратила право користування житловим приміщенням - квартирою № 40 будинку № 7 по вул. Носова в м. Соледар Донецької області.
Заочне рішення суду може бути переглянуте судом, що його ухвалив за письмовою заявою відповідача про перегляд заочного рішення, яка може бути подана до суду протягом 10 днів з дня отримання його копії.
Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Донецької області протягом 10-ти днів з моменту його проголошення, а відповідачем - в той же строк, але з моменту отримання копії цього рішення.

Суддя

ОСОБА_6