Провадження № 22ц/790/3832/16 Головуючий 1-ї інстанції - Шрамко Л.Л.
Справа № 642/5184/15ц Доповідач - Бровченко І.О.
Категорія - спори, що виникають із
сімейних правовідносин
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 серпня 2016 року судова колегія судової палати з цивільних справ апеляційного суду Харківської області в складі:

Головуючого - Бровченко І.О.,

суддів - Малінської С.М., Швецової Л.А.,

при секретарі - Афоніні К.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Харкові апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Ленінського районного суду м. Харкова від 06 квітня 2016 року по цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1, третя особа - Харківська державна нотаріальна контора, про визнання права власності, -

В С Т А Н О В И Л А :

У червні 2015 року позивач звернувся до суду з позовом про визнання за ним права власності на 1/2 частину квартири АДРЕСА_1, як на частку у спільному майні, набутому за час шлюбу.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що 09 січня 2004 року зареєстрував шлюб з ОСОБА_3, яка після реєстрації шлюбу прийняла його прізвище. 11 вересня 2007 року за спільні кошти вони придбали двокімнатну квартиру АДРЕСА_1. Договір купівлі-продажу укладався з ОСОБА_3, однак він надавав письмову згоду на придбання цієї квартири, що зафіксовано в договорі. Шлюб з ОСОБА_3 було розірвано 30 червня 2010 року, а ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 померла. Про смерть колишньої дружини він дізнався випадково від спільних знайомих лише взимку 2014 року, відповідачка, яка є її донькою, приховала від нього факт смерті своєї матері. У грудні 2014 року він звернувся до нотаріальної контори з заявою щодо права власності на 1/2 частку спірної квартири, як на частку майна у подружньому майні. Нотаріальною конторою йому було відмовлено, оскільки відповідачка претендує на квартиру в цілому в порядку спадкування після смерті матері.

Рішенням Ленінського районного суду м. Харкова від 06 квітня 2016 року позовні вимоги ОСОБА_2 задоволено. Визнано за ОСОБА_2 право власності на ? частину квартири АДРЕСА_1, як на його частку в спільному майні подружжя.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить рішення суду першої інстанції скасувати та відмовити у задоволені позовних вимог, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, невідповідність висновків суду обставинам справи.

Вислухав доповідь судді, пояснення з'явившихся учасників процесу, встановивши обставини справи, перевірив зібрані по справі докази, обговоривши доводи апеляційної скарги судова колегія вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно з ч.1 ст. 303 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Відповідно до ст. 308 ЦПК України, суд апеляційної інстанції відхиляє апеляційну скаргу, якщо визнає, що суд першої інстанції постановив рішення з додержанням вимог матеріального і процесуального права.

Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено наявними в справі доказами, що в період з 09 січня 2014 року по 30 червня 2010 року ОСОБА_2 та ОСОБА_3 (дошлюбне прізвище - ОСОБА_3) перебували у шлюбі.

За договором купівлі-продажу, укладеним 05 вересня 2007 року, ОСОБА_3 продала ОСОБА_5 2-х кімнатну квартиру АДРЕСА_4, житловою площею 44,5 кв.м, за 530250 грн.

Відповідно до договору купівлі-продажу від 11 вересня 2007 року, посвідченого нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Чуєвою Л.Д., ОСОБА_3 придбала у ОСОБА_7 у власність двокімнатну квартиру №7, загальною площею 59,9 кв.м, житловою площею 34,3 кв.м, що знаходиться в АДРЕСА_1, за ціною 225000 грн., які повністю сплачені продавцю,що підтверджено заявою останньої.

Нотаріусом Чуєвою О.Д. засвідчена заява ОСОБА_2, відповідно до якої він надав згоду своїй дружині ОСОБА_3 на купівлю за ціну та на умовах на її розсуд квартири АДРЕСА_1 за спільні кошти.

Згідно з пунктом 3.3 вказаного договору, правочин вчинено за згодою чоловіка покупця - ОСОБА_2, про що свідчить його заява від 11 вересня 2007 року, підпис на якій засвідчений нотаріусом.

У пункті 4.3. договору зазначено, що члени сім'ї покупця набувають право користування квартирою після державної реєстрації права власності покупця.

Згідно з витягу з реєстрацію права власності на нерухоме майно № 160199966 від 21 вересня 2007 року право власності на спірну квартиру на підставі договору купівлі-продажу від 11 вересня 2007 року зареєстровано за ОСОБА_3

Зі звіту незалежної оцінки майна ТОВ «Експертоцінка» від 15 червня 2015 року вбачається, що оціночна вартість двокімнатної квартири АДРЕСА_1 складає 298541 грн.

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 померла.

Листом №01163370 від 10 грудня 2014 року 2-ї Харківська державна нотаріальна контори відмовила позивачу у видачі свідоцтва про право власності на частку у праві спільної сумісної власності на майно, набуте подружжям за час шлюбу, після смерті ОСОБА_3, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1, а саме, на 1/2 частину квартири АДРЕСА_1, з посиланням на те, що на момент відкриття спадщини ОСОБА_2 був вже колишнім чоловіком спадкодавиці, оскільки шлюб розірвано 30 червня 2010 року, та йому було рекомендовано звернутись до суду.

На спадщину після смерті ОСОБА_3, померлої ІНФОРМАЦІЯ_1, претендує дочка ОСОБА_3 - ОСОБА_1

Під час судового розгляду справи у суді першої інстанції були допитані свідки ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_11, ОСОБА_12, ОСОБА_13, ОСОБА_1, ОСОБА_14, ОСОБА_15 щодо обставин придбання спірної квартири та спільного проживання подружжя ОСОБА_3.

З трудової книжки позивача вбачається, що він має тривалий безперервний трудовий стаж з січня 1982 року, та на даний час з 1995 року є генеральним директором ТОВ «Шанс».

Позивачем надано суду накладні, чеки, квитанції про придбання будівельних матеріалів у жовтні - листопаді 2007 року на загальну суму 9594 грн. 78 коп., що підтверджує участь позивача у проведенні ремонтних робіт в спірній квартирі.

Позивачем надано акт технічного обстеження квартири АДРЕСА_1 від 6 листопада 2015 року, в якому вказані виявлені конструктивні недоліки квартири, та зазначено, що огляд проведено у присутності власників ОСОБА_3 та ОСОБА_2

Задовольняючи позовні вимоги суд першої інстанції виходив з того, що спірна квартира придбана під час шлюбу подружжя, дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, частки майна подружжя є рівними.

Такі висновки рішення суду підтверджені доказами, які досліджені з додержанням вимог цивільно-процесуального закону і яким дана належна оцінка у сукупності з усіма обставинами справи.

Доводи апеляційної скарги ОСОБА_1, що спірна квартира належала її матері на праві особистої власності, оскільки була придбана за кошти від реалізації квартири АДРЕСА_4, допустимими доказами не підтверджено. Пояснення свідків не є належними та допустимими доказами в розумінні ст. ст. 58, 59 ЦПК України з приводу спору щодо підтвердження факту купівлі квартири за рахунок особистих коштів. Не може підтверджуватись показаннями свідків наявність правовідносин, що виникають з правочинів, для яких законом установлено письмову форму.

Відповідно до ст. 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності. Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Таке ж положення містить і норма ст. 368 ЦК України.

За змістом цієї норми майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловіку на праві спільної сумісної власності.

Статтею 70 СК України передбачено, що у разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або шлюбним договором.

Твердження апелянта, що при ухваленні судового рішення суд першої інстанції не взяв до уваги покази свідка ОСОБА_15 є висновків суду не спростовують. Крім того, в судовому засіданні 25 лютого 2016 року свідок ОСОБА_15 показала, що до придбання спірної квартири вона не була знайома з померлою ОСОБА_3 та позивачем. Про обставини придбання квартири та її оформлення їй невідомо(а.с. 172-173, 238).

Згідно зі ст.ст. 10, 11 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється виключно на засадах змагальності сторін, при цьому суд розглядає цивільні справи не інакше як в межах заявлених вимог і на підставі наданих сторонами доказів.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених ст. 61 цього Кодексу, тобто тягар доказування лежить на сторонах цивільно-правового спору.

Разом з тим, в обґрунтування доводів апеляційної скарги ОСОБА_1 не надано належних та допустимих доказів підтверджуючих факт придбання спірної квартири за особисті кошти її матері, а не за спільні кошти подружжя.

Посилання відповідачки на лист Центральної ОДПІ м. Харкова ГУ ДФС України у Харківській області щодо відсутності у позивача ФОП ОСОБА_2 згідно податкових декларацій доходів за період з 1 січня 2004 року по 30 червня 2010 року не спростовує того факту, що спірна квартира придбана за спільні кошти подружжя.

За таких обставин судова колегія приходить до висновку про постановлення районним судом рішення з дотриманням вимог матеріального та процесуального права, у відповідності з обставинами справи, наданими сторонами доказами та, відповідно, про відсутність підстав для зміни чи скасування судового рішення.

Керуючись ст.ст. 303, 304, 308, 313, п. 1 ч. 1 ст. 314, ст.ст. 315, 317, 319 ЦПК України, судова колегія, -

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилити.

Рішення Ленінського районного суду м. Харкова від 06 квітня 2016 року залишити без змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий:

Судді -