Ухвала

іменем україни

28 липня 2016 рокум. Київ
Колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

Писаної Т.О., Завгородньої І.М., Коротуна В.М.,

розглянувши у попередньому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5 про стягнення заборгованості за договором позики, за касаційною скаргою ОСОБА_5 на рішення Березнегуватського районного суду Миколаївської області від 17 вересня 2015 року та ухвалу апеляційного суду Миколаївської області від 25 листопада 2015 року,

в с т а н о в и л а:

У лютому 2015 року ОСОБА_4 звернулась до суду з указаним позовом, в якому просила стягнути з відповідача заборгованість за договором позики від 01 серпня 2011 року у розмірі 1 575 042, грн, з яких: 850 000 грн - основний борг, 241 477 грн - проценти за користування позикою, 354 650 грн - інфляційні втрати у зв'язку з несвоєчасним виконанням основного зобов'язання; 93 516 грн - інфляційні втрати у зв'язку з несвоєчасною сплатою процентів за користування позикою; 43 980 грн - три проценти річних за несвоєчасне виконання грошового зобов'язання.

Рішенням Березнегуватського районного суду Миколаївської області від 17 вересня 2015 року позов задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_4 заборгованість за договором позики у загальному розмірі 1 360 151,36 грн, з яких: 600 тис. грн - основний борг; 429 960 грн - інфляційні втрати у зв'язку з несвоєчасним виконанням основного зобов'язання; 40 980 грн - три проценти річних; 186 627,10 грн - проценти за користування позикою; 102 584,26 грн - інфляційні втрати у зв'язку з несвоєчасною сплатою процентів за користування позикою, а також 3 654 грн витрати зі сплати судового збору.

У касаційній скарзі ОСОБА_5, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить вказані судові рішення скасувати і передати справу на новий розгляд до суду першої інстанції.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до ч. 3 ст. 332 ЦПК України суд касаційної інстанції відхиляє касаційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо відсутні підстави для його скасування.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів вважає, що касаційну скаргу необхідно відхилити, а оскаржувані судові рішення залишити без змін.

Судами встановлено та із матеріалів справи вбачається, що 01 серпня 2014 року ОСОБА_5 отримала у борг у ОСОБА_4 600 тис. грн і зобов'язалась їх повернути частинами: 300 тис. грн - до 01 березня 2012 року, 300 тис. грн - до 01 квітня 2014 року.

В обумовлені сторонами строки позичальник кошти не повернула, а тому суди на підставі положень статей 525, 526, 625, 1046, 1047, 1048, 1049 ЦК України дійшли обґрунтованого висновку про стягнення з відповідача, яка прострочила виконання грошового зобов'язання, на користь позивача заборгованості за договором позики з урахуванням процентів за користування нею та штрафних санкцій, передбачених ст. 625 ЦК України.

Твердження ОСОБА_5 про безгрошовість позики не заслуговують на увагу, оскільки відповідно до вимог статей 1046, 1047 ЦК України письмова форма договору позики внаслідок його реального характеру є доказом не лише факту укладення договору, але й факту передачі грошової суми позичальнику.

Крім того, безпідставними є твердження ОСОБА_5, що судами проведено подвійне стягнення процентів і на підставі ст. 625 ЦК України і на підставі ст. 1048 ЦК України, адже статтею 1048 ЦК України визначена плата за добросовісне користування чужими коштами, а у ст. 625 ЦК України передбачена відповідальність за порушення грошового зобов'язання.

Сума боргу за договором позики від 01 серпня 2011 року визначена судами у відповідності до правової позиції висловленої Верховним Судом України у постанові від 02 вересня 2015 року у справі 6-359цс15.

Таким чином, у справі, що переглядається, колегією суддів встановлено, що суди першої та апеляційної інстанцій, дослідивши усі наявні у справі докази в їх сукупності та надавши їм належну оцінку, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, ухвалили законні і обґрунтовані судові рішення, а тому підстав для їх скасування немає.

Керуючись ст. 332 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_5 відхилити.

Рішення Березнегуватського районного суду Миколаївської області від 17 вересня 2015 року та ухвалу апеляційного суду Миколаївської області від 25 листопада 2015 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Колегія суддів:Т.О. Писана І.М. Завгородня В.М. Коротун