Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

336/1191/16-ц

2/336/1203/16

м. Запоріжжя 25 травня 2016 року

Шевченківський районний суд м. Запоріжжя в складі:

головуючого судді Зарютіна П.В.,

при секретарі Чернишовій І.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» та ОСОБА_2, третя особа приватний нотаріус Запорізького міського нотаріального округу ОСОБА_3, про визнання договору іпотеки недійсним, за позовом третьої особи ліквідатора фізичної особи-підприємця ОСОБА_4 - арбітражного керуючого ОСОБА_5, який заявив самостійні вимоги до публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» та ОСОБА_2, третя особа приватний нотаріус Запорізького міського нотаріального округу ОСОБА_3, про визнання договору іпотеки недійсним,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до суду із вищевказаним своїм позовом, за яким зазначив, що постановою господарського суду фізичну особу-підприємця ОСОБА_4 було визнано банкрутом та відкрито ліквідаційну процедуру, ліквідатором призначено арбітражного керуючого ОСОБА_5

В ході проведення ліквідаційної процедури було встановлено, що за боржником на праві власності зареєстрований житловий будинок, який розташований за адресою м. Запоріжжя, вул.. Верещагіна, 74.

06.08.2008 року між ОСОБА_4 та ОСОБА_2 було укладено договір купівлі-продажу будинку, але державна реєстрація договору купівлі-продажу будинку ОСОБА_2 не була здійснена.

Незважаючи на ці обставини, 06.08.2008 року між АКБ «Укрсоцбанк» та ОСОБА_2 було укладено іпотечний договір № 08-998Н003-І.

Рішенням комітету кредиторів боржника, оформленим протоколом № 1 від 14.08.2013 року було визначено порядок реалізації вказаного будинку - з публічних торгів (аукціону).

При цьому рішенням Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 25.05.2015 року було зобовязано ОСОБА_2 повернути у власність ОСОБА_4 житловий будинок № 74 за адресою м. Запоріжжя, вул. Верещагіна, визнано за ОСОБА_4 право власності на житловий будинок № 74 по вул.. Верещагіна у м. Запоріжжі.

10.07.2015 року комітетом кредиторів було зобовязано голову комітету кредиторів та ліквідатора звернутись з відповідним позовом до суду.

На підставі викладеного позивач просить суд визнати недійсним договір іпотеки № 08-998Н003-І, укладений 06.08.2008 року між ОСОБА_2та Акціонерним-комерційним банком соціального розвитку «УКРСОЦБАНК», посвідчений 06 серпня 2008 року приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу ОСОБА_3 та зареєстрованого за № 2198.

Крім того, у цій справі було подано позов і третьою особою ліквідатором фізичної особи-підприємця ОСОБА_4 - арбітражним керуючим ОСОБА_5, який заявив самостійні вимоги до публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» та ОСОБА_2.

При цьому третя особа, виклавши у своєму позові аналогічні обставини його обґрунтування, що і ОСОБА_1, такожпросить суд визнати оспорюваний договір недійсним.

В судовому засіданні і представник ОСОБА_1, і представник ліквідатора фізичної особи-підприємця ОСОБА_4 - арбітражний керуючий ОСОБА_5 наполягли на відповідних позовах за вищевказаними підставами, а представник ПАТ «Укрсоцбанк» у судове засідання не явився, проте подав письмові пояснення, якими заперечив на позов, вказуючи на те, що оспрюваний договір укладено на законних підставах та для його припинення підстав не існує.

Всебічно зясувавши обставини справи, вивчивши її матеріали, дослідивши надані у справі докази у сукупності, суд дійшов до висновку, що заявлений третьою особою позов підлягає задоволенню, а у задоволенні позову ОСОБА_1 необхідно відмовити на підставі встановлених фактичних обставин справи та відповідних їм правовідносин.

Положення ст. 203 ЦК України визначають вимоги, що ставляться до правочинів.

Так, зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам.

Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності.

Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі.

Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом.

Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.

Правочин, що вчиняється батьками (усиновлювачами), не може суперечити правам та інтересам їхніх малолітніх, неповнолітніх чи непрацездатних дітей.

Стаття 204 ЦК України визначає презумпцію правомірності правочину -правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.

Натомість, стаття 215 ЦК України визначає можливість визнання правочину недійсним - підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.

Судом встановлено та матеріалами справи підтверджується наступне.

Постановою господарського суду Херсонської області від 22.05.2012 року по справі № 5024/411/2012 фізичну особу-підприємця ОСОБА_6 (75120, Херсонська область, Цюрупинський район, с. Нова Маячка, вул. Горького, 61, іпн. НОМЕР_1), надалі по тексту боржник, було визнано банкрутом та відкрито ліквідаційну процедуру. Ліквідатором призначено арбітражного керуючого ОСОБА_5.

Відповідно до ст. 26 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» усі види майнових активів (майно та майнові права) банкрута, які належать йому на праві власності або повного господарського відання на дату відкриття ліквідаційної процедури та виявлені в ході ліквідаційної процедури, включаються до складу ліквідаційної маси, за винятком об'єктів житлового фонду, в тому числі гуртожитків, дитячих дошкільних закладів та об'єктів комунальної інфраструктури.

Статтею 25 названого вище Закону (в редакції до 19.01.2013 року) передбачено, що ліквідатор з дня його призначення здійснює такі повноваження, зокрема:

- приймає до свого відання майно боржника, вживає заходів по забезпеченню його збереження;

- виконує функції з управління та розпорядження майном банкрута;

- вживає заходів, спрямованих на пошук, виявлення та повернення майна банкрута, що знаходиться у третіх осіб.

Відповідно до ст. 52 ЦК України та ст. 128 ГК України фізична особа-підприємець відповідає за зобовязаннями, повязаними з підприємницькою діяльністю, усім своїм майном, крім майна, на яке згідно із законом не може бути звернено стягнення.

На підставі договору дарування від 05.10.2001 року, посвідченого приватним нотаріусом ЗМНО ОСОБА_7, зареєстрованого за № 3013, за боржником на праві власності зареєстрований житловий будинок, який розташований за адресою: м. Запоріжжя, вул. Верещагіна, 74 (надалі будинок), про що слідує із витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності № 6823690 від 25.07.2013 року.

Також встановлено, що 06.08.2008 року між ОСОБА_4 та ОСОБА_2 було укладено договір купівлі-продажу вказаного вище будинку, який був посвідчений приватним нотаріусом ЗМНО ОСОБА_3 та зареєстрований за № 2195.

06 серпня 2008 року між АКБ «Укрсоцбанк» та ОСОБА_2 було укладено іпотечний договір № 08-998Н003-1, який було посвідчено приватним нотаріусом ЗМНО ОСОБА_3, зареєстрований в реєстрі за № 2198.

Предметом оспорюваного договору і став житловий будинок, який розташований за адресою: м. Запоріжжя, вул. Верещагіна, 74.

На підставі цього іпотечного договору до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно було внесено наступні записи:

- запис про іпотеку № 1573500 наступного змісту «Дата, час державної реєстрації: 06.08.2008 17:29:36; Державний реєстратор: ОСОБА_8, Реєстраційна служба Запорізького міського управління юстиції Запорізької області; Підстава виникнення іпотеки: договір іпотеки, серія та номер: 2193, виданий 06.08.2008, видавник: Приватний нотаріус ОСОБА_3; Підстава внесення запису: Рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу), індексний номер: 3781060 від 09.07.2013 13:46:46; Відомості про основне зобовязання: Строк виконання основного зобовязання: 05.08.2023, розмір основного зобовязання: 79900,00 долари США; Відомості про субєктів: Іпотекодержатель: ЗОФ АКБ «Укрсоцбанк», , адреса: Запорізька обл.., м. Запоріжжя, вул. Дзержинського, 35 Іпотекодавець: ОСОБА_2, реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_2, адреса: Запорізька обл., Новомиколаївський р., с. Самійлівка, вул. Широка, 47; Запис перенесено з: назва реєстру: Державний реєстр іпотек, реєстраційний номер: 7698708, 06.08.2008 17:29:36, реєстратор: Приватний нотаріус ОСОБА_3, Запорізький міський»;

- запис про обтяження № 1573455 наступного змісту: «Дата, час державної реєстрації: 06.08.2008 17:09:51; Державний реєстратор: ОСОБА_8, Реєстраційна служба Запорізького міського управління юстиції Запорізької області; Підстава виникнення обтяження: договір іпотеки, серія та номер: 2198, виданий 06.08.2008, видавник: Приватний нотаріус ОСОБА_3; Підстава внесення запису: Рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу), індексний номер: 3781060 від 09.07.2013 13:46:46; ОСОБА_9 обтяження: заборона на нерухоме майно; Відомості про субєктів обтяження: Особа, майно/права якої обтяжуються (власник): ОСОБА_2, реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_2, адреса: Запорізька обл., Новомиколаївський р., с. Самійлівка, вул. Широка, 47; Запис перенесено з: назва реєстру: Єдиний реєстр заборон відчуження обєктів нерухомого майна, реєстраційний номер: 7698519, 06.08.2008 17:09:51, реєстратор: Приватний нотаріус ОСОБА_3, Запорізькій міський».

Ліквідатор звернувся з відповідним позовом до ОСОБА_2 і рішенням Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 25.05.2015 року по пр. № 2/336/1258/2015 було зобовязано ОСОБА_2 повернути у власність ОСОБА_4 житловий будинок № 74 за адресою: м. Запоріжжя, по вул. Верещагіна, а також було визнано за ОСОБА_4 право власності на житловий будинок № 74 по вул. Верещагіна у м. Запоріжжя. Таке судове рішення набуло законної сили.

Крім того, 10.07.2015 року відбулося засідання комітету кредиторів, рішення якого оформлено протоколом № 5 на якому одним з рішень було прийнято - зобовязати ліквідатора звернутися з позовом до суду про визнання недійсним договору іпотеки № 08-998Н003-І, укладеного 06.08.2008 року між ОСОБА_9 та ПАТ «Укрсоцбанк», посвідченого приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу ОСОБА_3 та зареєстрованого за № 2198.

Згідно ч.4 ст. 334 ЦК України в редакції від 12.04.2008 року якщо договір про відчуження майна підлягає державній реєстрації, право власності у набувача виникає з моменту такої реєстрації.

Статтею 3 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» в редакції від 29.01.2006 року встановлено, що речові права на нерухоме майно, їх обмеження та правочини щодо нерухомого майна підлягають обов'язковій державній реєстрації в порядку, встановленому цим Законом.

Як передбачає ч.2 ст. 7 названого Закону, місцеві органи державної реєстрації прав, зокрема, проводять реєстрацію прав на нерухоме майно, їх обмежень, правочинів щодо нерухомості або відмовляють у реєстрації.

Із системного аналізу перелічених нормативних положень слідує, що посвідчений приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу ОСОБА_7 за р. № 2198 договір, що був укладений 06.08.2006 року між ОСОБА_2та Акціонерним-комерційним банком соціального розвитку «УКРСОЦБАНК» підлягав обовязковій державній реєстрації місцевим органом державної реєстрації прав. Натомість, як вбачається із матеріалів справи та встановлено судом, така реєстрація не відбулася.

Отже, в силу положень ч.4 ст. 334 ЦК України право власності на житловий будинок, який розташований за адресою: м. Запоріжжя, вул. Верещагіна, 74 у набувача ОСОБА_2 так і не виникло.

Такий висновок суд підтверджується й витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності № 6823690 від 25.07.2013 року, згідно якого право власності на житловий будинок, який розташований за адресою: м. Запоріжжя, вул. Верещагіна, 74 зареєстроване за ОСОБА_4 на підставі договору дарування від 05.10.2001 року, посвідченого приватним нотаріусом ЗМНО ОСОБА_7, зареєстрованого за № 3013.

Отже, з викладеного достовірно вбачається законність та обґрунтованість позову, заявленого ліквідатором фізичної особи-підприємця ОСОБА_4 - арбітражним керуючим ОСОБА_5, через що такі позовні вимоги підлягають повному задоволенню судом.

Відповідно до ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бутивизнання права.

Натомість, предявлений ОСОБА_1 аналогічний позов задоволенню не підлягає, бо позивач не був стороною оспорюваного договору, та останній жодним чином не вливає на його права та обовязки, як фізичної особи, порушень особистих немайнових або майнових прав та інтересів якої судом через укладання оспорюваного договору і не встановленно.

На підставі викладеного, керуючись Законом України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом», ст. ст. 52, 203 ЦК України, ст. 128 ГК України, ст.ст. 3, 10, 57-60, 88, 208, 209, 212-215 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Відмовити у задоволенні позову ОСОБА_1 до публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» та ОСОБА_2, третя особа приватний нотаріус Запорізького міського нотаріального округу ОСОБА_3, про визнання договору іпотеки недійсним.

Задовольнити позов третьої особи ліквідатора фізичної особи-підприємця ОСОБА_4 - арбітражного керуючого ОСОБА_5, який заявив самостійні вимоги до публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» та ОСОБА_2, третя особа приватний нотаріус Запорізького міського нотаріального округу ОСОБА_3, про визнання договору іпотеки недійсним.

Визнати недійсним договір іпотеки № 08-998Н003-І, укладений 06.08.2008 року між ОСОБА_2та Акціонерним-комерційним банком соціального розвитку «УКРСОЦБАНК», посвідчений 06 серпня 2008 року приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу ОСОБА_3 та зареєстрований за № 2198.

Рішення може бути оскаржене до Апеляційного суду Запорізької області через Шевченківський районний суд м.Запоріжжя. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя П.В. Зарютін