Справа № 750/1809/16-ц Провадження № 22-ц/795/1657/2016 Категорія цивільнаГоловуючий у I інстанції - Жук М. І. Доповідач - Боброва І. О.
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29 серпня 2016 року м. Чернігів

АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРНІГІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ у складі:

головуючого - суддіОСОБА_1,
суддів:ОСОБА_2, ОСОБА_3,
при секретарі:ОСОБА_4,
за участю:позивача - відповідача ОСОБА_5, її представника адвоката ОСОБА_6, представника відповідача-позивача ОСОБА_7 адвоката ОСОБА_8,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_7 на рішення Деснянського районного суду м. Чернігова від 21 липня 2016 року по цивільній справі за позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_7, малолітньої ОСОБА_9, ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання осіб такими, що втратили право користування житлом у звязку з відсутністю там понад одного року без поважних причин, та за зустрічним позовом ОСОБА_7 до ОСОБА_5 про вселення, зобовязання не чинити перешкод в користуванні житлом,

третя особа орган опіки і піклування Деснянської районної у місті Чернігові ради,

в с т а н о в и в:

24.02.2016 ОСОБА_5 звернулась з позовом (уточнений 04.07.2016 року), в якому просила визнати ОСОБА_7 та ОСОБА_9 такими, що втратили право користування житловим приміщенням за адресою: м. Чернігів, вул. Калинова, 21, мотивуючи тим, що останні понад один рік не проживають за вказаною адресою без поважних причин.

12.04.2016 року ОСОБА_7 звернулась із зустрічним позовом, в якому просила вселити її разом з малолітніми дітьми ОСОБА_9, ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_10, ІНФОРМАЦІЯ_2 в будинок № 21 по вул. Калиновій в м.Чернігові; зобовязати ОСОБА_5 не чинити перешкод у користуванні будинком № 21 по вул.Калиновій в м.Чернігові; зобовязати ОСОБА_5 видати ключі від будинку № 21 по вул.Калиновій в м.Чернігові, мотивуючи позов тим, що ОСОБА_5 чинить їм перешкоди в користуванні житловим приміщенням

Рішенням Деснянського районного суду м.Чернігова від 21 липня 2016 року позов ОСОБА_5 задоволено повністю. Визнано, що ОСОБА_7, ОСОБА_9 втратили право користування будинком №21 по вулиці Калиновій в місті Чернігові Чернігівської області у зв'язку з відсутністю там без поважних причин понад однин рік. Стягнуто з ОСОБА_7 на користь ОСОБА_5 судові витрати по справі в розмірі 551 грн. 20 коп.

Відмовлено повністю в задоволенні зустрічного позову ОСОБА_7

В апеляційній скарзі ОСОБА_7 просить рішення суду першої інстанції в скасувати та ухвалити нове рішення, яким її позов задовольнити, а в задоволенні позову ОСОБА_5 відмовити. В скарзі посилається на незаконність, необґрунтованість рішення суду, а також на його невідповідність нормам матеріального та процесуального права. Так, заявник вказує на те, що судом не витребувано та не досліджено матеріали перевірки ЧВП ГУНП в Чернігівській області з яких вбачається вчинення перешкод в користуванні житлом. Крім того, апелянт посилається на рішення Деснянського районного суду м. Чернігова 13.06.2016 в якому був встановлений факт заміни ОСОБА_5 замків на вхідних дверях будинку 21 по вул.. Калиновій в м.Чернігові. Апелянт наголошує на тому, що вона не є членом сімї ОСОБА_5, тому спірні правовідносини не можуть регулюватися ст. 405 ЦК України, на яку посилається позивач.

В судовому засіданні представник апелянта підтримав доводи апеляційної скарги і просив її задовольнити.

Позивач - відповідач та її представник послалися на безпідставність апеляційної скарги, просили в її задоволенні відмовити, надавши відповідні пояснення.

Вислухавши суддю-доповідача, пояснення учасників судового процесу, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним та обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Статтею 214 ЦПК України визначено, що під час ухвалення рішення суд, зокрема, вирішує такі питання: чи мали місце обставини, якими обґрунтовувались вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Таким вимогам рішення суду першої інстанції не відповідає.

Задовольняючи позовні вимоги ОСОБА_5, та відмовляючи в задоволенні зустрічного позову ОСОБА_7, суд першої інстанції виходив з того, що ОСОБА_7 з дітьми (як колишній член сімї позивача) втратила право користування будинком №21 по вулиці Калиновій в місті Чернігові Чернігівської області у зв'язку з відсутністю там без поважних причин понад один рік. Крім того, на думку суду, прийняте судом рішення не порушує житлових прав неповнолітніх дітей ОСОБА_7, так як вони з моменту народження постійно мешкають в помешканні за адресою м.Чернігів, вулиця Кармелюка, 1, яке є власністю їх бабусі - ОСОБА_11 та, маючи статус членів її родини, фактично набули юридичне право користуватися вказаним помешканням у майбутньому.

Проте з таким висновком погодитися не можна, оскільки суд дійшов його внаслідок неповного зясування судом обставин, що мають значення для справи, що згідно з п. 1 ч. 1 ст. 309 ЦПК України є підставою для скасування рішення та ухвалення нового рішення, яким зустрічний позов слід задовольнити.

У справі встановлено, що позивач ОСОБА_5 перебувала у зареєстрованому щлюбі з батьком відповідача ОСОБА_7 - ОСОБА_12, мешкаючи в будинку №21 по вулиці Калиновій в місті Чернігів Чернігівської області (який був 21.09.2005 року оформлений на імя позивача як власника), куди у неповнолітньому віці у встановленому порядку як член сімї вселилась ОСОБА_7, що сторони не заперечували. Малолітні діти ОСОБА_7 - ОСОБА_9, 24.12.2013 року та ОСОБА_10, 03.11.2015 року також зареєстровані у ІНФОРМАЦІЯ_3.

Обґрунтовуючи позовні вимоги, ОСОБА_5 в позові від 23.02.2016 вказала, що ОСОБА_7 з 2014 року разом з чоловіком та дочкою ОСОБА_13 фактично проживає за адресою ІНФОРМАЦІЯ_4 не користуючись будинком 21 по вул. Калиновій в м. Чернігові. В заяві про зміну підстав позовних вимог від 05.07.2016 ОСОБА_5 вказала, що ОСОБА_7 не проживає в її будинку з грудня 2012 року. В судовому засіданні стверджувала, що відповідач виїхала з її будинку у січні 2013.

Допитані в судовому засіданні за клопотанням позивача-відповідача свідки ОСОБА_14 та ОСОБА_15 показали, що бачили, як ОСОБА_7 виїжджала разом із речами з будинку 21 по вул. Калиновій в м. Чернігові на початку 2013 року (на Новорічні чи Різдвяні свята). Ці свідки, точно вказуючи період від"їзду ОСОБА_7 з будинку ОСОБА_5 (місяць та рік), плуталися та не могли вказати деталі від"їзду, посилаючись одна на вік, а інша на відсутність цікавості. Вказуючи, що ОСОБА_7 під час переїзду допомогав її чоловік, свідки потім вказали, що вони з чоловіком ОСОБА_7 не знайомі. Не могли свідки пояснити, чому вказали, що ОСОБА_7 виїжджала з будинку добровільно. Свідок ОСОБА_14 також стверджувала, що ОСОБА_5 замки на вхідних дверях свого будинку не змінювала. Свідок ОСОБА_15 додала, що їй невідома точна адреса місця проживання ОСОБА_7

З акту, що підписаний ОСОБА_14 та ОСОБА_15 вбачається, що ОСОБА_7 не проживає в ІНФОРМАЦІЯ_5 з грудня 2012 року. Виїхала добровільно. Проживає за місцем проживання чоловіка по вул. Кармелюка,1 в м. Чернігові (а.с.75).

Суд критично відноситься до даних доказів з огляду на їх суперечливість.

Задовольняючи позовні вимоги ОСОБА_5, суд першої інстанції зробив висновок, що відповідач ОСОБА_7 не надала переконливих доказів того, що позивач чинила їй перешкоди в користуванні житлом, такі доводи відповідача, на думку суду, спростовуються офіційними документами дитячих лікувальних установ. Крім того, суд вказав, що неповнолітні діти відповідача фактично набули юридичне право користування помешканням своєї бабусі за адресою м. Чернігів, вул. Кармелюка,1, оскільки мешкають там з народження та мають статус членів її родини.

Проте з таким висновком не може погодитися суд апеляційної інстанції.

Так, в матеріалах справи міститься висновок інспектора ЧВП ГУ НП в Чернігівській області від 24.02.2016 щодо звернення 05.02.2016 ОСОБА_7 з приводу того, що ОСОБА_5 не пускає її до будинку і не дає ключів (а.с.41). Дане звернення мало місце до звернення ОСОБА_5 з даним позовом. В ході перевірки інспектором була опитана ОСОБА_5, яка пояснила, що будинок є її власністю, а ОСОБА_7 не проживає в цьому будинку з 2014 року.

З висновку від 11.12.2015 інспектора ЧВП ГУ НП в Чернігівській області про результати звернення ОСОБА_12 (батька ОСОБА_7А.) від 27.11.2015 вбачається, що за словами зятя ОСОБА_5 ОСОБА_16, його теща змінила замки в будинку, а речі ОСОБА_12 вивезла до нього у село (а.с.84).

Факт заміни серцевини замку на вхідних дверях будинку 21 по вул. Калиновій в м. Чернігові не заперечувала і сама ОСОБА_5 під час розгляду справи в суді апеляційної інстанції.

Таким чином, факт створення перешкод ОСОБА_5 відповідачу-позивачу ОСОБА_7 в користуванні будинком 21 по вул. Калиновій в м. Чернігові підтверджений належними доказами, які залишилися поза увагою суду першої інстанції. З огляду на це, висновок суду щодо відсутності відповідача ОСОБА_7 за місцем реєстрації без поважних причин є хибним.

Той факт, що малолітні діти ОСОБА_7 обслуговуються в медичному закладі за адресою м. Чернігів вул. Кармелюка, 1 не має вирішального значення при вирішенні даної справи. За змістом ст.34, 38, 59 та 60 Закону України «Основи законодавства України про охорону здоров'я» від 19 листопада 1992 року № 2801-XII, кожен має право самостійно обирати собі або своїй дитині лікаря або заклад охорони здоровя.

Відповідно до ч.2 ст. 161 ЖК УРСР, особи, що вселилися в жиле приміщення відповідно до цієї статті як члени сім'ї наймача, набувають рівного з іншими членами сім'ї права користування приміщенням, якщо при їх вселенні між цими особами, наймодавцем, наймачем та членами його сім'ї, які проживають разом з ним, не було іншої угоди про порядок користування жилим приміщенням.

За змістом ч.4 ст. 156 ЖК УРСР, припинення сімейних відносин з власником будинку (квартири) не позбавляє колишнього члена сімї права користування займаним приміщенням.

Згідно статті 47 Конституції України, ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше як на підставі закону за рішенням суду. Дана стаття кореспондується з ст. 9 ЖК УРСР.

Враховуючи те, що під час розгляду справи знайшли своє підтвердження доводи ОСОБА_7 щодо наявності перешкод у користуванні спірним приміщенням, а ОСОБА_5 не надано ґрунтовних доказів на підтвердження своїх позовних вимог та на спростування доводів зустрічної позовної заяви, апеляційний суд дійшов висновку про обґрунтованість зустрічного позову ОСОБА_7 та необхідності його задоволення в повному обсязі.

Відповідно до положень ч.1 ст.88 ЦПК України з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_7 слід стягнути судові витрати в розмірі 4720,16 грн, які складаються з суми судового збору сплаченого при подачі зустрічного позову в суді першої інстанції - 551 грн 20 коп., суми судового збору, що сплачений при подачі апеляційної скарги - 1818 грн 96 коп. та витрат на правову допомогу в сумі 2350 грн. При визначені розміру відшкодування витрат на правову допомогу суд виходить з розрахунку на а.с.85 та даних про участь представника відповідача-позивача в судових засіданнях в суді першої інстанції протягом чотирьох годин десяти хвилин (а.с.32,46,63 та 88).

Керуючись ст. 88, 303, п.1 ч.1 ст.309, ст. 313, 314, 316, 317, 319 ЦПК України,

В И Р І Ш И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_7 задовольнити.

Рішення Деснянського районного суду м. Чернігова від 21 липня 2016 року скасувати.

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_5 до ОСОБА_7, ОСОБА_9 про визнання осіб такими, що втратили право користування житлом відмовити.

ОСОБА_17 Анатоліївни до ОСОБА_5 про вселення, зобовязання не чинити перешкоди в користуванні житлом задовольнити.

Вселити ОСОБА_7 разом з малолітніми дітьми ОСОБА_9, ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_10, ІНФОРМАЦІЯ_2 в будинок № 21 по вулиці Калиновій в місті Чернігові.

Зобовязати ОСОБА_5 не чинити ОСОБА_7 разом з малолітніми дітьми ОСОБА_9, ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_10, ІНФОРМАЦІЯ_2 перешкоди у користуванні будинком № 21 по вулиці Калиновій в місті Чернігові.

Зобовязати ОСОБА_5 надати ОСОБА_7 ключі від будинку № 21 по вулиці Калиновій в місті Чернігові.

Стягнути з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_7 4720,16 грн на відшкодування понесених судових витрат в суді першої та апеляційної інстанцій.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення, але може бути оскаржено в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів

Головуючий:Судді: