Справа № 524/5294/15-ц
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18.01.16 року Автозаводський районний суд м. Кременчука Полтавської області в складі:

головуючого-судді - Нестеренка С.Г.

при секретарі - Бельченко Н.Л.

з участю представника позивача ОСОБА_1 - ОСОБА_2, представника третьої особи Четвертої Кременчуцької державної нотаріальної контори - Ільїної Н.О. розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Кременчуці цивільну справу за цивільним позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_4, Кременчуцької міської Ради про визнання договору купівлі-продажу дійсним та про визнання права власності на спадкове майно, -

В С Т А Н О В И В:

У червні 2015 року до суду звернувся ОСОБА_1 з позовом до Четвертої Кременчуцької державної нотаріальної контори, Кременчуцької товарної біржі про визнання договору купівлі-продажу дійсним та про визнання права власності на спадкове майно.

Зазначав, що він є єдиним спадкоємцем після смерті його батьків ОСОБА_5 та ОСОБА_6, які померли відповідно ІНФОРМАЦІЯ_2 та ІНФОРМАЦІЯ_3, котрими за їх життя була придбана квартира АДРЕСА_1. У квітні 2015 року він звернувся до Четвертої Кременчуцької державної нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини, однак йому було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом, оскільки договір купівлі-продажу квартири не було посвідчено у нотаріальному порядку та у зв'язку з тим, що мати після смерті батька не оформила свої спадкові права.

Просив визнати дійсним договір купівлі-продажу від 11 лютого 1998 року зареєстрованого на Кременчуцькій товарній біржі, за яким ОСОБА_4 продала, а його батько ОСОБА_5 придбав квартиру АДРЕСА_1; визнати за ним право власності в порядку спадкування за законом на квартиру АДРЕСА_1.

23 грудня 2015 року ухвалою суду визнано належними відповідачами - ОСОБА_4 та Кременчуцьку міську Раду, а також залучено до участі у справі третіми особами: Четверту Кременчуцьку державну нотаріальну контору та Кременчуцьке міське управління юстиції.

У грудні 2015 року позивач з врахуванням та на виконання ухвали суду від 23 грудня 2015 року подав заяву про уточнення позовних вимог, залишивши їх попередніми, але подаючи їх до належних відповідачів.

У судовому засіданні представник позивача ОСОБА_1 - ОСОБА_2 позов підтримав, просив задовольнити, посилаючись на обставини і підстави, викладені в позовній заяві.

Представник третьої особи Четвертої Кременчуцької державної нотаріальної контори - Ільїна Н.О. проти задоволення позову не заперечувала. Пояснила, що постановою державного нотаріуса від 21 квітня 2015 року було відмовлено позивачеві у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом, оскільки договір купівлі-продажу квартири не було посвідчено у нотаріальному порядку та у зв'язку з тим, що мати позивача після смерті батька позивача не оформила свої спадкові права.

Представник відповідача - Кременчуцької міської Ради, відповідач ОСОБА_4, представник третьої особи - Кременчуцького міського управління юстиції у судове засідання не прибули, просили справу розглянути без їх участі, про що надали письмові заяви. Відповідач ОСОБА_4 позов визнала.

Суд, вислухавши пояснення представників позивача, третьої особи, вивчивши матеріали справи, оцінюючи зібрані і надані докази, приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом достовірно встановлено, що позивач ОСОБА_1 народився ІНФОРМАЦІЯ_4 і його батьками, як вбачається зі свідоцтва про народження, виданого 04 серпня 1988 року Оглухівською сільською радою Крутінського району Омської області РРФСР, актовий запис про народження № 33, вказані: батько - ОСОБА_5 та мати - ОСОБА_6.

Батько позивача ОСОБА_1 - ОСОБА_5 помер ІНФОРМАЦІЯ_2, що підтверджується свідоцтвом про смерть, виданого 14 жовтня 2006 року Центральним відділом РАЦС Кременчуцького міського управління юстиції Полтавської області, актовий запис за № 2413 (а.с. 45 зворотна сторона).

Мати позивача ОСОБА_1 - ОСОБА_6 померла ІНФОРМАЦІЯ_3, що підтверджується свідоцтвом про смерть, виданого 06 жовтня 2014 року Центральним відділом ДРАЦС реєстраційної служби Кременчуцького міського управління юстиції у Полтавській області, актовий запис за № 1460 (а.с. 40 зворотна сторона).

Батьки позивача перебували у зареєстрованому шлюбі з 05 листопада 1977 року, що постає зі свідоцтва про укладення шлюбу, виданого Малиновською сільською радою Тюколинського району Омської області РРФСР, актовий запис за № 32 (а.с. 44).

За життя, батько позивача ОСОБА_1 - ОСОБА_5 уклав з ОСОБА_4 договір купівлі-продажу квартири АДРЕСА_1, зареєстрованого на Кременчуцькій товарній біржі 11 лютого 1998 року з присвоєнням інвентаризаційного номеру постійного зберігання № 106-Н. Реєстрація права власності на квартиру була здійснена 11 лютого 1998 року в КП «Кременчуцьке МБТІ» з записом в реєстрову книгу № 59, за реєстром № 8776 (а.с. 47).

Станом на день смерті батька позивача ОСОБА_1 - ОСОБА_5, тобто на ІНФОРМАЦІЯ_2, батьки позивача ОСОБА_5 та ОСОБА_6 були зареєстровані та проживали у квартирі АДРЕСА_1.

ОСОБА_5, за життя, не надавав відповідне заповідальне розпорядження щодо свого майна після його смерті будь-яким особам, у тому числі позивачу та дружині.

Мати позивача ОСОБА_1 - ОСОБА_6 з дня смерті чоловіка ОСОБА_5 до дня своєї смерті, а також позивач ОСОБА_1, заяви до будь-якої державної нотаріальної контори або приватного нотаріуса Кременчуцького міського нотаріального округу про прийняття спадщини за законом, відкритої після смерті ОСОБА_5 - не подавали.

Свідоцтва про право на спадщину за законом чи заповітом, відкритої після смерті ОСОБА_5, його спадкоємцям першої черги: позивачеві ОСОБА_1 та дружині ОСОБА_6 - не видавалися.

Оскільки, ОСОБА_6 постійно проживала у спірній квартирі разом з ОСОБА_5, то суд вважає її такою, що фактично прийняла спадщину після смерті ОСОБА_5, а саме належну вказаній особі квартиру АДРЕСА_1, що не суперечить п. 211 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженої наказом Міністерством юстиції України за № 20/5 від 03 березня 2004 року, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 03 березня 2004 року за № 283/8882 (станом на день відкриття спадщини - ІНФОРМАЦІЯ_2).

ОСОБА_6, за життя, не надавала відповідне заповідальне розпорядження щодо свого майна після її смерті будь-яким особам, у тому числі позивачу.

Постановою державного нотаріуса Четвертої Кременчуцької державної нотаріальної контори Баглай А.В. від 21 квітня 2015 року позивачеві ОСОБА_1 було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом, з посиланням на те, що договір купівлі-продажу квартири АДРЕСА_1 не було посвідчено у нотаріальному порядку та у зв'язку з тим, що мати позивача ОСОБА_6 після смерті батька позивача ОСОБА_5 не оформила свої спадкові права.

Відповідно ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

У відповідності до ч. 2 ст. 16 цього Кодексу одним із способів захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права.

Згідно ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлено судом.

У п.11 ч.1 ст.346 ЦК України передбачено, що право власності припиняється у разі смерті власника.

Відповідно ст. 392 ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

У відповідності до ст. 1221 ЦК України місцем відкриття спадщини є останнє місце проживання спадкодавця.

Статтею 1261 Цивільного кодексу України передбачено, що спадкоємцями першої черги за законом є діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Згідно ч. 1 ст. 1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.

Позивач ОСОБА_1 подав 02 лютого 2015 року до Четвертої Кременчуцької державної нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини, відкритої після смерті його матері ОСОБА_6, тобто у передбачений ч. 1 ст. 1270 ЦК України шестимісячний строк для прийняття спадщини. Відкриття спадкової справи зареєстровано 02 лютого 2015 року в спадковому реєстрі (а.с. 39 зворотна сторона, а.с.а.с. 45-46).

Дійсно, договір купівлі-продажу квартири АДРЕСА_1 було укладено між батьком позивача ОСОБА_1 - ОСОБА_5 та ОСОБА_4 не у нотаріальному порядку. Однак, такий договір було зареєстровано 11 лютого 1998 року у відповідності до ст. 15 Закону України «Про товарну біржу» Кременчуцькою товарною біржею, яка станом на день розгляду справи як юридична особа припинена.

Так, у ст. 15 Закону України «Про товарну біржу» передбачалося, що біржовою операцією визнається угода, що відповідає сукупності зазначених нижче умов:

а) якщо вона являє собою купівлю-продаж, поставку та обмін товарів, допущених до обігу на товарній біржі;

б) якщо її учасниками є члени біржі;

в) якщо вона подана до реєстрації та зареєстрована на біржі не пізніше наступного за здійсненням угоди дня.

Угоди, зареєстровані на біржі, не підлягають нотаріальному посвідченню.

Угода вважається укладеною з моменту її реєстрації на біржі.

Однак, ст. 47 ЦК УРСР 1963 року передбачалося, що нотаріальне посвідчення угод обов'язкове лише у випадках, зазначених у законі. Недодержання в цих випадках нотаріальної форми тягне за собою недійсність угоди з наслідками, передбаченими частиною другою статті 48 цього Кодексу.

Якщо одна з сторін повністю або частково виконала угоду, що потребує нотаріального посвідчення, а друга сторона ухиляється від нотаріального оформлення угоди, суд вправі за вимогою сторони, яка виконала угоду, визнати угоду дійсною. В цьому разі наступне нотаріальне оформлення угоди не вимагається.

Згідно ч. 1 ст. 227 цього Кодексу передбачалося, що договір купівлі-продажу житлового будинку повинен бути нотаріально посвідченим якщо хоча б однією з сторін є громадянин. Недодержання цієї вимоги тягне недійсність договору (стаття 47 цього Кодексу).

Суд враховує, що сторони біржової операції, а саме ОСОБА_5 та ОСОБА_4, фактично виконали умови, укладеного між ними правочину, у повному обсязі, що підтверджується тим, що вартість квартири була сплачена покупцем продавцеві, що у свою чергу підтвердила відповідач ОСОБА_4 у своїй заяві (а.с. 116).

Вказаний договір купівлі-продажу квартири не було визнано недійсним відповідно ст.ст. 47, 48 ЦК УРСР 1963 року.

Відповідачі та треті особи належних і допустимих доказів на спростування позову до суду не подали.

Враховуючи наведені обставини, суд вважає, що позов підлягає задоволенню у повному обсязі. Необхідно визнати дійсним договір купівлі-продажу квартири АДРЕСА_1, укладеного між ОСОБА_4 та ОСОБА_5, зареєстрованого на Кременчуцькій товарній біржі 11 лютого 1998 року з присвоєнням інвентаризаційного номеру постійного зберігання № 106-Н, з реєстрацією права власності 11 лютого 1998 року в КП «Кременчуцьке МБТІ» з записом в реєстрову книгу № 59, за реєстром № 8776 та визнати за ОСОБА_1 право власності у порядку спадкування за законом на спадкове майно - квартиру АДРЕСА_1.

Суд вважає не стягувати сплачений позивачем на користь держави судовий збір, оскільки у судовому засіданні представник позивача не наполягав на поверненні судового збору шляхом стягнення коштів з відповідачів.

Керуючись ст. ст. 16, 328, 392, 1216-1218, 1220, 1221, 1223, 1261, 1268, 1269 ЦК України, ст.ст. 14, 57 - 59, 208, 209, 212 - 215, 218, 223 ЦПК України, -

В И Р І Ш И В

Позов ОСОБА_1 - задовольнити.

Визнати дійсним договір купівлі-продажу квартири АДРЕСА_1, укладеного між ОСОБА_4 та ОСОБА_5, зареєстрованого на Кременчуцькій товарній біржі 11 лютого 1998 року з присвоєнням інвентаризаційного номеру постійного зберігання № 106-Н, з реєстрацією права власності 11 лютого 1998 року в КП «Кременчуцьке МБТІ» з записом в реєстрову книгу № 59, за реєстром № 8776.

Визнати за ОСОБА_1 право власності у порядку спадкування за законом на спадкове майно - квартиру АДРЕСА_1.

Рішення може бути оскаржено до Апеляційного Суду Полтавської області через Автозаводський районний суд м. Кременчука Полтавської області упродовж десяти діб з дня проголошення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строків подання апеляційної скарги або розгляду справи Апеляційним судом, якщо рішення не скасовано.

Повне рішення виготовлено 22 січня 2016 року.

Суддя: