Справа № 308/2294/16-ц
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03.08.2016 року м. Ужгород

Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області

в складі: головуючого - судді Данко В.Й.,

при секретарі Пассер М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» про визнання кредитного договору таким, що припинив свою дію у зв'язку з повним його виконання, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» про визнання кредитного договору таким, що припинив свою дію у зв'язку з повним його виконання. Мотивуючи свої вимоги вказує на те, що 17.07.2008 року між ОСОБА_1 та ВАТ «Сведбанк» було укладено Кредитний договір №0601/0708/64-002 про надання споживчого кредиту, відповідно до умов якого позивач отримав від банку грошові кошти в розмірі 38988 дол. США для придбання автомобіля строком до 15.07.2015 року. Забезпеченням виконання зобов'язань за цим кредитним договором стала застава автомобіля марки «Ніссан Тіана 2.5 V6», кузов /шасі НОМЕР_2, д/н НОМЕР_1. Станом на листопада 2014 року позивач повністю розрахувався із банком за отримані кредитні кошти та звернувся до відповідача з проханням зняти заборону з вказаного транспортного засобу. Однак, з листа ПАТ «Дельта Банк» від 09.11.2014 року вих.. №05-2509174 до ПАТ «Дельта Банк» з 25.05.20125 року перейшло право вимоги за вищевказаним кредитним договором. Крім того, в даному листі йшла мова про застосування до позивача штрафних санкцій в розмірі 2% від суми кредиту за порушення умов кредитного договору щодо забезпечення страхування предмету застави на весь період кредитування, як це передбачено п.5.1.9 Кредитного договору. Згідно Довідки ПАТ «Дельта Банк», виданої 19.11.2014 року №05-2580607, загальна сума заборгованості по Кредитному договору станом на 19.11.2014 року становить 10127,66грн., при цьому зазначено, що наведена сума є виключно пенею, що свідчить, що іншої заборгованості, пов'язаної з основним зобов'язанням, у позивача перед банком не має. Після свого звернення до банку, ОСОБА_1 отримав лист від 17.12.2014 року №05-2594214/1, в якому йому знову було наголошено про порушення п.5.1.9 Кредитного договору та застосування у зв'язку з цим штрафних санкцій - нарахування пені в розмірі 10127,66грн. З наведеним позивач категорично не згідний, так як в день підписання Кредитного договору, ОСОБА_1 на виконання вимог п.5.1.9 Кредитного договору уклав Договір №07/02 Добровільного страхування транспортних засобів з ВАТ «УСВК «Дженералі Гарант», за яким застрахував зазначений вище автомобіль на умовах повного «Каско» троком з 17.07.2008 року по 16.07.2008 року, а починаючи з 2011 року щороку належним чином страхував наведений автомобіль в КФ ПАТ «Страхова група ТАС» також на умовах повного «Каско».24.06.2015 року позивач отримав лист від відповідача, в якого вбачалося, що він зобов'язаних здійснювати страхування в страховій компанії, обраній самостійно, але із страхових компаній, які співпрацюють із банком. Такимчином, виявилося, що ПАТ «СГ ТАС» не відносить до страхових компаній, з якими співпрацює ПАТ «Дельта Банк». Оскільки п.5.1.9 Кредитного договору №0601/0708/64-002 від 17.07.2008 року, що порушує право ОСОБА_1, як споживача та примушує придбати послугу поза його волевиявленням, просить суд задовольнити позов та винести рішення, яким визнати недійсним п.5.1.9 Кредитного договору №0601/0708/64-002 від 17.07.2008 року, укладеного між ОСОБА_1 та ВАТ «Сведбанк» в частині абзацу 2, де зазначено «Страхування заставленого майна здійснюється Позичальником в страховій компанії, обраній ним самостійно із страхових компаній, які співпрацюють з Банком, з переліком та розміром тарифів, який Позичальник ознайомлений до укладення цього договору», визнати протиправним застосування ПАТ «Дельта Банк» штрафної санкції до ОСОБА_1 за невиконання п.5.1.9 Кредитного договору №0601/0708/64-002 від 17.07.2008 року у виді пені в розмірі 10127,66грн., Кредитний договір №0601/0708/64-002 від 17.07.2008 року визнати таким, що припинив свою дію у зв'язку з повним виконанням позичальником всіх своїх зобов'язань, скасувати заборону відчужувати автомобіль марки «Ніссан Тіана 2.5 V6», кузов /шасі НОМЕР_2, д/н НОМЕР_1, власником якого є ОСОБА_1

Представник позивача ОСОБА_2 в судовому засіданні позовні вимоги підтримав в повному обсязі, та посилаючись на вищенаведені обставини справи просив суд винести рішення, яким визнати недійсним п.5.1.9 Кредитного договору №0601/0708/64-002 від 17.07.2008 року, укладеного між ОСОБА_1 та ВАТ «Сведбанк» в частині абзацу 2, де зазначено «Страхування заставленого майна здійснюється Позичальником в страховій компанії, обраній ним самостійно із страхових компаній, які співпрацюють з Банком, з переліком та розміром тарифів, який Позичальник ознайомлений до укладення цього договору», визнати протиправним застосування ПАТ «Дельта Банк» штрафної санкції до ОСОБА_1 за невиконання п.5.1.9 Кредитного договору №0601/0708/64-002 від 17.07.2008 року у виді пені в розмірі 10127,66грн., Кредитний договір №0601/0708/64-002 від 17.07.2008 року визнати таким, що припинив свою дію у зв'язку з повним виконанням позичальником всіх своїх зобов'язань, скасувати заборону відчужувати автомобіль марки «Ніссан Тіана 2.5 V6», кузов /шасі НОМЕР_2, д/н НОМЕР_1, власником якого є ОСОБА_1

Представник відповідача ОСОБА_3 в судовому засіданні проти позову заперечила, про що надала суду заперечення. Пояснила також, що позивачем було пропущено строк позовної давності для звернення до суду за захистом своїх прав та інтересів. А тому просила суд відмовити в задоволенні даного позову.

Заслухавши пояснення представника позивача, представника відповідача, дослідивши матеріали справи, суд приходить до переконання, що в задоволенні позову слід відмовити.

Згідно ст.257 ЦК України позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

Судом встановлено, що 17.07.2008 року між ОСОБА_1 та ВАТ «Сведбанк» було укладено Кредитний договір №0601/0708/64-002 про надання споживчого кредиту, відповідно до умов якого позивач отримав від банку грошові кошти в розмірі 38988 дол. США для придбання автомобіля строком до 15.07.2015 року. Забезпеченням виконання зобов'язань за цим кредитним договором стала застава автомобіля марки «Ніссан Тіана 2.5 V6», кузов /шасі НОМЕР_2, д/н НОМЕР_1.

Згідно п.5.1.9 Кредитного договору №0601/0708/64-002 від 17.07.2008 року позичальник зобов'язується на момент передачі зазначеного автомобіля в п.2.1 автомобілю в заставу, надати Банку договір страхування (страховий поліс) предмету застави (автомобілю) на умовах повного «Каско», а також підтвердження сплати страхового платежу із щорічним продовженням строку дії договору страхування, або надати новий договір страхування (страховий поліс), що підтверджує факт страхування предмету застави (автомобілю), протягом дії даного Договору. Страхування заставленого майна здійснюється Позичальником в страховій компанії, обраній ним самостійно зі страхових компаній, які співпрацюють з Банком, з переліком та розміром тарифів яких Позичальник ознайомлений до укладення цього Договору.

Згідно ст.261 ЦК України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися по порушення свого права або про особу, яка його порушила.

Судом встановлено, що перебіг позовної давності щодо визнання недійсним пунктів Кредитного договору №0601/0708/64-002 від 17.07.2008 року розпочався 17.07.2008 року та закінчився 17.07.2011 року, оскільки позивач був обізнаний із спірним п.5.1.9 зазначеного кредитного договору, підтвердженням чого є його підпис на Кредитному договорі №0601/0708/64-002 від 17.07.2008 року.

Таким чином, позивачу про порушення його права стало відомо в 17.07.2008 року, однак за захистом свого порушеного права такий звернувся до суду 04.03.2016 року, тобто порушивши вимоги ст.257 ЦК України.

Однак, представник позивача в судовому засіданні не надав належного доказу, який би підтверджував факт поважності пропуску строку позовної давності звернення до суду за захистом порушеного права.

Окрім того, представник позивача судових засіданнях, а позивач в позовній заяві не просили поновити пропущений строк для звернення до суду за захистом своїх порушених прав та інтересів.

Наведене дає підстави вважати, що в даному випадку сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у задоволенні позовних вимог.

Керуючись ст.ст. 10, 60, 202-204, 209, 215, 257, 261, 509, 516, 533, 547, 626, 638, 639, 640 ЦК України, ст.ст.10, 11, 15, 209, 212, 213 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» про визнання кредитного договору таким, що припинив свою дію у зв'язку з повним його виконання - відмовити.

Рішення може бути оскаржено в загальному порядку шляхом подання протягом десяти днів апеляційної скарги до Апеляційного суду Закарпатської області набере законної сили в разі неподання такої в установлений строк.

Суддя Ужгородського

міськрайонного суду: В.Й. Данко