ДАРНИЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М.КИЄВА
справа № 753/6550/16-ц
провадження № 2/753/4255/16
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
"24" травня 2016 р. Дарницький районний суд м. Києва в складі :
головуючого судді Комаревцевої Л.В.,
за участю секретаря Борисова М.О.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань №128 по вул. Кошиця, 5-А в м. Києві цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про зобов"язання повернути річ та стягнення завданих збитків і моральної шкоди,
У квітні 2016 року до суду надійшла позовна заява ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про зобов"язання повернути річ та стягнення завданих збитків і моральної шкоди.
Позивач зазначила, що 18 лютого 2015 року передала відповідачу у тимчасове користування безоплатно терміном на три дні річ побутового призначення у вигляді пресу для встановлення на одязі кнопок і люверсів «ТЕП-1», а також матриці для нього - насадки для встановлення кнопок (далі - прилад). Одлнак, відповідач не повернула взятий у позивача прилад після закінчення строку договору, тобто після 21 лютого 2015 року.
Крім того, внаслідок незаконних дій відповідача щодо неповернення приладу, позивачу було завдано збитків у сумі 5360,00 грн., оскільки позивач не змогла виконати замовлення, прийняте нею з розрахунком на використання приладу, який вона передала у тимчасове користування відповідачу.
Також, ОСОБА_2 просила суд стягнути на її користь з ОСОБА_3 моральну шкоду у сумі 30 000,00 грн.
У судове засідання позивач не з"явилась, однак надала до суду заяву, в якій просила задовольнити позовні вимоги в повному обсязі, зменшивши вимоги в частині стягнення моральної шкоди до 5000 грн., проти заочного розгляду справи не заперечувала.
Відповідачу судом надсилалася копія позовної заяви з копіями доданих документів, повістки з викликом у судове засідання та роз'яснено право подати в зазначений строк письмові пояснення з приводу визнання позовних вимог чи заперечення проти позовних вимог з посиланням на докази, якими вони обґрунтовуються.
Відповідач з поясненнями чи запереченнями щодо позовних вимог до суду не звертався, тому суд вважає ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів.
Враховуючи викладене, суд вважає за можливе провести заочний порядок розгляд даної цивільної справи.
Вивчивши позовну заяву позивача, дослідивши матеріали справи, суд вважає встановленими наступні обставини та відповідні їм правовідносини.
Судом встановлено, що 18 лютого 2015 року передала відповідачу у тимчасове користування безоплатно терміном на три дні річ побутового призначення у вигляді пресу для встановлення на одязі кнопок і люверсів «ТЕП-1», а також матриці для нього - насадки для встановлення кнопок. Одлнак, відповідач не повернула взятий у позивача прилад після закінчення строку договору, тобто після 21 лютого 2015 року.
Статтею 827 ЦК України встановлено, що за договором позички одна сторона (позичкодавець) безоплатно передає другій стороні (користувачеві) річ для користування протягом встановленого строку. Користування річчю вважається безоплатним, якщо сторони прямо домовилися про це.
Згідно ст. 828 ч.1 ЦК України договір позички речі побутового призначення між фізичними особами може укладатися усно.
Усно можуть вчинятися правочини, які повністю виконуються сторонами у момент їх вчинення (ст.206 ЦК України).
Відповідно до ст.205 ЦК України правочин може вчинятися усно. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом. Правочин, для якого законом не встановлена обов'язкова письмова форма, вважається вчиненим, якщо поведінка сторін засвідчує їхню волю до настання відповідних правових наслідків.
Згідно ст.833 ЦК України користувач зобов'язаний повернути річ після закінчення
строку договору в такому самому стані, в якому вона була на момент її передання. Якщо
після припинення договору користувач не повертає річ, позичкодавець має право
вимагати її примусового повернення, а також відшкодування завданих збитків (ст.836
Внаслідок незаконних дій відповідача щодо неповернення приладу, позивачу було завдано збитків у сумі 5360,00 грн., оскільки позивач не змогла виконати замовлення, прийняте нею з розрахунком на використання приладу, який вона передала у тимчасове користування відповідачу.
Статтею 22 ЦК України встановлено, що особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є: доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода). Збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі.
Шкода, завдана майну фізичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала (стаття 1166 Кодексу).
Оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності суд приходить до висновку, про наявність правових підстав для задоволення позовних вимог щодо зобов'язання ОСОБА_3 повернути ОСОБА_2 взяту у тимчасове користування річ у вигляді пресу для встановлення кнопок і люверсів на одязі «ТЕП-1» та матрицю для нього - насадки для встановлення кнопок та стягнення з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 завданих збитки у розмірі 5360,00 грн.., оскільки позовні вимоги ґрунтуються на приписах закону, а обставини справи підтверджені певними належними та допустимими засобами доказування.
Позовні вимоги позивача про стягнення з відповідача ОСОБА_3 моральної шкоди підлягають задоволенню на суму 5000 грн .
Відповідно до ст.23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.
Згідно зі ст.1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діяти чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини.
Частиною 2 згаданої статті ЦК передбачено, що моральна шкода відшкодовується незалежно від вини органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим, органу місцевого самоврядування, фізичної або юридичної особи, яка її завдала: якщо шкоди завдано каліцтвом, іншим ушкодженням здоров'я або смертю фізичної особи внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки.
Відповідно до п.7 Постанови Пленуму Верховного Суду України №4 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» (із подальшими змінами), заподіяна моральна шкода відшкодовується тій фізичній чи юридичній особі, права якої були безпосередньо порушені протиправними діями (бездіяльністю) інших осіб.
Згідно з п.5 згаданого Пленуму ВСУ відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов'язковому з'ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв'язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача, а також вини останнього в її заподіянні.
Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності та справедливості.
Позивач моральну шкоду обґрунтовувала тим, що внаслідок незаконних дій відповідача, викладені обставини призвели до вимушених змін в житті позивача, а саме до стресового стану та тривалого терміну душевних та психічних страждань, позивач відчула психологічний дискомфорт, страх, в неї порушилась душевна рівновага, став поганим сон. Так як з відповідачем позивач мала дружні стосунки на протязі 5 років, її неправомірні дії спровокували значний стрес позивача, що став причиною її набутої хвороби - арахноенцефаліт і дисцикуляторна енцефалопатія 2 ступеня.
Згідно висновку ТОВ «Медична клініка Віва» від 23 травня 2015 року в позивача був встановлений діагноз «ДЗП 2 степени, дисцикуляторная знцефалопатия 2 степени». Медичний центр Еигоіасі своїм консультативним висновком від 30 липня 2015 року встановив діагноз «соматизований тривожно-депресивний розлад з вегетативно-судинними проявами та явищами диссомнії». З копії протоколу дослідження в клініці «УІУА» від 23 травня 2015 року в позивача вбачається порушення судин хребта.
ОСОБА_2 вказує, що досі тяжко хворіє і змушена витрачати значні кошти на лікування та медикаменти. Набута хвороба з вини відповідача значно впливає на її підприємницьку діяльність, ця ситуація вимусила позивача закрити підприємство і фінансово стати залежною від третіх осіб, так як на сьогоднішній день стан її здоров'я ледве покрашився. Позивач не має змоги навіть частково виконувати свою роботу і через це втрачає свій заробіток. Дана ситуація негативно впливає на нервову систему позивача, вона змушена додатково витрачати кошти на заспокійливі медичні засоби, транквілізатори і препарати для терапії. Позивач позбавлена можливості в реалізації власних звичок та бажань, що вимагає від неї додаткових зусиль для відновлення попереднього стану здоров'я і організації свого життя, що підтверджує тривалість її страждань, стан здоров'я, важкість отриманої травми та їх наслідки.
Виходячи з засад справедливості, добросовісності та розумності суд вважає за необхідне позовні вимоги ОСОБА_2 про відшкодування моральної шкоди задовольнити у сумі 5000 грн.
Відповідно до ч.1 ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до ч.ч.1, 4 ст.60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності суд приходить до висновку, про наявність правових підстав для часткового задоволення позовних вимог, оскільки позовні вимоги частково ґрунтуються на приписах закону, а обставини справи частково підтверджені певними належними та допустимими засобами доказування.
Разом з тим, відповідачем суду не надано жодних належних та допустимих доказів в заперечення позовних вимог, не здобуто таких доказів і в ході судових засідань.
Відповідно до ст. 88 ч. 1 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено.
Керуючись ст.ст. 22, 205, 206, 827, 828, 833, 1166, 1188, 1191 ЦК України, ст.ст. 3, 15, 88, 215, 218 ЦПК України, суд, -
Позов ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про зобов"язання повернути річ та стягнення завданих збитків і моральної шкоди - задовольнити.
Зобов'язати ОСОБА_3 повернути ОСОБА_2взяту у тимчасове користування річ, а саме: прес для встановлення кнопок і люверсів на одязі «ТЕП-1» і матрицю для нього - насадки для встановлення кнопок.
Стягнути з ОСОБА_3 (ІНФОРМАЦІЯ_1, зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_1) на користь ОСОБА_2 (ІНФОРМАЦІЯ_3, зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_2) матеріальний збиток в сумі 5360,00 (пять тисяч триста шістдесят гривень 00 копійок) та моральну шкоду у сумі 5000 (п`ять тисяч гривень 00 копійок)
Стягнути з ОСОБА_3 (ІНФОРМАЦІЯ_1, зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_1) на користь ОСОБА_2 (ІНФОРМАЦІЯ_3, зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_2) судовий збір в сумі 551,21 гривень та у сумі 1378 гривень, а всього 1929,21 (одна тисяча девятсот двадцять девять гривень 21 копійка).
Заочне рішення може бути переглянуто Дарницьким районним судом м. Києва за письмовою заявою відповідача, яка може бути подана відповідачем протягом десяти днів з дня отримання його копії.
Заочне рішення може бути оскаржено до Апеляційного суду м. Києва через Дарницький районний суд м. Києва шляхом подання скарги протягом десяти днів з дня проголошення, а особам, які не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, з дня отримання його копії.
Суддя Л.В. Комаревцева