Провадження № 2/752/512/16
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

25.02.2016 року Голосіївський районний суд міста Києва в складі:

головуючого судді - Колдіної О.О.

з участю секретаря - Овдій А.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа:ОСОБА_3 про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням,

в с т а н о в и в:

позивач звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про визнання відповідача такою, що втратила право користування жилим приміщенням за адресою: АДРЕСА_1.

Позовні вимоги обгрунтовані тим, що позивач є власником АДРЕСА_1.

Відповідач у справі, яка є колишньою дружиною його сина, зареєстрована в даній квартирі.

Позивач посилається на те, що 26.02.2014 р. відповідач добровільно залишила квартиру і з того часу не цікавиться житлом, не несе витрат по його утриманню і не має наміру вселитись в дану квартиру.

В обгрунтування позову позивач зазначає, що перешкод у користуванні житлом ОСОБА_2 ніхто не створює, в зв»язку з чим на підставі положень ст..405 ЖК України позивач просить визнати ОСОБА_2 такою, що втратила право користування жилим приміщенням.

В ході судового розгляду позивач підтримав позовні вимоги і обґрунтування позову в повному обсязі та просив суд позов задовольнити з підстав, заявлених в позовній заяві, посилаючись на те, що він, як власник житла, заперечує подальше проживання ОСОБА_2, яка не є вже членом його сім»ї, в спірній квартирі, після її виселення більше року вона не проживає в квартирі в зв»язку з чим він просить визнати відповідача такою що втратила право користування жилим приміщенням..

Відповідач в ході судового розгляду заперечувала проти задоволення позову, посилаючись на те, що позивач після її повернення з Португалії перешкоджає подальшому проживанню в АДРЕСА_1. В подальшому позивач визнала позов і просила його задовольнити.

Третя особа - ОСОБА_3 в судове засідання не з»явився, про місце і час судового розгляду повідомлявся належним чином.

Вислухавши сторони, допитавши свідків, дослідивши матеріали справи, не зважаючи на визнання відповідачем позову, суд вважає, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що АДРЕСА_1 належить на праві приватної власності ОСОБА_1.

На день розгляду справи в квартирі зареєстровані: ОСОБА_1, його син - ОСОБА_3, дружина сина - ОСОБА_2, онуки власника - ОСОБА_4, ОСОБА_5.

Як встановлено судом, ОСОБА_2 вселилась в спірну квартиру як дружина сина власника житла - ОСОБА_3.

На підставі рішення Калуського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 19.09.2014 р. шлюб між ОСОБА_3 та ОСОБА_2 було розірвано.

В силу положення ст.156 ЖК України до членів сім»ї власника будинку (квартири) належать особи, зазначені в ч.2 ст.64 ЖК України.

Відповідно до положень ст.64 ЖК України до членів сім»ї наймача належать дружина (чоловік), їх діти і батьки. Челнами сім»ї наймача може бути визнано й інших осіб, якщо вони постійно проживають разом з наймачем і ведуть з ним спільне господарство.

Припинення сімейних відносин з власником будинку (квартири) не позбавляє їх права користування займаним приміщенням.

Підставами звернення позивача до суду з даним позовом є порушення його права власності без позбавлення права користування і володіння майном

Відповідно до роз»яснень, викладених в Постанові Пленуму Вищого спеціалізованого суду Україии з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07.02.2014 № 5 «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» застосовуючи положення статті 391 ЦК, відповідно до якої власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном, навіть якщо вони не пов'язані із позбавленням права володіння, суд має виходити із такого.

Відповідно до положень статей 391, 396 ЦК позов про усунення порушень права, не пов'язаних із позбавленням володіння, підлягає задоволенню у разі, якщо позивач доведе, що він є власником або особою, яка володіє майном (має речове право) з підстави, передбаченої законом або договором, і що діями відповідача, не пов'язаними з позбавленням володіння, порушується його право власності чи законного володіння.

Під час розгляду позовів про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням, судам необхідно чітко розмежовувати правовідносини, які виникають між власником та попереднім власником житла, і правовідносини, які виникають між власником житла та членами його сім'ї, попередніми членами його сім'ї, а також членами сім'ї попереднього власника житла. Так, власник житла має право вимагати визнання попереднього власника таким, що втратив право користування житлом, що є наслідком припинення права власності на житлове приміщення (пункт 3 частини першої статті 346 ЦК) із зняттям останнього з реєстрації.

Усунення перешкод у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном, зокрема жилим приміщенням, шляхом зняття особи з реєстраційного обліку, залежить від вирішення питання про право користування такої особи жилим приміщенням відповідно до норм житлового та цивільного законодавства (наприклад, статті 71, 72, 116, 156 ЖК УРСР; стаття 405 ЦК), а саме від вирішення однієї із таких вимог: про позбавлення права власності на жиле приміщення; про позбавлення права користування жилим приміщенням; про визнання особи безвісно відсутньою; про оголошення фізичної особи померлою.

На підставі ст.7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» зняття з реєстрації місця проживання здійснюється протягом семи днів на підставі заяви особи, запиту органу реєстрації за новим місцем проживання особи, остаточного рішення суду про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, визнання особи безвісно відсутньою або померлою), свідоцтва про смерть.

Відповідно до ст.405 ЦК України, члени сім»ї власника житла, які проживають разом з ним мають право на користування цим житлом відповідно до закону.

Член сім»ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім»ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.

Як зазначалось судом після погіршення сімейних відносин ОСОБА_2 в лютому 2014 року тимчасово поїхала до матері в Португалію, звідки повернулась в вересні 2014 р.

Після повернення відповідач не могла вселитись в квартиру, оскільки власник квартири заперечував проти її проживання там, спірна квартира була передана в найм іншій особі і замки в квартирі були змінені.

Зазначені обставини в ході розгляду справи були підтверджені свідком ОСОБА_6, яка є дружиною власника житла, підтверджені як позивачем, так і відповідачем у справі.

На момент звернення до суду з даним позовом квартира АДРЕСА_1 перебувала в наймі інших осіб, які не є членами сім»ї власника житла.

Ключі від квартири відповідачу надані не були.

Зазначені обставини не заперечувались самим позивачем в ході розгляду справи.

Факт не проживання відповідача в спірній квартирі позивач підтверджує показами свідків ОСОБА_7 та ОСОБА_8, однак зазначені свідки, допитані в ході розгляду справи, не змогли повідомити суду точно період з якого відповідач не проживає в АДРЕСА_1, а також причини виселення ОСОБА_2

Докази, подані позивачем на підтвердження факту не проживання відповідача протягом року на момент звернення до суду, не підтверджують зазначених обставин і не можуть бути належними в розумінні ст.58 ЦПК України.

З огляду на вищевикладені обставини, суд не вбачає законних підстав для задоволення позову.

Питання щодо судових витрат суд вирішує на підставі положень ст.88 ЦПК України.

Керуючись положеннями ст.ст.3, 10, 60, 88, 209, 213-215, 224-226 ЦПК України, суд

в и р і ш и в:

у задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа: ОСОБА_3 про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням відмовити.

Рішення може бути оскаржено шляхом подачі апеляційної скарги на рішення суду протягом десяти днів з моменту його проголошення до Апеляційного суду м.Києва через Голосіївський районний суд м.Києва.

Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя