Провадження №: 2/752/1153/16
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 березня 2016 року Голосіївський районний суд м. Києва

у складі: головуючого судді Ладиченко С.В.,

при секретарі Рожок В.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_1 до Київської міської ради, третіх осіб Житлово-будівельного кооперативу «Академічний - 4», Реєстраційної служби Головного управління юстиції в м. Києві про визнання права власності на спадкове майно, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_1 звернулась з позовом до Київської міської ради, третіх осіб Житлово-будівельного кооперативу «Академічний - 4», Реєстраційної служби Головного управління юстиції в м. Києві про визнання права власності на спадкове майно.

Позивач просить суд визнати за нею, ОСОБА_1 право власності на квартиру за адресою: АДРЕСА_1 (загальна площа 34,2 кв.м., житлова площа - 16,2 кв.м.), в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_2.

В обґрунтування позову вказує, що ІНФОРМАЦІЯ_2 помер її рідний брат - ОСОБА_2, що підтверджується свідоцтвом про смерть.

Після його смерті відкрилася спадщина на спадкове майно, а саме квартиру за адресою: АДРЕСА_1.

Зазначена квартира належала померлому на праві власності, оскільки згідно довідки Житлово-будівельного кооперативу «Академічний-4» № 17/07-7 від 17.07.2015 року ОСОБА_2 з 20.12.1979 року був членом ЖБК «Академічний-4», за життя, а саме 11.11.1990 року, повністю сплатив пайовий внесок за квартиру в розмірі 4914,00 крб.

Крім того, з Інформаційної довідки Київського міського бюро технічної інвентаризації та реєстрації права власності на об'єкти нерухомого майна від 25.08.2015 року за № НОМЕР_1 вбачається, що АДРЕСА_1 на праві власності зареєстрована за ОСОБА_2 .

За життя ОСОБА_2 заповіту не склав, а тому спадкування відбувається за законом.

Відповідно до ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Мати померлого - ОСОБА_3, 23.07.2015року звернулася до нотаріальної контори із заявою про відмову від належної їй частки спадщини, що залишилась після смерті померлого ОСОБА_2, на її користь як сестри померлого , тобто ОСОБА_1.

ІНФОРМАЦІЯ_3 її мати ОСОБА_3 померла.

Вимогами ст. 1297 ЦК України передбачено, що спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобовязаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно.

Вона у встановлений законом строк звернулась до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, але постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 25.09.2015 року, виданою державним нотаріусом Другої Київської державної нотаріальної контори їй відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом, оскільки заявником не надано правовстановлюючі документи на квартиру АДРЕСА_1.

На даний час вона не має можливості оформити свої спадкові права на спірну квартиру у передбаченому законом нотаріальному порядку, оскільки спадкодавець за життя не оформив належним чином своє право власності, інші спадкоємці померлого відсутні.

Дублікат правовстановлюючих документів, у звязку із смертю власника квартири, отримати вона не має можливості, тому що п. 8.6 Тимчасового положення про порядок державної реєстрації права власності та інших речових прав на нерухоме майно, затвердженого Наказом Міністерства юстиції України від 07.02.2002 року №7/5, передбачено, що у разі втрати свідоцтва про право власності видається дублікат за заявою власника (власників) або уповноваженої ним (ними) особи. Проте, згідно ч. 3 ст. 1296 ЦК України відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину.

В судовому засіданні позивача позов підтримує, справу просить розглянути без її участі.

Представник відповідача направив до суду письмові пояснення, у яких просить суд розглянути справу на підставі наявних у справі доказів та розгляд справи провести без участі представника відповідача.

Представник третьої особи по справі, Житлово-будівельного кооперативу «Академічний - 4», не заперечує проти позову, справу просить розглядати без його участі.

Представник Реєстраційної служби Головного управління юстиції в м. Києві в судове засідання не з'явився, був повідомлений належним чином про розгляд справи.

Дослідивши матеріали справи, суд вважає позов таким, що підлягає задоволенню.

В судовому засіданні встановлено що позивачка ОСОБА_1 та ОСОБА_2 є рідними братом та сестрою по матері.

ІНФОРМАЦІЯ_2 помер рідний брат позивачки - ОСОБА_2, що підтверджується свідоцтвом про смерть(а.с.11).

Після його смерті відкрилася спадщина на спадкове майно, а саме квартиру за адресою: АДРЕСА_1.

Зазначена квартира належала померлому на праві власності, оскільки згідно довідки Житлово-будівельного кооперативу «Академічний-4» № 17/07-7 від 17.07.2015 року ОСОБА_2 з 20.12.1979 року був членом ЖБК «Академічний-4», за життя, а саме 11.11.1990 року, повністю сплатив пайовий внесок за квартиру в розмірі 4914,00 крб.(а.с.7).

Крім того, з Інформаційної довідки Київського міського бюро технічної інвентаризації та реєстрації права власності на об'єкти нерухомого майна від 25.08.2015 року за № НОМЕР_1 вбачається, що АДРЕСА_1 на праві власності зареєстрована за ОСОБА_2 (а.с.8).

За життя ОСОБА_2 заповіту не склав, а тому спадкування повинне відбуватися за законом.

Відповідно до ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Мати померлого - ОСОБА_3, 23.07.2015року звернулася до нотаріальної контори із заявою про відмову від належної їй частки спадщини, що залишилась після смерті померлого ОСОБА_2, на користь позивачки як сестри померлого , тобто ОСОБА_1. Тому підлягають застосуванню правила ст.1262 ЦК України.

ІНФОРМАЦІЯ_3, тобто до закінчення шестимісячного строку на прийняття спадщини, ОСОБА_3 померла.

Вимогами ст. 1297 ЦК України передбачено, що спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобовязаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно.

Позивач у встановлений законом строк звернулася до нотаріальної контори із заявою, про прийняття спадщини, але постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 25.09.2015 року, виданою державним нотаріусом Другої Київської державної нотаріальної контори їй відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом, оскільки заявником не надано правовстановлюючі документи на квартиру АДРЕСА_1.

Позивач не має можливості оформити свої спадкові права на спадкову квартиру у передбаченому законом нотаріальному порядку, оскільки спадкодавець за життя не оформив належним чином своє право власності. Інших спадкоємців померлого згідно копії спадкової справи витребуваної судом не встановлено.

Дублікат правовстановлюючих документів, у звязку із смертю власника квартири, отримати позивач не має можливості, тому що п. 8.6 Тимчасового положення про порядок державної реєстрації права власності та інших речових прав на нерухоме майно, затвердженого Наказом Міністерства юстиції України від 07.02.2002 року №7/5, передбачено, що у разі втрати свідоцтва про право власності видається дублікат за заявою власника (власників) або уповноваженої ним (ними) особи.

Згідно ч. 3 ст. 1296 ЦК України відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину.

Відповідно до роз'яснень, викладених у п. 23 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30 травня 2008 року «Про практику розгляду судами України справ про спадкування», у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.

Частиною 2 статті 16 визначено, що способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути, зокрема, визнання права.

Право власності відповідно до ст.328 ЦК України набувається на підставах, що не заборонені законом.

Згідно ст. 19-1 Закону України «Про кооперацію», член житлового - будівельного, дачно - будівельного, гаражно - будівельного, житлового, дачного, гаражного чи іншого відповідного кооперативу має право володіння, користування, а за згодою кооперативу - і розпорядження квартирою, дачею, гаражем, іншою будівлею, спорудою або приміщенням кооперативу, якщо він не викупив це майно. У разі викупу квартири, дачі, гаража, іншої будівлі, споруди або приміщення член житлово - будівельного, дачно - будівельного, гаражно - будівельного, житлового, дачного, гаражного чи іншого відповідного кооперативу стає власником цього майна.

Разом з тим, Інструкція про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, що затверджена заступником Міністра комунального господарства Української РСР 31 січня 1966 року, яка втратила чинність на підставі наказу Держжитлокомунгоспу України від 13 грудня 1995 року № 56, передбачала обов'язкову реєстрацію (інвентаризацію) будинків і домоволодінь у межах міст і селищ (п. 4 Інструкції), в тому числі й на підставі записів у погосподарських книгах.

Відповідно до п. 8 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування», у разі смерті члена житлово-будівельного, дачно-будівельного, гаражно-будівельного кооперативу, члена садівницького товариства, яким до дня смерті не були внесені повністю пайові внески, до складу спадщини входять частина внесеного паю та інші суми, які підлягають поверненню, а не квартира, дача, гараж, садовий будинок. Частка пайового внеску, що належала померлому входить до складу спадщини на загальних підставах. Якщо спадкодавець повністю вніс пайовий внесок, то до складу спадщини включається відповідно квартира, дача, гараж, садовий будинок, інші будівлі та споруди.

З довідки ЖБК «Академічний» від 17/07-7 вбачається, що покійний ОСОБА_2 за життя виплатив пайовий внесок за квартиру АДРЕСА_1, відповідно став її власником, а тому вказана квартира входить до всієї спадкової маси і може спадкуватись на загальних підставах.

Відповідно до частини 1 статті 15 Закону України «Про власність» від 07.02.1991 р., член житлового, житлово-будівельного, дачного, гаражного чи іншого кооперативу або товариства, який повністю вніс свій пайовий внесок за квартиру, дачу, гараж, іншу будівлю або приміщення, надані йому в користування, набуває права власності на це майно.

Відповідно до ч. 3. ст. 3 Закону України від 01 липня 2004 року «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» права на нерухоме майно, які підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону, виникають з моменту такої реєстрації.

Відповідно до ч. 4 ст. 3 зазначеного Закону права на нерухоме майно, що виникли до набрання чинності цим Законом, визнаються дійсними у разі відсутності їх державної реєстрації, передбаченої цим Законом, за таких умов: якщо реєстрація прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення, або якщо на момент виникнення прав діяло законодавство, що не передбачало обов'язкової реєстрації таких прав.

Державна реєстрація права власності на житлові будинки, споруди регулювалася підзаконними нормативними актами, зокрема такими, як Інструкція про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затверджена заступником Міністра комунального господарства Української РСР 31 січня 1966 року, яка втратила чинність на підставі наказу Держжитлокомунгоспу від 13 грудня 1995 року № 56, Тимчасове положення про порядок реєстрації прав власності на нерухоме майно, затверджене наказом Міністерства юстиції України від 07 лютого 2002 року № 7/5 і зареєстроване в Мін'юсті 18 лютого 2002 року за № 157/6445 (з подальшими змінами).

Зазначені нормативні акти передбачали державну реєстрацію будівель, споруд, державну реєстрацію права власності на нерухоме майно, проте виникнення права власності на будинки, споруди не залежало від державної реєстрації до часу набрання чинності ЦК та Законом України від 01 липня 2004 року «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень».

Отже, у разі відсутності державної реєстрації права власності на нерухоме майно, створене та оформлене в передбаченому законом порядку до набрання чинності Законом України від 01 липня 2004 року «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», спадкоємці, які прийняли спадщину, мають право на оформлення спадкових прав шляхом звернення до нотаріальної контори за видачею свідоцтва про право на спадщину.

При вирішенні спорів про визнання права власності на спадкове майно судам слід керуватися законодавством, яке регулювало виникнення права власності у самих спадкодавців на момент закінчення будівництва будинків, зокрема положеннями ЦК УРСР 1963 року, Законом України «Про власність», Законом України від 07 грудня 1990 року № 553-ХІІ «Про місцеві Ради народних депутатів та місцеве і регіональне самоврядування», Законом України від 25 грудня 1974 року «Про державний нотаріат», постановою Ради Міністрів Української РСР від 11 березня 1985 року № 105 «Про порядок обліку житлового фонду в Українській РСР», Вказівками по веденню погосподарського обліку в сільських Радах народних депутатів, затвердженими Центральним статистичним управлінням СРСР 13 квітня 1979 року за № 112/5, Вказівками по веденню погосподарського обліку в сільських Радах народних депутатів, затвердженими Центральним статистичним управлінням СРСР 12 травня 1985 року № 5-24-26, Інструкцією про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР від 31 січня 1966 року, Інструкцією про порядок вчинення нотаріальних дій державними нотаріальними конторами Української РСР, затвердженою наказом Міністра юстиції Української РСР від 31 жовтня 1975 року № 45/5, Інструкцією про порядок вчинення нотаріальних дій виконавчими комітетами міських, селищних, сільських Рад депутатів трудящих, затвердженою наказом Міністра юстиції УРСР від 19 січня 1976 року № 1/5.

Спадкуванням є перехід прав і обов'язків (спадщини) від померлої фізичної особи (спадкодавця) до інших осіб (спадкоємців).

До складу спадщини входять усі права та обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинились внаслідок його смерті.

Згідно п. 3.1 листа Вищого Спеціалізованого Суду України № 24-753/0/4-13 від 16.05.2013 р. «Про судов практику розгляду цивільних справ про спадкування», при вирішенні спорів про визнання права власності на спадкове майно судам слід керуватися законодавством, яке регулювало виникнення права власності у самих спадкодавців на момент закінчення будівництв будинків, зокрема положеннями ЦК УРСР 1963 року, Законом України «Про власність» та іншими підзаконними актами.

Згідно ст. 392 ЦК України, власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Згідно частини 1 статті 328 Цивільного кодексу України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом.

На підставі викладеного, ст.124 Конституції України, 19-1 Закону України «Про кооперацію», ст.ст. 15,16,328,392,1261,1262,1296,1297 ЦК України, ст. 15 Закону України «Про власність», ст.ст. 10, 11,57-61, 208, 212-215, 218 ЦПК України, суд,-

В И Р І Ш И В:

Позов задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1, право власності на житлову квартиру за адресою: АДРЕСА_1 (загальна площа 34,2 кв.м., житлова площа - 16,2 кв.м.), в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_2.

Рішення може бути оскаржене до Апеляційного суду м. Києва шляхом подання через Голосіївський районний суд м. Києва апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення.

Особи, які брали участь у справі, але не були присутні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя С.В. Ладиченко