Провадження № 2/369/290/16
01 червня 2016 року Києво-Святошинський районний суд Київської області в складі:
головуючого судді Усатов Д.Д.
при секретарі Кузьменко П.О.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 та ОСОБА_2 до Боярської міської ради Києво-Святошинського району Київської області, третя особа: Києво-Святошинська районна державна нотаріальна контора про визнання права власності на спадкове майно в порядку спадкування за заповітом, -
В грудні 2015 р. позивачі ОСОБА_1 та ОСОБА_2 звернулися до суду з позовом до Боярської міської ради Києво-Святошинського району Київської області про визнання права власності на спадкове майно в порядку спадкування за заповітом посилаючись на те, що вони є спадкоємицями за заповітом після померлої ІНФОРМАЦІЯ_4 року ОСОБА_3. Даний заповіт посвідчений державним нотаріусом Києво - Святошинської районної державної нотаріальної контори Гук Н. В. 25.01.1999 року за реєстровим номером 2-97, за умовами якого ОСОБА_3 заповіла належний їй на праві особистої власності житловий будинок АДРЕСА_1 в такому порядку: житлову кімнату 1-3 площею 9,6 кв. м., житлову кімнату 1-4 площею 12.2 кв. м. - ОСОБА_1; житлову кімнату 1-2 площею 16,1 кв.м., коридор 1-1 площею 5,5 кв.м., кухню 1-5 площею 9,1 кв. м., ванну 1-6 площею 5,5 кв. м., коридор 1-7 площею 6,8 кв. м. - ОСОБА_2.
Після смерті ОСОБА_3 відкрилась спадщина,яка складається з: земельної ділянки площею 0,0737 га кадастровий номер НОМЕР_1, що розташована за адресою: АДРЕСА_1, надана для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), належала померлій ОСОБА_3 на підставі державного акта на право приватної власності на землю серії НОМЕР_2, виданого Боярською міською Радою народних депутатів Києво- Святошинського району Київської області 01.11.1999 року на підставі рішення Виконкому Боярської міської Ради народних депутатів Києво-Святошинського району Київської області № 404/1 від 20.10.1997 року та зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за номером 3160 та житловий будинок АДРЕСА_1, що належав спадкодавці на праві приватної власності на підставі Рішення Виконкому Боярської міської Ради депутатів трудящих № 254/4 від 19.07.1999 р., яким затверджено Акт державного приймання житлового будинку до експлуатації та визнано право власності на житловий будинок АДРЕСА_1 за ОСОБА_3 та доручено КМБТІ видати свідоцтво про право власності на житловий будинок на ім'я ОСОБА_3.
Позивачі зазначають, що 16.08.2014 р. вони звернулися до приватного нотаріуса із заявами №№1129,1130 про прийняття спадщини, на підставі яких державним нотаріусом Яхно М.Є. було заведено спадкову справу № 404/2014 до майна померлої ІНФОРМАЦІЯ_4 року ОСОБА_3.
07.10.2015 року державним нотаріусом Яхно М. Є. Києво-Святошинської районної державної нотаріальної контори на ім'я ОСОБА_1 та ОСОБА_2 було видано свідоцтва, зареєстровані за реєстровими номерами 2-2497 та 2-502, про право на спадщину за законом (по ? частці кожній) на земельну ділянку площею 0,0737 га (кадастровий номер НОМЕР_1), що розташована за адресою: АДРЕСА_1, наданої для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд належна померлій ОСОБА_3.
Проте, постановою державного нотаріуса Києво-Святошинської районної державної нотаріальної контори Яхно М.Є. про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 07.10.2015 року відмовлено позивачам у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на частку житлового будинку АДРЕСА_1 в зв»язку з тим, що згідно заповіту, посвідченого Києво-Святошинською державною нотаріальною конторою 25 січня 1999 року за реєстровим номером 2-97 неможливо визначити частки житлового будинку, які спадкодавець заповів ОСОБА_1 та ОСОБА_2, а також у зв»язку з відсутністю правовстановлюючих документів.
Посилаючись на вищевикладене та норми закону позивачі просили суд ухвалити рішення, яким визнати за ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, право власності на ? частку житлового будинку АДРЕСА_1, в порядку спадкування після ОСОБА_3, померлої ІНФОРМАЦІЯ_4 року.
Визнати за ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, право власності на 1/2 частку житлового будинку АДРЕСА_1, в порядку спадкування після ОСОБА_3, померлої ІНФОРМАЦІЯ_4 року.
В судове засідання позивачі не з»явилися, їхні представники звернувся до суду із клопотанням про слухання справи за їхньої відсутності, позовні вимоги підтримали в повному обсязі, просили суд їх задовольнити.
Відповідач в судове засідання свого представника не направив, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялась належним чином, причини неявки суду не повідомляв.
Третя особа в судове засідання не з"явилася, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялась належним чином, причини неявки суду неповідомляла.
Зі згоди позивача, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України.
Суд, вивчивши матеріали справи, позов задовольняє з наступних підстав.
Відповідно до ч. 1 ст. 15 Цивільного процесуального кодексу України , суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи щодо: захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин; інших правовідносин, крім випадків, коли розгляд таких справ проводиться за правилами іншого судочинства.
Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_4 року померла мати позивачів ОСОБА_3, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_3 від 13.08.2014 року, яке видане виконавчим комітетом Боярської міської ради Києво-Святошинського району Київської області.
Після смерті ОСОБА_3 відкрилась спадщина,яка складається з: земельної ділянки площею 0,0737 га кадастровий номер НОМЕР_1, що розташована за адресою: АДРЕСА_1, надана для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), належала померлій ОСОБА_3 на підставі державного акта на право приватної власності на землю серії НОМЕР_2, виданого Боярською міською Радою народних депутатів Києво- Святошинського району Київської області 01.11.1999 року на підставі рішення Виконкому Боярської міської Ради народних депутатів Києво-Святошинського району Київської області № 404/1 від 20.10.1997 року та зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за номером 3160 та житловий будинок АДРЕСА_1, що належав спадкодавці на праві приватної власності на підставі Рішення Виконкому Боярської міської Ради депутатів трудящих № 254/4 від 19.07.1999 р., яким затверджено Акт державного приймання житлового будинку до експлуатації та визнано право власності на житловий будинок АДРЕСА_1 за ОСОБА_3 та доручено КМБТІ видати свідоцтво про право власності на житловий будинок на ім'я ОСОБА_3.
На випадок своєї смерті ОСОБА_6 залишила заповіт, посвідчений державним нотаріусом Києво- Святошинської районної державної нотаріальної контори Гук Н. В. 25.01.1999 року за реєстровим номером 2-97, за умовами якого ОСОБА_3 заповіла належний їй на праві особистої власності житловий будинок АДРЕСА_1 в такому порядку: житлову кімнату 1-3 площею 9,6 кв. м., житлову кімнату 1-4 площею 12.2 кв. м. - ОСОБА_1; житлову кімнату 1-2 площею 16,1 кв.м., коридор 1-1 площею 5,5 кв.м., кухню 1-5 площею 9,1 кв. м., ванну 1-6 площею 5,5 кв. м., коридор 1-7 площею 6,8 кв. м. - ОСОБА_2.
Права приватної власності на зазначене спадкове майно підтверджується наступними документами. Рішенням № 13 Виконкому Міської Ради депутатів трудящих Києво-Святошинського району Київської області від 19.07.1958 р. про надання ОСОБА_3 права індивідуального житлового будівництва в АДРЕСА_1. Договором про надання у безстрокове користування земельної ділянки для будівництва індивідуального житлового будинку на праві особистої власності з кількістю кімнат від одної до п'яти включно, укладеним виконкомом Боярської міської ради депутатів трудящих з ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_5 р. та зареєстрованим нотаріусом Боярської Державної нотаріальної контори 24.10.1958 р. у реєстрі під № 1349. Державним актом на право приватної власності на землю серії НОМЕР_2, виданого Боярською міською Радою народних депутатів Києво-Святошинського району Київської області 01.11.1999 року, згідно з яким землю передано для будівництва та обслуговування житлових будівель та господарських споруд. Актом державного приймання в експлуатацію індивідуального домоволодіння, що складається з цеглового будинку АДРЕСА_1 житловою площею 54,8 кв. м., та надвірної побудови: сараю; затвердженим рішенням виконкому Боярської міської зали депутатів трудящих № 254/4 від 19.07.1999 р. Рішенням виконкому Боярської міської ради депутатів трудящих № 254/4 від 19.07.1999 р., яким затверджено акт державного приймання житлового будинку до експлуатації та визнано право власності на житловий будинок АДРЕСА_1 за ОСОБА_3 та доручено КМБТІ видати свідоцтво про право власності на житловий будинок на ім'я ОСОБА_3. Довідкою виконавчого комітету Боярської міської ради Києво-Святошинського району Київської області № 4649 від 24.11.2015 р., якою підтверджується, що ОСОБА_3 проживала за адресою: АДРЕСА_1, з 26.02.1964 року т моменту смерті 12.08.2014 р. Даними будинкової книги, ОСОБА_3 зазначена домовласником та особою, відповідальною за ведення книги та прописку по будинку, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1. Даними Технічного паспорту на садибний (індивідуальний) житловий будинок АДРЕСА_1, виготовленого Комунальним підприємством «Бюро технічної інвентаризації Києво-Святошинської районної Ради Київської області», де в розділі Характеристика будинку, господарських будівель та споруд зазначено, що будинок за цією адресою існує з 1962 року.
16.08.2014 р. позивачі звернулися до приватного нотаріуса із заявами №№1129,1130 про прийняття спадщини, на підставі якої державним нотаріусом Яхно М.Є. було заведено спадкову справу № 404/2014 до майна померлої ІНФОРМАЦІЯ_4 року ОСОБА_3.
Постановою державного нотаріуса Києво-Святошинської районної державної нотаріальної контори Яхно М.Є. про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 07.10.2015 року відмовлено позивачам у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на частку житлового будинку АДРЕСА_1 в зв»язку з тим, що згідно заповіту, посвідченого Києво-Святошинською державною нотаріальною конторою 25 січня 1999 року за реєстровим номером 2-97 неможливо визначити частки житлового будинку, які спадкодавець заповів ОСОБА_1 та ОСОБА_2, а також у зв»язку з відсутністю правовстановлюючих документів.
За правилами ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.
У відповідності до ст. 1222 цього Кодексу спадкоємцями за заповітом і законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини.
Згідно ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її.
Згідно аб.3п.23 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» №7 від 30.05.2008 р., у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.
Відповідно до ч. 1 ст. 11 та ст. 60 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненнями фізичних чи юридичних осіб, поданих відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.
Кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.
Оцінюючи встановлені судом обставини, суд знаходить повністю обґрунтованими вимоги позивача щодо визнання за нею права власності на 1/2 частину спадкового будинку та, яка є спадкоємцем за заповітом, що належним чином прийняла спадщину, та має право на відповідне майно що увійшло до спадкової маси, а отже вимоги позову підлягають до задоволення.
Таким чином, розглянувши справу в межах заявлених позовних вимог, дослідивши всебічно, повно, безпосередньо та об'єктивно наявні у справі докази, оцінив їх належність, допустимість, достовірність, достатність і взаємний зв'язок у сукупності, з'ясувавши усі обставини справи, на які сторони посилалися як на підставу своїх вимог і заперечень, з урахуванням того, що відповідно до ст.1 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичної особи, суд дійшов висновку про необхідність задоволення позовних вимог.
Зважаючи на вищевикладене, відповідно до ст.ст. 1218, 1220, 1221, 1222, 1268 ЦК України, Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування», та керуючись ст.ст. 3, 4, 10, 11, 60, 61, 209,212-215, 218 ЦПК України, суд, -
Визнати за ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, право власності на 1/2 частку житлового будинку АДРЕСА_1, в порядку спадкування після ОСОБА_3, померлої ІНФОРМАЦІЯ_4 року.
Визнати за ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, право власності на ? частку житлового будинку АДРЕСА_1, в порядку спадкування після ОСОБА_3, померлої ІНФОРМАЦІЯ_4 року.
Рішення суду може бути оскаржено до апеляційного суду Київської області через Києво-Святошинський районний суд Київської області протягом десяти днів з дня його проголошення.

Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив за письмовою заявою відповідача поданою протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Суддя: Усатов Д.Д.