Провадження №2/761/2051/2016
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

11 лютого 2016 року Шевченківський районний суд м. Києва у складі:

головуючого: судді - Притули Н.Г.

при секретарі: Паночко О.М.,

за участю позивача: ОСОБА_1,

представника позивача: ОСОБА_2,

представника відповідача

ТОВ «ФК «Довіра та гарантія»: Макарової Т.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_1, ОСОБА_4 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія», Публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» про визнання договору факторингу недійсним,-

В С Т А Н О В И В:

19 жовтня 2015 року до суду надійшла зазначена позовна заява.

В позовних вимогах позивачі просять: визнати Договір факторингу №18 від 20 квітня 2015 року, укладений між ТОВ «ФК «Довіра та гарантія» та ПАТ «Укрсиббанк» недійсним.

Свої вимоги позивачі обґрунтовують тим, що 20.04.2015 року між ТОВ «ФК «Довіра та гарантія» та ПАТ «Укрсиббанк» було укладено Договір факторингу №18 відповідно до якого право грошової вимоги за Кредитним договором №0 від 30.10.2007 року, укладеним між ПАТ «Укрсиббанк» та ОСОБА_1 передається до ТОВ «ФК «Довіра та гарантія».

Як зазначають позивачі, про існування вказаного Договору їм стало відомо у вересні 2015 року.

Позивачі зазначають, що реєстр боржників до договору факторингу не містить обов'язкових реквізитів - відсутній підпис уповноваженої особи та печатка Клієнта - ПАТ «Укрсиббанк»; текст оспорюваного договору не містить посилань на те, що боржниками є саме позивачі; відсутні докази переуступлення права вимоги до ОСОБА_4; заборгованість за кредитним договором, яка стягнута рішенням суду є меншою, ніж та що зазначена в реєстрі боржників.

Також позивачі зазначають, що на момент підписання Договору факторингу було проголошено рішення апеляційної інстанції за яким встановлено, що позивачі не мають заборгованість за кредитним договором; зобов'язання позивачів припинені, що підтверджується Договором про припинення дії Договору. Тобто на момент укладення Договору факторингу боргу не існувало, а тому він не міг бути підписаний.

Також ТОВ «ФК «Довіра та гарантія» не має дозволу чи ліцензії на здійснення валютних операцій, які видаються Національним банком України.

Позивач ОСОБА_1 та представник позивачів в судовому засіданні заявлені вимоги підтримали та просили їх задовольнити в частині визнання недійсним договору що стосується позивачів.

Представник ТОВ «ФК «Довіра та гарантія» в судовому засіданні заявлені вимоги не визнала та просила відмовити в їх задоволенні на тій підставі, що позивачі ознайомились лише з витягом з реєстру боржників, а весь реєстр боржників містить відповідні підписи; прізвища боржників зазначені лише в реєстрі боржників, а не в тексті самого договору; у реєстрі боржників зазначено не номер договору застави, а номер договору поруки, який ОСОБА_4 особисто підписувала. На момент підписання існувало зобов'язання позивачів перед банком, тому і був підписаний оспорюваний договір. Посилання позивачів на те, що припинені зобов'язання не відповідає дійсності, оскільки припинені зобов'язання за Договором іпотеки, а не Кредитним договором та припинення договору іпотеки не звільняє боржника від виконання зобов'язань за кредитним договором. Крім того, для стягнення заборгованості не потрібно наявності генеральної чи індивідуальної ліцензії, оскільки вона потрібна лише для надання кредиту.

ПАТ «Укрсиббанк» представника в судове засідання не направив, звернувся до суду із клопотанням про слухання справи у відсутність їх представника. До суду надійшли заперечення в яких вони не визнають заявлених вимог та просять відмовити в їх задоволенні на тій підставі, що Договір укладений з дотриманням норм діючого законодавства та на момент його підписання існувала заборгованість перед Банком. Крім того, укладеним Договором не порушені права позивача. Факторинговій компанії не потрібна ліцензія для здійснення послуг факторингу.

Відповідно до ч.1 ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, тобто обов'язок доказування покладений на сторони.

Вислухавши сторони, оцінивши в сукупності надані в судовому засіданні докази, суд приходить до висновку про відмову в задоволенні заявлених вимог за наступних підстав.

В судовому засіданні встановлено, що 30.10.2007 року між АКІБ «Укрсиббанк» (далі - Банк) та ОСОБА_1 (далі - Позичальник) був підписаний Договір про надання споживчого кредиту №0. За даним Договором Банк надав Позичальнику кредит в розмірі 156 000,00 доларів США строком до 30.10.2008 року.

На забезпечення зобов'язань Позичальника за Кредитним договором, 30.10.2007 року між АКІБ «Укрсиббанк» та ОСОБА_4 був укладений Договір іпотеки. За умовами вказаного Договору ОСОБА_4 передала в іпотеку Банку нежиле приміщення, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 (в літ. А) загальною площею 56,30 кв.м. групи приміщень №15.

26.06.2012 року між ПАТ «Укрсиббанк» та ОСОБА_4 був підписаний Договір про припинення дії Договору іпотеки №12133 від 30.10.2007 року. За умовами вказаного договору було припинено дію Договору іпотеки за яким ОСОБА_4 передала в іпотеку нежитлове приміщення на забезпечення виконання зобов'язань за Кредитним договором від 30.10.2007 року.

30.10.2007 року між АКІБ «Укрсиббанк» та ОСОБА_4 був підписаний Договір поруки №154135. За умовами вказаного Договору ОСОБА_4 поручалась за належне виконання ОСОБА_1 зобов'язань за Кредитним договором №0.

Рішенням Києво-Святошинського районного суду Київської області від 08.10.2014 року у справі за позовом Публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» до ОСОБА_1, ОСОБА_4 про стягнення заборгованості позов задоволено частково та стягнуто солідарно з ОСОБА_1 (ІПН: НОМЕР_1) та ОСОБА_4 (ІПН: НОМЕР_2) на користь Публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» заборгованість за договором про надання споживчого кредиту що складається з кредитної заборгованості 25 200,31 дол. США, що за курсом НБУ станом на 25.02.2014 року становить 227 752,84 грн., заборгованості по процентам 6 876,51 дол. США, що за курсом НБУ станом на 25.02.2014 року становить 62 147.83 грн., пені за прострочення сплати процентів 517,96 дол. США, що за курсом НБУ станом на 25.02.2014 року 4 681,18 грн., а всього 32 594,78 дол. США, що за курсом НБУ станом на 25.02.2014 року становить 294 581,85 грн. (двісті дев'яносто чотири тисячі п'ятсот вісімдесят одна гривня та вісімдесят п'ять копійок).

Рішенням суду встановлено, що 26.06.2012 року відповідачем в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором було перераховано кошти в розмірі 120 000,00 дол. США, отримані шляхом продажу предмету застави. Дана сума була зарахована на погашення кредитної заборгованості, з розрахунку 92 820,73 дол. США - в рахунок погашення залишку простроченої заборгованості та частини строкової заборгованості за кредитом; 19 179,27 дол. США - в рахунок погашення простроченої заборгованості та строкової заборгованості по процентам.

Станом на 26.06.2012 року, після внесених коштів відповідачем, основна заборгованість по кредиту складала: 25 200 дол. США, що в подальшому при несплаті щомісячних платежів по погашенню тіла кредиту і відсотків, потягло за собою збільшення кредитної заборгованості відповідачів.

Згідно з виписки з протоколу № 36/1 засідання Комітету по роботі з борговими активами АО «УкрСиббанк» від 25 червня 2012 року, було вирішено надати згоду ОСОБА_1 на добровільну реалізацію ставного майна, при умові погашення заборгованості в розмірі не менше 112 000,00 дол. США по кредитному договору № 0 від 30.10.2007 року. Залишок заборгованості після реалізації застави стягнути з позичальника.

Позивач виконав взяті на себе зобов'язання в повному обсязі. Всупереч умов Кредитного договору відповідачем ОСОБА_1 не були здійснені платежі для погашення суми заборгованості по нарахованим процентам, які після їх повного погашення станом на 26.06.2006 року і відповідно до графіку їх погашення, продовжували нараховуватись відповідно до графіку їх погашення та розрахунку заборгованості, що надало банку з врахування п.п. 3.1.2. права дострокового повернення суми заборгованості по кредиту, з врахуванням кредитної заборгованості та нарахованої пені.

Так згідно розрахунків наданих позивачем, станом на 25.02.2014 року заборгованість позичальника по поверненню кредитних коштів, сплаті процентів за користування кредитом, сплаті пені за порушення термінів повернення кредиту та процентів за кредит становить 32 724,02 дол. США, що за курсом НБУ станом на 25.02.2014 року становить 295 749,88 грн., з яких складається з кредитної заборгованості 25 200,31 дол. США, що за курсом НБУ станом на 25.02.2014 року становить 227 752,84 грн., заборгованості по процентам 6 876,51 дол. США, що за курсом НБУ станом на 25.02.2014 року становить 62 147,83 грн., пені за прострочення сплати процентів 647,20 дол. США, що за курсом НБУ станом на 25.02.2014 року 5 849,21 грн..

Рішенням Апеляційного суду Київської області від 03.12.2014 року рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області від 08.10.2014 року скасоване та постановлено нове рішення яким в задоволенні позову відмовлено. Підставою для відмови в задоволенні позову зазначено, що банком не доведено розмір заборгованості.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 29.04.2015 року рішення апеляційного суду Київської області від 03 грудня 2014 року скасовано, а рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області від 08 жовтня 2014 року залишено в силі.

В ухвалі зазначено, що суд першої інстанції правильно виходив з того, що в результаті неналежного виконання ОСОБА_1 своїх кредитних зобов'язань в останнього утворилась заборгованість на суму у розмірі 32594,78 доларів США, яка підлягає стягненню солідарно з боржника та поручителя.

20 квітня 2015 року між Публічним акціонерним товариством «Укрсиббанк» (далі - Клієнт) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Довіра та гарантія» (далі - Фактор) був підписаний Договір факторингу №18.

За умовами вказаного Договору Клієнт відступає Фактору, а Фактор приймає Права вимоги та в їх оплату зобов'язується передати грошові кошти в розпорядження Клієнта за плату та на умовах, визначених цим Договором (п.2.1 Договору).

За умовами п.2.2 Договору, Права Вимоги, які Клієнт відступає Фактору за цим Договором, відступаються (передаються) в розмірі заборгованості Боржників перед Клієнтом, без права нарахування відсотків, комісій, неустойки що передбачені умовами первинних договорів, та визначені в Реєстрі Боржників, що підписується Сторонами у паперовому вигляді в день укладання цього Договору.

На виконання пункту 4.1 Договору та на підтвердження передачі права вимоги 20.04.2015 року між сторонами був підписаний акт-приймання передачі права вимоги.

В судовому засіданні було оглянуто завірену нотаріально копію реєстру боржників, що є додатком до Договору яка має підписи сторін договору та їх печатки.

Підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу (ч. 1 ст. 215 ЦК України). Зокрема, зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам; особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності; волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі; правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним; правочин, що вчиняється батьками (усиновлювачами), не може суперечити правам та інтересам їхніх малолітніх, неповнолітніх чи непрацездатних дітей.

Позивачі, звертаючись до суду із позовними вимогами зазначають, що у відповідності до пункту 1.5 Постанови Національного банку України від 14.10.2004 року №483 «Про затвердження Положення про порядок видачі Національним банком України індивідуальних ліцензій на використання іноземної валюти» ТОВ ФК «Довіра та гарантія» повинно мати дозволи чи ліцензії на здійснення валютних операцій, які видаються Національним банком України.

Проте, положення вказаної постанови не стосуються діяльності факторингу.

З копії додатку до Свідоцтва про реєстрацію фінансової установи ТОВ «ФК «Довіра та гарантія» вбачається, що ТОВ «ФК «Довіра та гарантія» має право здійснювати фінансову послуги факторингу без отримання ліцензій та/або дозволів.

Суд не може погодитись із твердженнями позивача, що оспорюваний Договір не міг бути укладений так як на той час був відсутній борг, що встановлено рішенням Апеляційного суду Київської області, оскільки вказане рішення скасоване та позивачами не надано суду доказів, що зобов'язання припинені належним виконанням.

Також позивачі зазначали, що на момент укладення спірного договору зобов'язання було припинено 26.06.2012 року за Договором про припинення дії Договору іпотеки №12133 від 30.10.2007 року, що підписаний між ПАТ «Укрсиббанк» та ОСОБА_4

Проте як вбачається із вказаного Договору, за його умовами припинено лише Договір іпотеки, який у відповідності до положень ч.5 ст.3 Закону України «Про іпотеку» має похідний характер від основного зобов'язання і є дійсним до припинення основного зобов'язання або до закінчення строку дії іпотечного договору. А тому внаслідок припинення дії Іпотечного договору не припиняються зобов'язання Позичальника за основним (кредитним) договором.

Стаття 3 ЦПК України визначає, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

В судовому засіданні не було надано позивачем доказів, що на даний час оспорюваний договір порушує права чи інтереси позивача.

Отже, суд під час розгляду справи не встановив підстав, які б могли свідчити про порушення відповідачами вимог діючого законодавства на момент підписання договору, тому позовні вимоги не можуть бути задоволені.

На підставі вищевикладеного та керуючись ст. 203, 215 ЦК України, ст.ст. 10, 11, 60, 159, 212, 214, 215 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги ОСОБА_1, ОСОБА_4 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія», Публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» про визнання договору факторингу недійсним - відхилити.

Рішення суду може бути оскаржене до Апеляційного суду м. Києва через Шевченківський районний суд м. Києва шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення. Сторона, яка не була присутня при проголошенні рішення може його оскаржити протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя: Н.Г.Притула