АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 травня 2016 року м. Дніпропетровськ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Дніпропетровської області в складі:

Головуючого: Григорченка Е.І.

Суддів колегії: ОСОБА_2, ОСОБА_3

при секретарі Григорєвій В.А.

розглянувши апеляційну скаргу ОСОБА_4 на рішення Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 12 квітня 2015 року у справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Банк «Київська Русь» до ОСОБА_4, третя особа Товариство з обмеженою відповідальністю «Резерв Ойл» про звернення стягнення на предмет іпотеки,

встановила:

ОСОБА_4 звернувся з апеляційною скаргою на рішення Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 14 квітня 2015 року, де ставить питання про його скасування, посилаючись на те, що рішення ухвалено з порушенням норм матеріального і процесуального права.

Рішенням Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 14 квітня 2015 року позовні вимоги ПАТ «Банк «Київська Русь» задоволені, у рахунок погашення заборгованості Товариства з обмеженою відповідальністю «Резерв Ойл», , перед Публічним акціонерним товариством «Банк «Київська Русь» за кредитним договором №36239-20/10-1 від 25 серпня 2010 року звернено стягнення згідно договору іпотеки від 27 серпня 2010 року на предмет іпотеки - квартиру, яка складається з: 1,6-коридор, 2-передпокій, 3,4,5,10 житлові, 7умивальня, 8-туалет,9-кухня, І-балкон, загальною площею 85,7 кв.м, житловою площею 58,6 кв.м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, яка належить ОСОБА_4, ІПН НОМЕР_1, на праві власності, шляхом продажу на прилюдних торгах у межах процедури виконавчого провадження, передбаченої Законом України «Про виконавче провадження», із початковою ціною продажу, встановленою на підставі оцінки майна субєктом оціночної діяльності, на рівні, не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна, з метою погашення заборгованості перед Публічним акціонерним товариством «Банк «Київська Русь», яка виникла станом на 28 жовтня 2014 року та складається з наступного: заборгованість за кредитом 2 235 000,00 грн., заборгованість за відсотками 866 398,78 грн., суми боргу з урахуванням 3% річних 80 827,40 грн., суми простроченої заборгованості за кредитом з урахуванням індексу інфляції 371 010,00 грн., а всього 3 553 236 (три мільйони пятсот пятдесят три тисячі двісті тридцять шість) грн. 18 коп. Вирішено питання щодо розподілу судових витрат.

Задовольняючи позовні вимоги ПАТ «Банк «Київська Русь», суд першої інстанції виходив з того, що 25 серпня 2010 року між ПАТ Банк «Київська Русь та ТОВ «Резерв Ойл» укладений кредитний договір №36239-20/10-1 на відкриття відновлювальної кредитної лінії в національній валюті у розмірі 2500000,00 грн. з 25.08.2010 по 25.08.2011.

В забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором між ПАТ «Банк «Київська Русь» та відповідачем ОСОБА_4 27 серпня 2010 року укладений Договір іпотеки, згідно з яким відповідач надав в іпотеку нерухоме майно, а саме: квартиру, що розташована за адресою: АДРЕСА_2, яка належить ОСОБА_4 на праві власності.

Договором про внесення змін та доповнень №1 до кредитного договору від 23.08.2011 встановлено ліміт кредитування у сумі 2 500 000,00 грн., змінено строк кредитної лінії з 25.03.2010 по 30.12.2011 включно, процентну ставку з 25.08.2010 по 31.08.2011 23 % річних; з 01.09.2011 21 % річних. Внесено зміни до п.3.1. даного кредитного договору та визначено, що виконання зобовязань за договором забезпечується іпотекою нежитлового приміщення та іпотекою квартири.

29 грудня 2011 між позивачем та позичальником укладено договір про внесення змін та доповнень №2, де сторонами погоджено ліміт кредитування 2250000,00 грн., змінено строк кредитної лінії з 25.08.2010 по 29.06.2012 включно.

Договором про внесення змін №3 до кредитного договору від 27.06.2012 внесено зміни у вигляді встановлення ліміту кредитування у розмірі 2235000,00 грн., строк кредитної лінії визначений з 25.08.2010 по 27.07.2012.

У відповідності до договору про внесення змін №4 до кредитного договору від 28.08.2012 кредитні кошти надані відповідачу зі встановленням ліміту кредитування 2235 000,00 грн. та строком кредитної лінії з 25.08.2010 до 14.08.2013 включно з погодженням графіку зменшення ліміту кредитної лінії.

В порушення умов кредитного договору, ТОВ «Резерв Ойл» свої зобов'язання не виконує, внаслідок чого має заборгованість в сумі 3 553 236,18грн., яка складається : заборгованість за кредитом у розмірі 2 235 000,00 грн., сума несплачених відсотків 866 398,78 грн.; сума боргу з урахуванням 3% річних за несвоєчасне погашення кредиту 80 827,40 грн.; сума простроченої заборгованості за кредитом з урахуванням індексу інфляції 371 010,00 грн.

Враховуючи встановлені обставини вимоги законодавства, суд першої інстанції прийшов до висновку про задоволення позовних вимог, оскільки Товариство з обмеженою відповідальністю «Резерв Ойл» не виконує свої зобовязання відповідно до умов кредитного договору, заборгованість, яка виникла, складає 3 553 236,18 грн.

Справа в суді апеляційної інстанції розглянута у відсутність відповідача, який повідомлений про слухання справи, однак не з'явився в судове засідання, посилаючись на поважні причини відсутності одного з його представників, які апеляційним судом поважними не визнані, тому з урахуванням передбачених ст. 303-1 ЦПК України строків розгляду справи, та ст. 305 ЦПК України, неявка особи не перешкоджає апеляційному розгляду справи. Клопотань сторін про подовження строку розгляду справи не надходили.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги і заявлених вимог, апеляційний суд не находить підстав для задоволення скарги та скасування рішення суду з наступних підстав.

Вирішуючи даний спір, який виник між сторонами, суд першої інстанції в достатньо повному обємі зясував права та обовязки сторін, обставини справи, перевірив доводи сторін та дав їм належну правову оцінку. Висновки суду підтверджені наявними в матеріалах справи письмовими доказами, поясненнями свідків та самих сторін.

При вище наведених обставинах справи, суд першої інстанції, відповідно до ст. ст. 526, 530, 589, 1054 ЦК України, ст.ст. 5, 38, 39, 43 Закону України "Про іпотеку", ст.ст. 10, 11, 57-60 ЦПК України, прийшов до обґрунтованого висновку про задоволення позовних вимог банку щодо звернення стягнення на предмет іпотеки.

Доводи, приведені в апеляційній скарзі, що суд звернув стягнення на предмет іпотеки способом, який непередбачений договором іпотеки, не можуть бути підставою для скасування рішення суду, оскільки п.4.6 договору іпотеки передбачено звернення стягнення на предмет іпотеки за рішенням суду шляхом продажу на прилюдних торгах у межах процедури виконавчого провадження.

Разом з тим, колегія суддів вважає, що доводи апелянта щодо невизначення судом початкової ціни іпотеки для його подальшої реалізації, та непризначення відповідної експертизи є обґрунтованими, виходячи з наступного.

Положеннями ч. 1 ст. 39 Закону "Про іпотеку" передбачено, що в разі задоволення судом позову про звернення стягнення на предмет іпотеки у рішенні суду зазначаються: загальний розмір вимог та всі його складові, що підлягають сплаті іпотекодержателю з вартості предмета іпотеки; опис нерухомого майна, за рахунок якого підлягають задоволенню вимоги іпотекодержателя; заходи щодо забезпечення збереження предмета іпотеки або передачі його в управління на період до його реалізації, якщо такі необхідні; спосіб реалізації предмета іпотеки шляхом проведення прилюдних торгів або застосування процедури продажу, встановленої ст. 38 цього Закону; пріоритет та розмір вимог інших кредиторів, які підлягають задоволенню з вартості предмета іпотеки; початкова ціна предмета іпотеки для його подальшої реалізації.

Суд першої інстанції вирішив питання про звернення стягнення на предмети іпотеки шляхом їх продажу на публічних торгах у межах процедури виконавчого провадження за початковою ціною, що встановлюється на рівні, не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна, на підставі оцінки, проведеної суб'єктом оціночної діяльності на стадії оцінки майна.

При цьому суд першої інстанції не зазначив початкову ціну предмета іпотеки для його подальшої реалізації, визначеної відповідно до ч. 6 ст. 38 Закону "Про іпотеку". Посилання суду першої інстанції у резолютивній частині відповідного рішення на визначення початкової ціни предмету іпотеки під час здійснення виконавчого провадження, суперечить вимогам ст. ст. 39 та 43 Закону "Про іпотеку".

Виходячи зі змісту поняття "ціна", як форми грошового вираження вартості товару, послуг тощо, аналізу норм ст. ст. 38, 39 Закону "Про іпотеку" слід дійти висновку, що у розумінні норми ст. 39 Закону "Про іпотеку" встановлення початкової ціни предмету іпотеки у грошовому вираженні визначається за процедурою, передбаченою ч. 6 ст. 38 цього Закону.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України у справі N 6-61цс15 від 27 травня 2015 року.

Отже, колегія суддів вважає, що в разі виникнення спору щодо початкової ціни предмета іпотеки для його подальшої реалізації, сторона зобов'язана за змістом ч. 3 ст. 10, статей 11 та 60 ЦПК довести інший розмір, зокрема заявити клопотання про призначення та проведення відповідної судової експертизи.

Апеляційним судом за клопотанням відповідача призначена відповідна експертиза, згідно якої, ринкова вартість квартири №25, що розташована в будинку №24 по вул. Калинова у м. Дніпропетровську, визначена на квітень 2016 року, складає - 1142731 грн. /а.с. 176/.

За таких обставин колегія прийшла до висновку, що суд першої інстанції помилково не зазначив початкову ціну предмета іпотеки для його подальшої реалізації, визначеної відповідно до ч. 6 ст. 38 Закону "Про іпотеку", тому рішення суду в цій частині підлягає зміні, з ухваленням нового рішення, зазначивши ціну предмета іпотеки для його подальшої реалізації в розмірі 1142731 грн.

Інші доводи апеляційної скарги, приведені в апеляційній скарзі, зводяться до переоцінки доказів, незгоди з висновками суду по їх оцінці та особистого тлумачення норм права, що протирічить діючому законодавству.

Районний суд розглянув справу у відповідності із вимогами ст. ст. 10, 11, 60 ЦПК України про змагальність сторін та диспозитивність цивільного судочинства, в межах заявлених вимог та на підставі наданих суду доказів.

Судом апеляційної інстанції не встановлено порушень матеріального або процесуального закону, які могли б потягти за собою скасування або зміну рішення суду в іншій оскаржуваній частині.

Таким чином, апеляційний суд вважає за необхідне апеляційну скаргу задовольнити частково, рішення суду змінити в частині початкової ціни предмета іпотеки. В іншій частині рішення суду залишити без змін.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 309 ЦПК України, апеляційний суд, -

вирішив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_4 задовольнити частково.

Рішення Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 14 квітня 2015 року змінити, зазначивши початкову ціну предмету іпотеки на квітень 2016 року, за договором іпотеки від 27 серпня 2010 року а саме: квартири, яка складається з: 1,6-коридор, 2-передпокій, 3,4,5,10 житлові, 7умивальня, 8-туалет,9-кухня, І-балкон, загальною площею 85,7 кв.м, житловою площею 58,6 кв.м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, яка належить ОСОБА_4, ІПН НОМЕР_1, на праві власності, в розмірі 1142731 грн.

В іншій частині Рішення Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 14 квітня 2015 року залишити без змін.

Рішення суду набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржено в касаційному порядку протягом двадцяти днів.

СУДДІ: