Справа № 686/7748/15-ц
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 вересня 2016 року Хмельницький міськрайонний суд

Хмельницької області в складі:

головуючої судді Мороз В.О.

за участю секретаря Козельської А.В.,

представників заявника ОСОБА_1, ОСОБА_2, представника відповідача ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Хмельницькому заяву ОСОБА_4 про виправлення описки у рішенні Хмельницького міськрайонного суду від 28 серпня 2015 року у справі за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5 про стягнення боргу, -

встановив:

23.08.2016 року заявник ОСОБА_4 звернувся до суду з заявою про виправлення описки у рішенні Хмельницького міськрайонного суду від 28 серпня 2015 року у справі за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5 про стягнення боргу, мотивуючи свої вимоги тим, що в рішенні Хмельницького міскрайонного суду від 28.08.2015 року сторінка 2 абзац 3 мотивувальної частини рішення зазначено : «Судом встановлено, що ОСОБА_6 02.12.2014 р. позичив у ОСОБА_4 3200 дол. США, які зобов'язався повернути до 27.02.2015 р. Рішення набрало законної сили. Натомість в ухвалі Апеляційного суду Хмельницької області від 07 жовтня 2015 року сторінка 2 абзацом 4 зазначено : «Судом встановлено, що 12 березня 2014 року за договором позики ОСОБА_6 позичив ОСОБА_4 3200 дол. США, які останній зобов'язувався повернути до 27 лютого 2015 року.». Але з огляду на чинну ухвалу апеляційного суду головним фактом мотивувальної частини судового рішення є дата отримання позики (в рішенні Хмельницького міськрайонного суду 2.12.2014 року, в ухвалі апеляційного суду 12.03.2014 року).

Вказує, що кошти були надані 12.03.2014 року, а не 02.12.2014 року, як зазначено в рішенні суду. Так, відповідач повернувся з Польщі наприкінці грудня 2014 року, а тому є незрозумілим, чому в описовій частині рішення суду зазначається дата отримання позики 02.12.2014 року, якщо відповідача не було в Україні.

Представники заявника вимоги заяви підтримали та просили задовольнити.

Представник відповідача заперечила, щодо задоволення даної заяви.

Заслухавши учасників процесу, дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку.

Так, судом встановлено, що рішенням Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 28.08.2015 року позов ОСОБА_4 до ОСОБА_5 про стягнення боргу задоволено частково. Ухвалено стягнути з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_4 3200 дол. США суми позики, що за курсом НБУ еквівалентно 68192 грн., три проценти річних від простроченої суми у сумі 1014, 35 грн., а всього 69206, 35 грн. У решті позовних вимог відмовлено.

В мотивувальній частині вказаного рішення судом встановлено, що ОСОБА_6 02.12.2014 р. позичив у ОСОБА_4 3200 дол. США, які зобов'язався повернути до 27.02.2015 р. До теперішнього часу кошти не повернуті, тобто зобовязання перед кредитором не виконані.

07.09.2015 року ОСОБА_4 подав апеляційну скаргу на вищезазначене рішення. В своїй скарзі посилався також на те, що дата укладення позики 12.03.2014 р.

07.10.2015 року ухвалою Апеляційного суду Хмельницької області рішення Хмельницького міськрайонного суд Хмельницької області від 28.08.2015 р. залишено без змін.

В мотивувальній частині даної ухвали встановлено, що 12.03.2014 року за договором позики ОСОБА_5 позичив ОСОБА_4 3200 дол. США, які останній зобовязався повернути до 27.02.2015 р. Зобовязання перед кредитором боржником не виконані, не дивлячись на його неодноразові звернення. Визнаючи суму боргу у визначеній у розписці сумі, боржник не заперечує щодо її поверненння після набрання чинності рішенням суду.

Ухвалою Апеляційного суду Хмельницької області від 23.08.2016 року виправлено допущену в мотивувальній частині ухвали Апеляційного суду Хмельнрицької області від 07.10.2015 р. описку і замість: «Судом встановлено, що 12.03.2014 року за договором позики ОСОБА_5 позичив ОСОБА_4 3200 дол. США, які останній зобовязався повернути до 27.02.2015 р» виправлено на «Судом встановлено, що 02.12.2014 року за договором позики ОСОБА_4 позичив ОСОБА_5 3200 дол. США, які останній зобовязався повернути до 27.02.2015 р».

Відповідно до ч.1 ст. 219 ЦПК України суд може з власної ініціативи або за заявою осіб, які беруть участь у справі, виправити допущені у судовому рішенні описки чи арифметичні помилки.

За змістом вказаної статті помилки у тексті судового рішення, зумовлені арифметичними помилками або граматичними помилками (описками), що стосуються істотних обставин або ускладнюють виконання рішення, можуть бути усунуті судом, який ухвалив рішення або ухвалу.

Суд може виправити лише ті описки, яких він сам припустився. Виправленню підлягають лише ті описки, які мають істотний характер та ускладнюють виконання рішення суду.

У п.19 постанови пленуму Верховного суду України від 18.12.2009р. №14 «Про судове рішення у цивільній справі» зазначено, що вирішуючи питання про виправлення описок чи арифметичних помилок, допущених у судовому рішенні (рішенні або ухвалі), суд не має права змінювати зміст судового рішення, він лише усуває такі неточності, які впливають на можливість реалізації судового рішення чи його правосудності.

Зазначення позивачем в клопотанні щодо неправильно вказаної дати отримання позики не є неточностями, які впливають на можливість реалізації судового рішення чи його правосудність, це обставина встановлена судом. Окрім того, рішення Хмельницького міськрайонного суду від 28 серпня 2015 р. залишено без змін ухвалою Апеляційного суду Хмельницької області від 07.10.2015 р., а ухвалою Апеляційного суду Хмельницької області від 23.08.2016 року виправлено допущену в мотивувальній частині ухвали Апеляційного суду Хмельницької області від 07.10.2015 р. описку і зазначено, що судом встановлено, що 02.12.2014 року за договором позики ОСОБА_4 позичив ОСОБА_5 3200 дол. США, які останній зобовязався повернути до 27.02.2015 р».

А виправлення які просить виправити заявник змінять зміст судового рішення, а саме обставини, які були встановленні рішенням Хмельницького міськрайонного суду від 28 серпня 2015 р. Крім того із прослуханого запису фіксування судового засідання вбачається, що позивач вказав, що розписка була написана саме 02.12.2014 року, а відповідно до роз'ясень, викладених у правових позиціях Верховного Суду України про стягнення боргу за договором позики від 18.09.2013 року у справі № 6-63цс13 та від 24 лютого 2016 року у справі № 6-50 цс16, за своєю суттю розписка про отримання в борг грошових коштів є документом, який видається боржником кредитору за договором позики, підтверджуючи як його укладення, так і умови договору, а також засвідчуючи отримання боржником від кредитора певної грошової суми або речей. Досліджуючи боргові розписки чи договори позики, суди повинні виявляти справжню правову природу укладеного договору, незалежно від найменування документа. Письмова форма договору позики внаслідок його реального характеру є доказом не лише факту укладення договору, але й факту передачі грошової суми позичальнику.

Таким чином, суд приходить до висновку, що мотивувальна частина вказаного рішення викладена у відповідності до ст. ст. 208, 209, 210 ЦПК України, а тому приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення заяви про виправлення описки.

Керуючись ст.219 ЦПК України, суд

постановив:

Заяву ОСОБА_4 про виправлення описки у рішенні Хмельницького міськрайонного суду від 28 серпня 2015 року у справі за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5 про стягнення боргу залишити без задоволення.

На ухвалу, через суд першої інстанції, який її ухвалив, може бути подана апеляційна скарга протягом 5 днів з дня проголошення ухвали. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення ухвали суду, можуть подати апеляційну скаргу протягом 5 днів з дня отримання копії цієї ухвали.

Суддя