Справа № 466/968/16 Головуючий у 1 інстанції: Білінська Г.Б.
Провадження № 22-ц/783/4374/16 Доповідач в 2-й інстанції: ОСОБА_1 Р. П.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 серпня 2016 року колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду Львівської області у складі:

головуючого судді Цяцяка Р.П.,

суддів Зверхановської Л.Д. і ОСОБА_2,

при секретарі Цапові П.М.,

за участю позивачки ОСОБА_3 і її представника адвоката ОСОБА_4;

відповідача ОСОБА_5 і його представника ОСОБА_6;

ОСОБА_7 представника ПАТ СК „Країна,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_6, представника ОСОБА_5, на рішення Шевченківського районного суду м. Львова від 05 травня 2016 року,

В С Т А Н О В И Л А:

У січні 2016 року ОСОБА_3 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_5, третя особа - ПАТ „Страхова компанія „Країна, про стягнення моральної шкоди, у якому просила суд ухвалити рішення, яким стягнути зі згаданого відповідача 70 000 грн. моральної шкоди, заподіяної їй внаслідок дорожньо-транспортної пригоди.

Позовні вимоги обгрунтовувалися тим, що 24.12.2014 року на пішохідному переході на вул. І.Франка-Караманського у м.Львові вона була збитою автомобілем НОМЕР_1, під керуванням водія ОСОБА_5В, в результаті чого отримала тяжкі тілесні ушкодження - травму голови та перелом ноги. ОСОБА_5 вироком Франківського районного суду м. Львова від 30.11.2015 року визнаний винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст. 286 КК України.

Через отримані в ДТП травми вона вимушена по нинішній день лікуватись, через що терпить фізичний біль, неспокій, має постійні переживання через спогади про пережитий стрес, фізичні незручності, тимчасову відірваність від активного соціального життя, емоційну напругу та боязнь подальшого погіршення здоровя. Заподіяну їй моральну шкоду позивачка оцінює в 70 000 грн. Окрім цього просила стягнути з відповідача 3 500 грн. витрачених нею на правову допомогу (а.с. 2-3, 25).

Оскаржуваним рішенням позов частково задоволено. Стягнуто з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_3 50 000 грн. на відшкодування моральної шкоди та 2 500 грн. витрат на правову допомогу, а всього 52 500 грн. Вирішено питання судових витрат (а.с. 54).

Дане рішення оскаржила представник відповідача.

Апелянт просить рішення суду скасувати і ухвалити нове, яким відмовити у задоволенні позовних вимог за їх безпідставністю, покликаючись на невідповідність висновків суду обставинам справи.

Звертає увагу на те, що у відповідності до вироку Франківського районного суду м. Львова від 30.11.2015 року суд визнав щире каяття обвинуваченого ОСОБА_5 та його активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення.

Також звертає увагу на те, що позивачка в ході судового розгляду справи підтвердила, що отримала від відповідача в рахунок відшкодування моральної шкоди 13 000 грн., а також 656 грн. 31 коп. від ПАТ „Страхова компанія „Країна, що становить 5 % страхової виплати за шкоду, заподіяну здоровю, та стверджує, що в судові засідання позивачка приходила особисто без сторонньої допомоги, повністю відновила свою працездантість та приступила до виконання своїх посадових обовязків (а.с. 56-58).

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення апелянта і його представника на підтримання доводів апеляційної скарги та заперечення цих доводів зі сторони позивачки і її представника, перевіривши матеріали справи та законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга до задоволення не підлягає з наступних підстав.

За загальним правилом, передбаченим ч.1 ст.1166 ЦК України, шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Частиною 4 ст.61 ЦПК України встановлено, що вирок у кримінальній справі, що набрав законної сили, обовязковий для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою.

Як вбачається з матеріалів справи, вироком Франківського районного суду м. Львова від 30.11.2015 року ОСОБА_5 (відповідача по даній справі) визнано винним у тому, що він 24.12.2014 року приблизно о 20-20 год., рухаючись на автомобілі „БМВ 518і, реєстраційний номер НОМЕР_2, порушив ряд положень Правил дорожнього руху України, які виразились у тому, що він (зокрема) проявив неуважність до дорожньої обстановки, при наближенні до нерегульованого пішохідного переходу не зменшив швидкості руху та не зупинився, в результаті чого здійснив наїзд на пішохода ОСОБА_3 (позивача по даній справі), яка переходила проїжджу частину дороги на нерегульованому пішохідному переході, внаслідок чого остання отримала тяжкі тілесні ушкодження, тобто винним у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.286 КК України (а.с. 8).

В результаті отриманих тяжких тілесних ушкоджень позивачка з 24.12.2014 року по 13.01.2015 року перебувала на стаціонарному лікуванні, а з 14.01.2015 року по 03.09.2015 року на листку непрацездатності, що свідчить про те, що сумарно позивачка потребувала лікування і лікувалася більше 8 (восьми) місяців (а.с. 9).

У відповідності до п.3 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 року № 4 Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди, під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань або інших негативних явищ, заподіяних фізичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб.

За обставин справи, встановлених вище згаданим вироком суду, а також з урахуванням тяжкості отриманих позивачкою тілесних ушкоджень і тривалості її лікування, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції адекватно оцінив втрати немайнового характеру потерпілої внаслідок понесення нею моральних і фізичних страждань та інших негативних явищ, заподіяних їй злочинними діями відповідача, а відтак відхиляє доводи апеляційної скарги щодо невідповідності суми моральної шкоди, визначеної рішенням суду, характеру і обсягу заподіяних збитків.

В оскаржуваному рішенні наведені детальні мотиви на підставі яких суд першої інстанції прийшов до висновку про часткове задоволення позовної вимоги про стягнення моральної шкоди, з урахуванням яких колегія суддів вважає, що розмір моральної шкоди, присуджений судом до стягнення з відповідача, відповідає засадам розумності, виваженості та справедливості, а доводи апеляційної скарги представника відповідача такими, що не спростовують висновків суду з цього приводу.

За вище наведених обставин колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дав належну оцінку всім обставинам і доказам по справі в їх сукупності та ухвалив рішення по справі з додержанням норм матеріального і процесуального права, а тому приходить до висновку про те, що підстави для його скасування відсутні і апеляційну скаргу на нього, доводи якої не спростовують висновків рішення суду, слід залишити без задоволення.

Керуючись ст.ст. 303, 307 ч.1 п.1, 308, 314 ч.1 п.1, 315, 319 ЦПК України, колегія суддів

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_6, представника ОСОБА_5, відхилити та залишити рішення Шевченківського районного суду міста Львова від 05 травня 2016 року без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскарженою у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом двадцяти днів з дня набрання ухвалою законної сили.

Головуючий:

Судді: