АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/774/5350/16 Справа № 183/8314/14 Головуючий у 1 й інстанції - ОСОБА_1 Доповідач - Калиновський А.Б.
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 жовтня 2016 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:

Головуючого Калиновського А.Б.

Суддів Єлізаренко І.А., Прозорової М.Л.

При секретарі Гулієву М.І.о

розглянула у відкритому судовому засіданні в місті Дніпро апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства комерційний банк "Приватбанк" на рішення Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 05 травня 2016 року по справі за позовом Публічного акціонерного товариства комерційний банк "Приватбанк" до ОСОБА_2, третя особа: ОСОБА_3 про стягнення заборгованості, -

ВСТАНОВИЛА:

У грудні 2014 року ПАТ КБ «ПриватБанк» звернулося до суду з позовом до ОСОБА_2, третя особа: ОСОБА_3 і посилався на те, що 10.06.2004 року між банком та ОСОБА_3 був укладений кредитний договір, на підставі якого банк надав відповідачу кредит у розмірі 10 000,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36,00 % річних на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Зі своєї сторони, банк виконав всі умови підписаного договору, і надав ОСОБА_3 кредит у зазначеному вище розмірі, однак, відповідач в порушення взятих на себе зобовязань, своєчасно не сплачував кредит та відсотки за користування кредитом, в результаті чого станом на 28.11.2014 року виникла заборгованість по кредиту у розмірі 66 830,72 грн., яка складається з наступного: заборгованості по процентам за користування кредитом у розмірі 13 623,58 грн., пені за несвоєчасність виконання зобов'язань за договором 53 207,14 грн. Зазначену суму, а також судові витрати позивач просить стягнути з відповідача.

Рішенням Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 05 травня 2016 року у задоволенні позовних вимог ПАТ КБ "Приватбанк" до ОСОБА_2, третя особа: ОСОБА_3 про стягнення заборгованості відмовлено.

В апеляційній скарзі ПАТ КБ "Приватбанк" просить скасувати рішення суду та ухвалити нове, яким повністю задовольнити його позовні вимоги, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права.

Перевіривши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що позивачем до суду надано копію заяви від 10.06.2004 року та Умови і правила надання банківських послуг, у відповідності до яких ПАТ КБ «ПриватБанк» надає ОСОБА_3 строковий кредит у розмірі 10 000,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36,00 % річних на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки (а.с.8).

Позивач виконав свої зобовязання щодо надання кредиту, відповідач отримав кредит у розмірі 10 000,00 грн., а позичальник, відповідно до вказаного договору зобовязався повертати заборгованість щомісяця.

Відповідач не виконав зобовязання, взяті на себе договором, в результаті чого станом на 28.11.2014 року виникла заборгованість по кредиту у розмірі 66 830,72 грн., яка складається з наступного: заборгованості по процентам за користування кредитом у розмірі 13 623,58 грн., пені за несвоєчасність виконання зобов'язань за договором 53 207,14 грн., що стверджується розрахунком заборгованості (а.с.4).

В забезпечення виконання зобов'язання за Договором № DNN0SK00000203 від 10.06.2004 року ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» та ОСОБА_2 уклали договір поруки (а.с.9).

Суду позивачем надано копію претензійного листа Новомосковського відділення ЗАТ КБ «ПриватБанк», адресованого ОСОБА_2 від 22.07.2009 року про те, що банк повідомляє поручителя ОСОБА_2 про необхідність погасити кредитну заборгованість у розмірі 7 474,68 грн., з урахуванням сплаченої суми заборгованості у розмірі 4 000,00 грн. (а.с.59).

Представником же відповідача суду надано копії квитанцій про оплату поручителем по кредитному договору № DNN0SK00000203 від 10.06.2004 року ОСОБА_2 кредитної заборгованості, а саме: 01.10.2007 року 4 000,00 грн., 23.07.2009 року (тобто на наступний день після надіслання претензійного листа Банку) 7 474,68 грн. (а.с.60).

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд виходив з того, що на час розгляду справи в суді, відповідачем погашена заборгованість за кредитним договором у повному обсязі. Дані обставини не були спростовані і самим представником банку в судовому засіданні.

Проте, з таким висновком суду погодитись не можна.

У зв'язку з порушенням боржником виконання зобов'язання за кредитним договором банк відповідно до частини другої статті 1050 ЦК України використав право достроково стягнути з поручителя заборгованість за кредитним договором, в результаті чого було винесено судовий наказ №2н/06 від 26.10.2006 року про стягнення заборгованості в сумі 11 484,67 грн.

Відповідно до правової позиції Постанови Верховного Суду України від 21 січня 2015 року, яка відповідно до ст. 360-7 ЦПК України є обовязковою, пред'явивши вимогу про повне дострокове погашення заборгованості за кредитом, сплати відсотків за користування кредитом та пені, кредитор відповідно до частини другої статті 1050 ЦК України змінив строк виконання основного зобов'язання й був зобов'язаний пред'явити позов до поручителя протягом шести місяців, починаючи від цієї дати.

Таким чином, у разі зміни кредитором на підставі частини другої статті 1050 ЦК України строку виконання основного зобов'язання, передбачений частиною четвертою статті 559 ЦК України шестимісячний строк підлягає обрахуванню від цієї дати.

Відповідно до ч. 4 ст. 559 ЦК України, порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі, якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання не пред'явить вимоги до поручителя. Якщо строк основного зобов'язання не встановлений або встановлений моментом пред'явлення вимоги, порука припиняється, якщо кредитор не пред'явить позову до поручителя протягом одного року від дня укладення договору поруки.

У банку виникло право предявити вимогу до поручителя про виконання порушеного зобовязання боржника щодо повернення кредиту починаючи з дня настання строку виконання основного зобов'язання - 08 червня 2006 року, протягом наступних шести місяців. В липні 2006 року банк предявив позов до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за спірним кредитним договором(а.с. 166-167). Судовим наказом №2н/06 від 26.10.2006 року зі ОСОБА_3 було стягнуто заборгованість за кредитним договором в сумі 11 484,67 грн.(а.с. 59). З вимогою (листом-претензією з пропозицією погасити заборгованість) до поручителя банк звернувся вперше лише 28.09.2007 року, повторно - 22.07.2009 року та лише 30.12.2014 року звернувся до суду з позовом, тобто після спливу встановленого ч.4 ст. 559 ЦК України шестимісячного строку.

Крім того, згідно наданої до суду апеляційної інстанції копії рішення Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 12 липня 2013 року, яке набрало законної сили, банку відмовлено у задоволенні позовних вимог до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за спірним кредитним договором у звязку з припиненням поруки(а.с. 172).

Вирішуючи спір, суд першої інстанції не звернув уваги на вищевикладені обставини справи та вимоги закону, не врахував, що відповідно до ч. 4 ст. 559 ЦК України, порука ОСОБА_2 припинена та помилково дійшов висновку про необхідність відмови у задоволенні позову банку з підстав погашення кредиту та недоведеності наявності заборгованості.

Враховуючи викладене, колегія суддів вважає за необхідне рішення суду змінити в частині обґрунтування підстав відмови у задоволенні позовних вимог, відмовивши у задоволенні позовних вимог з підстав припинення поруки.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 309, 314 ЦПК України, колегія суддів, -

ВИРІШИЛА:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства комерційний банк "Приватбанк" задовольнити частково.

Рішення Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 05 травня 2016 року змінити в частині обґрунтування підстав відмови у задоволенні позовних вимог.

Рішення апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржене в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий:

Судді: