АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
справа №22-ц/796/5725/2016 Головуючий у 1-й інстанції: Маліновська В.М.
Доповідач: Барановська Л.В.
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 травня 2016 року колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду м. Києва в складі:

головуючого: Барановської Л.В.

суддів: Панченка М.М., Побірченко Т.І.

при секретарі: Куркіній І.В.

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за апеляційною скаргою представника Державного підприємства «Вугілля України» на рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 04.02.2016 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Державного підприємства «Вугілля України» про стягнення премії, середнього заробітку за час затримки виплати заробітної плати при звільненні та відшкодування моральної шкоди.

Заслухавши доповідь судді Барановської Л.В., перевіривши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія -

В С Т А Н О В И Л А :

У січні 2016 року позивач ОСОБА_1 звернувся до Шевченківського районного суду м. Києва із вищезазначеним позовом, в якому просив стягнути з відповідача на свою користь щомісячну премію у розмірі 17 114,07 грн., середній заробіток за час затримки розрахунку з 01.06.2015 року по 14.12.2015 року у розмірі 28 768,23 грн. та моральну шкоду у розмірі 10 000,00 грн.

В обґрунтуванні своїх вимог вказав, що він з 01.09.2010 року працював у Відокремленому підрозділі «Галузевий інформаційно-розрахунковий центр» ДП «Вугілля України» на посаді інженера 1-ї категорії по комп'ютерним системам відділу системного та програмного забезпечення. На виконання наказу відповідача від 01.04.2015 року № 12 про ліквідацію Підрозділу та відповідно до наказу Підрозділу від 31.05.2015 року № 23/к його було звільнено у зв'язку з ліквідацією Підрозділу.

ОСОБА_1 вказав, що відповідач порушує його законні права та інтереси в частині невиплати нарахованої згідно законодавства та колективного договору підприємства суми заробітної плати, яка станом на 01.06.2015 року складає в загальному розмірі 41 772,42 грн. за період з листопада 2014 року по травень 2015 року.

З метою зацікавленості працівників Підрозділу у підвищенні результатів роботи в Підрозділі запроваджувалася система преміювання відповідно до затвердженого на підприємстві Положення про преміювання працівників ВП «ГІРЦ» ДП «Вугілля України», згідно якого розмір премії у відсотках за місяць за посадою, яку займав позивач складає 50%. Відповідні подання на премію за період з листопада 2014 року по травень 2015 року були своєчасно направлені на адресу відповідача кур'єрською поштою.

З листопада 2014 року по травень 2015 року він, ОСОБА_1 належним чином виконував свої посадові обов'язки, не допускав виробничих порушень та порушень трудової дисципліни, не мав скарг на свою роботу, не був позбавлений частково або повністю премії, з огляду на що, просив задовольнити його позовні вимоги в повному обсязі.

Рішенням Шевченківського районного суду м. Києва від 04.02.2016 року позов ОСОБА_1 задоволено частково.

Стягнуто з ДП «Вугілля України» на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час затримки розрахунку за період з 01.06.2015 року по 14.12.2015 року у розмірі 28 768,23 грн., моральну шкоду у розмірі 1000 грн., а всього 29 768,23 грн.

Стягнуто з ДП «Вугілля України» на користь держави судовий збір в розмірі 551,20 грн.

В іншій частині позову відмовлено.

В апеляційній скарзі представник ДП «Вугілля України» просить скасувати рішення суду та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог відмовити в повному обсязі, посилаючись на те, що суд не дав належної оцінки доказам, неповно з'ясував обставини справи.

Апеляційна скарга представника ДП «Вугілля України» задоволенню не підлягає з огляду на наступне.

Судом встановлено, що на підставі наказу № 149 від 14.05.2010 року Міністерства вугільної промисловості Держане підприємство «Галузевий інформаційно-розрахунковий центр» було реорганізовано у відокремлений підрозділ «Галузевий інформаційно-розрахунковий центр» Державного підприємства «Вугілля України», який був створений наказом ДП «Вугілля України» від 02.08.2010 року № 40.

ОСОБА_1 на підставі наказу №27/к від 01.09.2010 року був переведений на посаду інженера 1 категорії по комп'ютерним системам відділу СПЗ, що підтверджується копіює трудової книжки позивача.

Наказом ДП «Вугілля України» №12 від 01.04.2015 року на виконання Указу Президента України від 14.11.2014 року № 875 «Про рішення Ради національної безпеки і оборони України від 04.11.2014 року «Про невідкладні заходи щодо стабілізації соціально-економічної ситуації в Донецькій та Луганській областях», наказу Міністерства енергетики та вугільної промисловості України від 25.11.2014 року № 841 «Про заходи стабілізації соціально-економічної ситуації в Донецькій та Луганській областях», зважаючи на суспільно-політичну та соціально-економічну ситуацію в Донецькій області, у зв'язку з відсутністю можливості евакуації працівників Відокремленого підрозділу «Галузевий інформаційно-розрахунковий центр» ДП «Вугілля України», у зв'язку з неможливістю вивезення майна та документації, а також рішення керівника ВП «ГІРЦ» про звільнення усіх працівників ВП «ГІРЦ» з 01.06.2015 року, - Відокремлений підрозділ « Галузевий інформаційно-розрахунковий центр» ДП «Вугілля України» вирішено ліквідувати до 01.06.2015 року.

Згідно наказу ВП «ГІРЦ» №23-к від 31.05.2015 року ОСОБА_1 звільнено із займаної посади інженера 1 категорії по комп'ютерним системам відділу системного та програмного забезпечення згідно п. 1 ст. 40 КЗпП України.

У відповідності до Положення про відокремлений підрозділ «Галузевий інформаційно-розрахунковий центр» ДП «Вугілля України» визначено, що підрозділ встановлює умови і розміри преміювання працівників Підрозділу в межах, встановлених колективним договором та документами, складеними Підрозділом в доповнення до колективного договору; встановлює показники в розміри доплат і надбавок працівникам Підрозділу в межах, встановлених колективним договором та плановим фондом плати праці; позбавляє окремих працівників Підрозділу премії в повному обсязі або знижує її розмір в порядку, передбаченому Колективним договором.

У відповідності до п.п.2.1 та 2.3 Положення про преміювання працівників ВП «ГІРЦ» ДП «Вугілля» преміювання працівників відокремленого підрозділу здійснюється щомісяця за умови належного виконання трудових обов'язків (відсутність порушень трудової та виконавчої дисципліни). Преміювання працівників відокремленого підрозділу відбувається на підставі відповідного подання директора відокремленого підрозділу. Преміювання працівників здійснюється на підставі наказу Генерального директора підприємства за фактично відпрацьований час у звітному періоді.

Розмір премії інженера з комп'ютерних систем 1 категорії може складати до 50% за місяць. (розділ 4 Положення).

З огляду на вищевикладене, суд першої інстанції правомірно відмовив у задоволенні вимог позивача щодо стягнення з ДП «Вугілля України» щомісячної премії у розмір 17 114,17 грн., оскільки в матеріалах справи відсутні належні та допустимі докази, як це передбачено п.п. 2.1,2.3 вищезгаданого положення щодо видання Генеральним директором ДП «Вугілля України» наказів про преміювання працівників відокремленого підрозділу за період з листопада 2014 року по травень 2015 року.

У відповідності до ст. 21 Закону України «Про оплату праці» визначено, що працівник має право на оплату своєї праці відповідно до актів законодавства і колективного договору на підставі укладеного трудового договору.

Так, згідно довідки ВП «ГІРЦ» ДП «Вугілля України» № 130-1/15 від 09.06.2015 року вбачається, що посадовий оклад ОСОБА_1 складає 4 110 грн.

Згідно наказу № 23 К від 31.05.2015 року ОСОБА_1 було звільнено із займаної посади інженера 1-ої категорії по комп'ютерним системам згідно п. 1 ст. 40 КЗпП України.

Відповідно до ч. 2 ст. 233 КЗпП України передбачено, що у разі порушення законодавства про оплату праці працівник має право звернутися до суду з позовом про стягнення належної йому заробітної плати без обмеження будь-яким строком.

Відповідно до ст. 47 КЗпП України власник або уповноважений ним орган зобов'язаний в день звільнення видати працівникові належно оформлену трудову книжку і провести з ним розрахунок у строки, зазначенні в статті 116 цього Кодексу.

Згідно ст. 116 КЗпП України при звільненні працівника виплати всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначенні суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред'явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні , власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум.

У зв'язку із вищевикладеним, колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції щодо стягнення з відповідача середнього заробітку за час затримки розрахунку по виплаті заробітної плати з 01.06.2015 року по 14.12.2015 року, оскільки згідно довідки ВП «ГІРЦ» № 127/15 від 09.06.2015 року вбачається, що середньоденна заробітна плата ОСОБА_1 за період з 01.03.2015 року 30.04.2015 року обчислена згідно постанови №100 КМУ від 08.02.1995 року «Про затвердження порядку обчислення середньої заробітної плати» складає в сумі 204,03 грн., виходячи з суми нарахованого доходу у березні 2015 року - 4 447,14 грн., квітні 2015 року - 4 529,97 грн. та кількості відпрацьованих днів згідно Табелів обліку робочого часу у березні 2015 року - 21, у квітні 2015 року - 23, а всього 44 робочих дня.

Тобто, середній заробіток за час затримки розрахунку за період з 01.06.2015 року по 14.12.2015 року складає в розмірі 28 768,23 грн.

Щодо стягнення з ДП «Вугілля України» моральної шкоди в розмірі 1000 грн., колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції з огляду на наступне.

Відповідно до п.п.9, 13 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 4 від 31.03.1995 року «Про судову практику у справах про відшкодування моральної шкоди» розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров'я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості. Судам необхідно враховувати, що відповідно до ст. 237-1 КЗпП за наявності порушення прав працівника у сфері трудових відносин (незаконного звільнення або переведення, невиплати належних йому грошових сум, виконання робіт у небезпечних для життя і здоров'я умовах тощо), яке призвело до його моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків чи вимагає від нього додаткових зусиль для організації свого життя, обов'язок по відшкодуванню моральної (немайнової) шкоди покладається на власний або уповноважений ним орган незалежно від форм власності, виду діяльності чи галузевої належності.

З урахуванням викладеного судом першої інстанції вірно встановлено та колегія суддів погоджується, що відповідач своїми неправомірними діями завдав ОСОБА_1 моральної шкоди, які потягли за собою переживання та страждання та вірно дійшов висновку про те, що стягнення моральної шкоди в розмірі 10 000 грн. є завищеною, а тому підлягає відшкодуванню в розмірі 1000 грн.

У відповідності до ст. 57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Доводи апеляційної скарги про те, що суд не перевірив належним чином докази, а саме довідку щодо наявності заборгованості по заробітній платі та по які в подальшому здійснювались розрахунки, не заслуговують на увагу, оскільки ці доводи були предметом дослідження суду першої інстанції, з оцінкою якого колегія судів погоджується.

З огляду на що, оцінюючи достатність і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів в їх сукупності, та враховуючи, що обставини на які посилається відповідач не знайшли свого підтвердження, колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги на правильність висновків суду не впливають та їх не спростовують.

Відповідно до ст.308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Керуючись ст.ст. 303, 304, 307, 308, 315, 317 ЦПК України, колегія, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу представника Державного підприємства «Вугілля України» відхилити, рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 04.02.2016 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий

Судді