Дата документу Справа №
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
Єдиний унікальний № 2-164/11 Головуючий у 1-й інстанції: Яркіна С.В.
Провадження № 22-ц/778/87/16 Суддя-доповідач: Поляков О.З.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 січня 2016 року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати з цивільних справ апеляційного суду Запорізької області у складі:

Головуючого: Спас О.В.

суддів: Полякова О.З.

Бабак А.М.

при секретарі: Бабенко Т.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3 в особі представника ОСОБА_4 на заочне рішення Запорізького районного суду Запорізької області від 23 березня 2011 року у справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Банк «Фінанси та Кредит» до ОСОБА_5, ОСОБА_3, про стягнення заборгованості за кредитним договором, -

ВСТАНОВИЛА :

У квітні 2010 року Банк звернувся до суду з позовом ОСОБА_5, ОСОБА_3, про стягнення заборгованості за кредитним договором, який протягом розгляду справи неодноразово уточнювався.

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що 21.12.2007 року між Банком та ОСОБА_5 укладено кредитний договір, відповідно до умов якого останній отримав кредитні кошти в сумі 400 000 грн. зі сплатою відсотків 16.50%.

Того ж дня, 21.12.2007 року між Банком та ОСОБА_3 було укладено договір поруки, за умовами якого вона зобов'язалась відповідати як солідарний боржник перед кредитором за належне виконання ОСОБА_5 зобов'язань за кредитним договором.

Свої зобов'язання за кредитним договором ОСОБА_5 не виконував належним чином, в зв'язку з чим станом на 07.02..2011 року утворилась заборгованість в розмірі 816636,59 грн.

02 червня 2008 року банком було направлено на адресу відповідача ОСОБА_5 досудову вимогу про усунення порушень договірних зобов'язань, яка залишено без відповіді.

Враховуючи вищевикладене позивач просив суд стягнути в солідарному порядку з ОСОБА_5, ОСОБА_3 на користь ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» заборгованість в розмірі 816636,59 грн.; витрати по оплаті державного мита в сумі 1700 грн. та витрати на ІТЗ розгляду справи 120 грн.

Заочним рішенням Запорізького районного суду Запорізької області від 23 березня 2011 року позов задоволено.

Стягнуто солідарно з ОСОБА_5, ОСОБА_3 на користь ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» заборгованість в розмірі 816636,59 грн.; витрати по оплаті державного мита в сумі 1700 грн. та витрати на ІТЗ розгляду справи 120 грн.

На зазначене заочне рішення суду ОСОБА_3 в особі представника ОСОБА_4 подала апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення норм процесуального права, просить змінити рішення суду в частині стягнення з відповідача ОСОБА_3 в солідарному порядку на користь ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» суму заборгованості за кредитним договором в сумі 816 636,59 грн., ухвалити нове рішення про відмову в задоволенні цієї частини позовних вимог.

Заслухавши у засіданні апеляційного суду доповідь судді-доповідача, пояснення учасників процесу, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції і обставини справи в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Відповідно до ст.308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін,якщо визнає,що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Як вбачається з матеріалів справи 21 грудня 2007 року між ОСОБА_5 та ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит" в особі ОСОБА_6 був укладений кредитний договір №16-6547-127И, за умовами якого ОСОБА_5 отримав кредитні кошти у сумі 400 000 грн.

При укладенні кредитного договору ОСОБА_5, відповідно до статті 509 ЦК прийняв на себе зобов'язання повернути кредит до 21 грудня 2027 року та сплачувати відсотки за користування кредитом банку, відповідно до процентної ставки 16,50 % річних.

Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути та сплатити проценти.

Кредитний договір згідно з вимогами ст. 1055 ЦК України укладається у письмовій формі.

Згідно зі ст. 530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк його виконання воно підлягає виконанню у цей строк.

ОСОБА_5 не виконав належним чином зобов'язання по поверненню кредиту та сплати відсотків за користування ним, що відповідно до статті 610 ЦК України, є порушенням зобов'язань.

За порушення термінів сплати заборгованості по кредиту та відсотків за ним, статей 549-551 ЦК України та пунктом 6.1 кредитного договору банком встановлена пеня у розмірі 1% від суми простроченої заборгованості за кожний день прострочення платежу , який повинен сплатити ОСОБА_5

Заборгованість ОСОБА_5 станом на 07 лютого 2011 року складається з: непогашених процентів - 149 635,71 гривень; суми ссудної заборгованості - 394 999,99 гривень, суми непогашеної пені по процентам, щомісячної комісії по кредиту - 272 000,89 грн., і це підтверджується розрахунком станом на 07.02.2011 р.

Загальна сума боргу за кредитом, несплаченою комісією та пенею становить 816 636,59 (вісімсот шістнадцять тисяч шістсот тридцять шість грн.) 59 коп.

За матеріалами справи між банком та ОСОБА_3 було укладено Договір поруки 6547-127П від 21.12.2007 року.

Відповідно до п.2.1.,2.2 Договору поруки «2.1. У випадку невиконання Боржником зобов'язання за кредитним договором, Боржник та Поручитель відповідають перед Кредитором як солідарні боржники. 2.2. Поручитель відповідає перед Кредитором у тому ж обсязі що й Боржник, у т.ч. за основним боргом, сплаті щомісячних відсотків, сплаті підвищених відсотків , сплаті комісійної винагороди, сплаті неустойки за основною заборгованістю та відсоткам, а також за відшкодування всіх збитків. »

Відповідно до ст. 554 ЦК України у разі порушення боржником зобов"язання забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя.

Відповідно до вимог ст.559 ЦК України встановлені правові підстави припинення поруки : 1. Порука припиняється з припиненням забезпеченого нею зобов'язання, а також у разі зміни зобов'язання без згоди поручителя, внаслідок чого збільшується обсяг його відповідальності. 2. Порука припиняється, якщо після настання строку виконання зобов'язання кредитор відмовився прийняти належне виконання, запропоноване боржником або поручителем. 3. Порука припиняється у разі переведення боргу на іншу особу, якщо поручитель не поручився за нового боржника. 4. Порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі, якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання не пред'явить вимоги до поручителя. Якщо строк основного зобов'язання не встановлений або встановлений моментом пред'явлення вимоги, порука припиняється, якщо кредитор не пред'явить позову до поручителя протягом одного року від дня укладення договору поруки.

За доводами апеляційної скарги Банком було змінено строк повернення кредитних ресурсів ,направленням відповідачам 02.06.2008 року вимоги по повернення кредитних коштів в повному обсязі , до суду позовна заява надійшла 09.04.2010 року і тому порука є припиненою.

Посилання ОСОБА_3 відносно припинення договору поруки спростовується матеріалами справи.

Згідно до п.3.2 Кредитного Договору та 1.1 Договору поруки строк повернення кредиту встановлений 21.12.2027 року. / а.с.9,13/.

Листом від 02.06.2008 року банком було направлено на адресу саме боржника ОСОБА_5 вимога про усунення порушень договірних зобов'язань, яка ним залишена без відповіді та задоволення /а.с.27/

До поручителя ОСОБА_3 з вимогою про дострокове повернення кредиту Банк не звертався ,а в межах дії кредитного договору та договору поруки ,скориставшись своїм правом на підставі ст..554 ЦК України була подана позовна заява до суду.

На підставі вищенаведеного,судова колегія вважає,що доводи апеляційної скарги суттєвими не являються і не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального чи процесуального права,які призвели або могли призвести до неправильного вирішення справи.

Керуючись ст.ст.307,308,317 ЦПК України, колегія суддів

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 в особі представника ОСОБА_4 - відхилити.

Заочне рішення Запорізького районного суду Запорізької області від 23 березня 2011 року - залишити без зміни.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, проте може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України протягом двадцяти днів з дня проголошення.

Головуючий:

Судді: