Справа № 363/2961/15-ц Головуючий у І інстанції Купрієнко С. І.
Провадження № 22-ц/780/1072/16 Доповідач у 2 інстанції Данілов О. М.
Категорія 26 16.03.2016
РІШЕННЯ

Іменем України

16 березня 2016 року колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Київської області в складі:

головуючого судді Данілова О.М.,

суддів Суханової Є.М., Мережко М.В.,

за участю секретаря Якимчук Ю.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 від 19 грудня 2015 року на рішення Вишгородського районного суду Київської області від 11 листопада 2015 року у справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Банк Золоті Ворота» до ОСОБА_2 про звернення стягнення на предмет іпотеки,-

ВСТАНОВИЛА:

У липні 2015 року ПАТ «Банк Золоті Ворота» звернулося до Вишгородського районного суду Київської області із позовом до ОСОБА_2 про звернення стягнення на предмет іпотеки, мотивуючи свої вимоги тим, що 21 березня 2008 року між сторонами було укладено договір №16/08-F про надання споживчого кредиту, за умовами якого Банк з 21 березня 2008 року зобов'язався надати Позичальникові грошові кошти у розмірі 50000 доларів США та 25 липня 2008 року додатково надати Позичальнику грошові кошти у розмірі 30000 доларів США, шляхом видачі готівки через касу банку з доведенням загальної заборгованості за кредитом до суми 80000 доларів США, а Позичальник зобов'язується на умовах, передбачених Кредитним договором повернути його в передбачені Графіком терміни, але у строк не пізніше 20 березня 2015 року та сплатити проценти за користування кредитними коштами за ставкою 16% річних.

В забезпечення виконання всіх вимог Банку до Позичальника за Кредитним договором, між сторонами 21 березня 2008 року укладено договір іпотеки, предметом якого є нерухоме майно, разом з усіма його при належностями, а саме: садовий будинок, який розташований за адресою: АДРЕСА_1 зі всіма будівлями та спорудами, а також земельну ділянку, на якій розташований зазначений садовий будинок, загальною площею 0,0928 га., яка розташована на території Новосілівської сільської ради, с/т «Кедр-8», Вишгородського району Київської області, призначену для ведення садівництва, з кадастровим НОМЕР_1.

Відповідно до п. 2.1.2 іпотечного договору іпотеко держатель вправі звернути стягнення на майно у випадку, якщо зокрема, на час настання строку виконання зобов'язань боржника за кредитним договором, вони не будуть виконані.

Банк свої зобов'язання за кредитним договором виконав.

Внаслідок неналежного виконання Позичальником умов Кредитного договору, утворилася заборгованість за кредитом, відсотками та комісією за обслуговування кредитної заборгованості Позичальника, що є порушенням взятих ним зобов'язань.

Станом на 13 травня 2015 року заборгованість Позичальника перед Банком за Кредитним договором становить 2946249,06 грн., з яких:

- сума простроченої заборгованості за кредитом: 71200 доларів США (еквівалент 1465998,17 грн.);

- сума простроченої заборгованості за відсотками: 29108,55 доларів США (еквівалент 599341,03 грн.);

- сума простроченої заборгованості за комісією - 113519,09 грн.;

- пеня за простроченим кредитом - 507935,80 грн.;

- пеня за простроченими відсотками - 224037,10 грн.;

- пеня за простроченою комісією - 35417,87 грн.

Просило суд, звернути стягнення на предмет іпотеки, а саме: садовий будинок, який розташований за адресою: АДРЕСА_1, зі всіма будівлями та спорудами, а також земельну ділянку, на якій розташований зазначений садовий будинок, загальною площею 0,0928 га, яка розташована на території Новосільської сільської ради с/т Кедр-8», Вишгородського району, Київської області призначену для ведення садівництва, з кадастровим номером НОМЕР_1, що становить предмет іпотеки за договором іпотеки від 21.03.2008, посвідченого приватним нотаріусом Гавловською І.О., в рахунок погашення заборгованості ОСОБА_2 перед АТ «Банком Золоті Ворота» за договором № 16/08 - F про надання споживчого кредиту, що становить на 13.05.2015 року - 2946249,06 грн., визначивши спосіб реалізації предмета іпотеки від свого імені - покупцеві із застосуванням процедури продажу, встановленої ст. 38 Закону України «Про іпотеку» за ціною, визначеною за згодою сторін або на підставі оцінки, проведеної суб'єктом оціночної діяльності.

Рішенням Вишгородського районного суду Київської області від 11 листопада 2015 року, вищезазначений позов було задоволено, та звернуто стягнення на предмет іпотеки, а саме садовий будинок, який розташований за адресою: АДРЕСА_1, зі всіма будівлями та спорудами, а також земельну ділянку, на якій розташований зазначений садовий будинок, загальною площею 0,0928 га, яка розташована на території Новосільської сільської ради с/т «Кедр-8», Вишгородського району Київської області, призначену для ведення садівництва, з кадастровим номером НОМЕР_1, що становить предмет іпотеки за договором іпотеки від 21.03.2008, посвідченого приватним нотаріусом Гавловською І.О., в рахунок погашення заборгованості ОСОБА_2 перед АТ «Банком Золоті Ворота» за договором № 16/08 - F про надання споживчого кредиту, що становить на 13.05.2015 року - 2946249,06 грн., визначивши спосіб реалізації предмета іпотеки від свого імені - покупцеві із застосуванням процедури продажу, встановленої ст. 38 Закону України «Про іпотеку», шляхом проведення прилюдних торгів за початковою ціною встановленою на рівні не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна, визначеною на підставі оцінки проведеної суб`єктом оціночної діяльності - незалежним експертом на стадії оцінки майна, під час проведення виконавчих дій. Вирішено питання про стягнення судових витрат.

Відповідач ОСОБА_2 не погоджуючись із рішенням Вишгородського районного суду Київської області від 11 листопада 2015 року, подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на неповне з'ясування обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення та неправильне застосування норм матеріального та процесуального права, просив скасувати рішення Вишгородського районного суду Київської області від 11 листопада 2015 року та ухвалити нове рішення, яким задовольнити позов ПАТ «Банк Золоті Ворота», звернути стягнення на предмет іпотеки в рахунок погашення заборгованості за договором про надання споживчого кредиту, що становить 672259,31 грн. та 192774,74 грн., судового збору в розмірі 1700 грн. та 120 грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги посилається на те, що 08 липня 2009 року позивач звернувся до Деснянського районного суду м. Києва з позовом до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості, за результатами розгляду якого, рішенням Деснянського районного суду м. Києва від 09 листопада 2009 року з відповідача на користь банку стягнуто заборгованість на загальну суму 672259,31 грн.

11 березня 2010 року державним виконавцем було відкрито виконавче провадження на виконання судового рішення. До 17 березня 2010 року відповідачу було надано строк для добровільного повернення боргу, однак рішення суду в повному обсязі виконано не було.

На цій підставі, в червні 2011 року Банк повторно звернувся до суду першої інстанції з позовом, в якому просив стягнути з ОСОБА_2 відсотки та штрафні санкції, проте рішенням Деснянського районного суду м. Києва від 09 грудня 2011 року, у задоволенні позову АТ «Банк Золоті Ворота» було відмовлено.

14 березня 2012 року рішенням колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду м. Києва рішення Деснянського районного суду м. Києва від 09 грудня 2011 року скасовано та ухвалено нове рішення, яким позов ПАТ «Банк Золоті Ворота» задоволено та стягнуто з ОСОБА_2 на користь позивача заборгованість по процентах та штрафних санкціях в розмірі 192774,74 грн. та судовий збір у сумі 1700 грн., а також 120 грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи.

Вважає, що його заборгованість перед позивачем становить за рішенням Деснянського районного суду м. Києва від 09 листопада 2009 року - 672259,31 грн., та за рішенням апеляційного суду м. Києва від 14 березня 2012 року - 192774,74 грн., а також судовий збір у розмірі 1700 грн. та 120 грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення, у зв'язку з чим просив звернути стягнення на майно для задоволення саме цих сум.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення осіб, які приймали участь у розгляді справи, перевіривши матеріали справи, в порядку, передбаченому статтею 303 ЦПК України, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до вимог ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Разом із тим рішення суду першої інстанції даним вимогам закону не відповідає.

По справі встановлено, що що 21 березня 2008 року між сторонами було укладено договір №16/08-F про надання споживчого кредиту, за умовами якого Банк з 21 березня 2008 року зобов'язався надати Позичальникові грошові кошти у розмірі 50000 доларів США та 25 липня 2008 року додатково надати Позичальнику грошові кошти у розмірі 30000 доларів США, шляхом видачі готівки через касу банку з доведенням загальної заборгованості за кредитом до суми 80000 доларів США, а Позичальник зобов'язується на умовах, передбачених Кредитним договором повернути його в передбачені Графіком терміни, але у строк не пізніше 20 березня 2015 року та сплатити проценти за користування кредитними коштами за ставкою 16% річних.

В забезпечення виконання всіх вимог Банку до Позичальника за Кредитним договором, між сторонами 21 березня 2008 року укладено договір іпотеки, предметом якого є нерухоме майно, разом з усіма його при належностями, а саме: садовий будинок, який розташований за адресою: АДРЕСА_1 зі всіма будівлями та спорудами, а також земельну ділянку, на якій розташований зазначений садовий будинок, загальною площею 0,0928 га., яка розташована на території Новосілівської сільської ради, с/т «Кедр-8», Вишгородського району Київської області, призначену для ведення садівництва, з кадастровим НОМЕР_1.

Відповідно до п. 2.1.2 іпотечного договору іпотеко держатель вправі звернути стягнення на майно у випадку, якщо зокрема, на час настання строку виконання зобов'язань боржника за кредитним договором, вони не будуть виконані.

Банк свої зобов'язання за кредитним договором виконав.

Внаслідок неналежного виконання Позичальником умов Кредитного договору, утворилася заборгованість за кредитом, відсотками та комісією за обслуговування кредитної заборгованості Позичальника, що є порушенням взятих ним зобов'язань.

Рішенням Деснянського районного суду м. Києва від 09 листопада 2009 року з ОСОБА_2 на користь ПАТ «Банк Золоті Ворота» стягнуто 672259,31 грн.

Крім цього, рішенням апеляційного суду м. Києва від 14 березня 2012 року, скасовано рішення Деснянського районного суду м. Києва від 09 грудня 2011 року та стягнуто з ОСОБА_2 на користь ПАТ «Банк Золоті Ворота» заборгованість по процентах та штрафним санкціям за договором про надання споживчого кредиту в розмірі 192774,74 грн., 1700 грн. судового збору та 120 грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення.

Вказані обставини підтверджуються наявними у справі доказами.

Згідно ст. 3 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Згідно ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 212 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Відповідно до ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до вимог ст. ст. 575, 589 ЦК України, іпотека є окремим видом застави. У разі невиконання зобов'язання, забезпеченого заставою, заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави.

Оскільки за кредитним договором, укладеним між ПАТ «Банк «Золоті Ворота» і ОСОБА_2, забезпеченим укладеним із ним же іпотечним договором, утворилася заборгованість внаслідок порушення умов кредитного договору, у позивача виникло право захисту шляхом звернення стягнення на предмет іпотечного договору в рахунок погашення заборгованості.

Оцінюючи висновки суду першої інстанції щодо звернення стягнення на предмет іпотеки, колегія суддів звертає увагу, що відповідно до п. 41 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30 березня 2012 року № 5 «Про практику застосування судами законодавства про вирішення спорів, що випливають із кредитних правовідносин», при вирішенні спору про звернення стягнення на предмет іпотеки суд має дати оцінку співмірності суми заборгованості за кредитом та вартості іпотечного майна, якщо допущене боржником або іпотекодавцем, якщо він є відмінним від боржника, порушення основного зобов'язання чи іпотечного договору не завдає збитків іпотекодержателю і не змінює обсяг його прав. Оскільки вказане положення закону є оціночним, то суд має належним чином його мотивувати, співставити обставини зі змістом цього поняття, визначитись, чи не суперечить його застосування загальному змісту та призначенню права, яким урегульовано конкретні відносини (зокрема, про право на першочергове задоволення вимог за рахунок предмета застави), та врахувати загальні засади цивільного законодавства - справедливість, добросовісність та розумність (п. 6 ч. 1 ст. 3 ЦПК України).

Однак рішення суду першої інстанції всупереч вимогам статей 212 - 215 ЦПК України в даній справі не містить мотивів, з яких суд дійшов висновків щодо співмірності вартості предмету іпотеки, на який звернуто стягнення, із розміром заборгованості за кредитом.

Відповідно до ст. 37 Закону України «Про іпотеку», іпотекодержатель може задовольнити забезпечену іпотекою вимогу шляхом набуття права власності на предмет іпотеки. Іпотекодержатель набуває предмет іпотеки у власність за вартістю, визначеною на момент такого набуття на підставі оцінки предмета іпотеки суб'єктом оціночної діяльності.

Разом із тим суд першої інстанції прийняв рішення про звернення стягнення на предмети іпотеки визначивши спосіб реалізації предмета іпотеки від свого імені - покупцеві із застосуванням процедури продажу, встановленої ст. 38 Закону України «Про іпотеку», шляхом проведення прилюдних торгів за початковою ціною встановленою на рівні не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна, визначеною на підставі оцінки проведеної суб'єктом оціночної діяльності - незалежним експертом на стадії оцінки майна, під час проведення виконавчих дій.

Так, суд першої інстанції не зазначив початкову ціну предмета іпотеки, визначену відповідно до ст. 37 Закону України «Про іпотеку».

Виходячи зі змісту поняття «ціна», як форми грошового вираження вартості товару, послуг тощо, аналізу норм статей 37, 39 Закону України «Про іпотеку», колегія суддів приходять до висновку, що у розумінні норми статті 39 Закону України «Про іпотеку» встановлення початкової ціни предмету іпотеки у грошовому вираженні визначається за процедурою, передбаченою ст. 37 цього Закону.

Представнику позивача під час апеляційного розгляду справи відповідно до вимог ст. 10 ЦПК України роз'яснювалася необхідність оцінки майна - предмета іпотеки відповідно до вимог ст. 37 Закону України «Про іпотеку», для чого в судовому засіданні двічі оголошувалася перерва, однак представник позивача такої не надав.

Враховуючи, що без зазначення ціни предмету іпотеки задоволення вимог позивача у заявлений ним спосіб є неможливим, при цьому позивач не скористався наданою йому можливістю і не надав доказів такої ціни, колегія суддів приходить до висновку, що рішення суду, яким звернуто стягнення на предмет іпотеки без зазначення відомостей, передбачених Законом України «Про іпотеку», є незаконним, необґрунтованим та підлягає скасуванню.

Колегія суддів враховує, що доводи апеляційної скарги щодо цієї частини рішення відсутні, однак відповідно до ч. 3 ст. 303 ЦПК України, апеляційний суд не обмежений доводами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права, які є обов'язковою підставою для скасування рішення.

Виходячи із вищевикладеного, оскільки позивачем не доведено всіх обставин, на які він посилався як на підставу своїх вимог, а саме не визначено ціни предмету іпотеки відповідно до вимог ст. 37 Закону України «Про іпотеку», позовні вимоги про звернення стягнення на предмет іпотеки у заявлений позивачем спосіб не підлягають до задоволення.

За таких обставин рішення суду першої інстанції ухвалене за неповного з'ясування обставин, що мають значення для справи, висновки суду не відповідають обставинам справи та зроблені із порушенням та неправильним застосуванням судом норм матеріального та процесуального права, що відповідно до вимог ст. 309 ЦПК України є підставами для його скасування із ухваленням нового рішення про відмову в задоволенні позову.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 309, 313, 314, 316, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів, -

ВИРІШИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 від 19 грудня 2015 року задовольнити частково.

Рішення Вишгородського районного суду Київської області від 11 листопада 2015 року скасувати та ухвалити нове рішення.

Відмовити Публічному акціонерному товариству «Банк Золоті Ворота» у задоволенні позову до ОСОБА_2 про звернення стягнення на предмет іпотеки.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржене до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий __________ О.М. Данілов

Судді __________ Є.М. Суханова

__________ М.В. Мережко