У Х В А Л А

3 жовтня 2016 року м. Київ
Колегія суддів Судової палати у цивільних справах

Верховного Суду України в складі:

Сімоненко В.М., Лященко Н.П., Охрімчук Л.І.,

розглянувши заяву ОСОБА_4, подану представником ОСОБА_5, про перегляд ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 21 квітня 2016 року у справі за позовом ОСОБА_4 до публічного акціонерного товариства «Універсал Банк» про захист прав споживача, визнання дій незаконними та зобов'язання вчинити дії,

встановила:

Рішенням Солом'янського районного суду м. Києва від 11 листопада 2015 року, залишеним без змін ухвалою Апеляційного суду м. Києва від 20 січня 2016 року, в задоволенні позову ОСОБА_4 відмовлено.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 21 квітня 2016 року касаційну скаргу ОСОБА_4, подану представником ОСОБА_5 відхилено, рішення судів попередніх інстанцій залишено без змін.

У поданій до Верховного Суду України заяві про перегляд ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 21 квітня 2016 року, заявниця порушує питання про скасування зазначеної ухвали та прийняття нового рішення про направлення справи на новий розгляд до суду першої інстанції з передбаченої п. 1 ч. 1 ст. 355 ЦПК України підстав, - неоднакового застосування судом (судами) касаційної інстанції норм матеріального права, що спричинило ухвалення різних за змістом судових рішень у подібних правовідносинах, а саме п. 3.5 Правил надання банками інформації споживачу про умови кредитування та сукупну вартість кредиту, які затверджені Постановою НБУ №168 від 10 травня 2007 року, п. 4 ч. 1 ст. 4, ч. 1 ст. 6, ч.1 ст. 15, ч.1 ст. 21 Закону України «Про захист прав споживачів», ст. 626 та ч. 1 ст. 629 Цивільного Кодексу України (надалі - ЦК України).

На підтвердження зазначеної підстави заявником надано ухвалу Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 23 жовтня 2013 року, в якій, на його думку, зазначені норми матеріального права застосовані по-іншому.

Перевіривши наведені в заяві доводи, колегія суддів Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України вважає, що у допуску справи до провадження слід відмовити з таких підстав.

Відповідно до статті 353 ЦПК України Верховний Суд України переглядає судові рішення у цивільних справах виключно з підстав і в порядку, встановлених цим Кодексом.

За положеннями пункту 1 частини першої статті 355 ЦПК України підставами для подання заяви про перегляд судових рішень у цивільних справах є неоднакове застосування судом (судами) касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права, що спричинило ухвалення різних за змістом судових рішень у подібних правовідносинах.

При цьому під судовими рішеннями в подібних правовідносинах слід розуміти такі, де тотожними є предмет спору, підстави позову, зміст позовних вимог та встановлені фактичні обставини, а також має місце однакове матеріально-правове регулювання спірних відносин.

У судовому рішенні про перегляд якого подано заяву, суд касаційної інстанції, погодився з висновками судів першої та апеляційної інстанцій про відмову в задоволенні позову з огляду на те, що прийняття банком рішення про підвищення процентної ставки за кредитним договором в односторонньому порядку та повідомлення боржника про таке збільшення було зумовлене економічною ситуацією в країні та на умовах, передбачених кредитним договором до набрання чинності Законом України від 12 грудня 2008 року № 661-VІ, і позивачка, сплачуючи проценти за новою кредитною ставкою фактично прийняла пропозицію банку про підвищення відсоткової ставки.

У наданій для порівняння ухвалі Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 23 жовтня 2013 року суд касаційної інстанції, направляючи справу на новий розгляд до суду апеляційної інстанції, зазначив, що апеляційний суд дійшов помилкового висновку про неналежне повідомлення позивача щодо підвищення відсоткової ставки, що призвело до неможливості встановити фактичні обставини, які мають значення для правильного вирішення справи.

Отже, зміст доданого до заяви ОСОБА_4 судового рішення, його порівняння із судовим рішенням, яке переглядається, не дає підстав для висновку про те, що суд касаційної інстанції під час розгляду двох чи більше справ за тотожних предмета спору, підстав позову та за аналогічних обставин і однакового регулювання нормами матеріального права спірних правовідносин дійшов протилежних висновків щодо заявлених позовних вимог.

За таких обставин вважати заяву ОСОБА_4, подану представником ОСОБА_5, обґрунтованою немає підстав.

Відповідно до статті 360 ЦПК України Верховний Суд України відмовляє в допуску справи до провадження, якщо подана заява є необґрунтованою.

Керуючись статтями 355, 360 ЦПК України, колегія суддів Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України

ухвалила:

У допуску до провадження Верховного Суду України справи за позовом ОСОБА_4 до публічного акціонерного товариства «Універсал Банк» про захист прав споживача, визнання дій незаконними та зобов'язання вчинити дії відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: В.М. Сімоненко

Н.П. Лященко

Л.І. Охрімчук