Справа № 496/2015/16-ц
Провадження № 2/496/1184/16
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 липня 2016 року Суддя Біляївського районного суду Одеської області Мельничук Н.І., розглянувши позовну заяву Підприємства «Орловський завод» у вигляді товариства з обмеженою відповідальністю до Приватного нотаріуса Біляївського районного нотаріального округу Одеської області ОСОБА_1 про визнання свідоцтва про придбання нерухомого майна з прилюдних торгів недійсним,-

В С Т А Н О В И В:

До суду надійшла позовна заява Підприємства «Орловський завод» у вигляді товариства з обмеженою відповідальністю до Приватного нотаріуса Біляївського районного нотаріального округу Одеської області ОСОБА_1 про визнання свідоцтва про придбання нерухомого майна з прилюдних торгів № 1516 виданого 13.11.2012 року приватним нотаріусом Біляївського районного нотаріального округу Одеської області ОСОБА_1 недійсним.

Вивченням матеріалів позовної заяви, встановлено, що даний позов не відповідає вимогам ст. 119 ЦПК України, оскільки позивачем не чітко викладено зміст позовних вимог. Позивач не зазначив обставини, тобто ті юридично значимі факти, на основі яких він звертається до суду та обґрунтовує заявлені вимоги до відповідача відповідно до норм матеріального права, що поширюються на спірні правовідносини, із посиланням на докази в підтвердження обґрунтування заявлених вимог.

Відповідно до ст. 15 цього ж Кодексу, суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи про захист порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають саме з правових відносин: цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових, а не з будь-яких суспільних звязків, то зазначення вказаних вище обставин за нормами ст. 119 ЦПК України є передумовою відкриття провадження у справі.

За правилами цивільного судочинства як спір про право в позовному провадженні розглядаються позови про оскарження дій нотаріуса коли йдеться виключно про порушення нотаріусом правил вчинення відповідної нотаріальної дії і при цьому позивачем не порушується питання про захист права відповідно до положень цивільного законодавства, тоді як зі змісту позовної заяви позивач посилається на вчинення нотаріусом нотаріальної дії та порушення нотаріусом Правил ведення нотаріальних дій.

Але як вбачається з позовних вимог, позивач просить визнати свідоцтво про придбання нерухомого майна з прилюдних торгів №1516, видане 13.11.2012 року приватним нотаріусом Біляївського районного нотаріального округу Одеської області ОСОБА_1 недійсним, що не є нотаріальною дією.

Згідно з чинним законодавством зазначення доказів, що підтверджують кожну обставину позову щодо порушення прав позивача відповідачем, є обов'язковими для особи, яка пред'являє позов, оскільки без зазначення доказів, що підтверджують вимоги, суд не може здійснити підготовку справи до розгляду та належним чином провести судове засідання.

Нотаріус може бути відповідачем у справах лише в разі оскарження відмови від вчинення нотаріальної дії або процедури її вчинення.

Позивач заявляючи позовні вимоги до нотаріуса про визнання свідоцтва про придбання нерухомого майна з прилюдних торгів недійсним, фактично просить оспорити дійсність правочину скасувати свідоцтво від 13.11.2012 року, яке зареєстроване в реєстрі за № 1516 та посвідченого приватним нотаріусом Біляївського районного нотаріального округу Одеської області ОСОБА_1

У п. 4 постанови Пленуму Верховного Суду України від 06 листопада 2009 року № 9 «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» зазначено, що судам відповідно до статті 215 ЦК ( 435-15 ) необхідно розмежовувати види недійсності правочинів: нікчемні правочини - якщо їх недійсність встановлена законом (частина перша статті 219, частина перша статті 220, частина перша статті 224 тощо), та оспорювані - якщо їх недійсність прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує їх дійсність на підставах, встановлених законом (частина друга статті 222, частина друга статті 223, частина перша статті 225 ЦК тощо).

У п. 26 постанови Пленуму Верховного Суду України від 06 листопада 2009 року № 9 «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» зазначено: «Особами, які беруть участь у справі про визнання правочину недійсним, є насамперед сторони правочину. Нотаріуси, що посвідчували правочини, залучаються до участі у справі як треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору, якщо позивач обґрунтовує недійсність правочину посиланням на неправомірні дії нотаріуса».

Таким чином позивачу необхідно визначитися з учасниками процесу та з позовними вимогами.

Відповідно до ч. 1 ст. 121 ЦПК України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, встановлених у ст. ст.119, 120 цього Кодексу, постановляє ухвалу, в якій зазначаються підстави залишення заяви без руху, про що повідомляє позивача і надає йому строк для усунення недоліків.

Керуючись ст. ст. 119, 120 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В:

Позовну заяву Підприємства «Орловський завод» у вигляді товариства з обмеженою відповідальністю до Приватного нотаріуса Біляївського районного нотаріального округу Одеської області ОСОБА_1 про визнання свідоцтва про придбання нерухомого майна з прилюдних торгів недійсним залишити без руху, надавши позивачу строк для усунення недоліків протягом пяти днів з дня отримання ухвали.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Біляївського районного суду

Одеської області: ОСОБА_2