АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРНІВЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 березня 2016 року м. Чернівці

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Чернівецької області у складі:

головуючого Бреславського О. Г.

суддів: Савчук М.В., Половінкіної Н.Ю.

секретаря Тодоряка Г.Д.

за участю: представників позивача ОСОБА_1 - ОСОБА_2, ОСОБА_3, представника відповідача ОСОБА_4- ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_4, приватного акціонерного товариства страхової компанії «Інтер-Поліс», третьої особи: ОСОБА_6 про стягнення матеріальної та моральної шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, за апеляційною скаргою ОСОБА_4, в інтересах якого діє ОСОБА_5 на рішення Садгірського районного суду м. Чернівці від 07 серпня 2015 року,

ВСТАНОВИЛА:

У березні 2015 року ОСОБА_1 звернувся до суду з зазначеним позовом.

Вказував, що 10 листопада 2014 року о 14,10 годин ОСОБА_4 на перехресті вулиці Джерельної та проспекту Александрі в м. Чернівці, керуючи автомобілем «Мерседес-Бенц», державний номер НОМЕР_1, в порушення вимог п.16.12 Правил дорожнього руху, не надавши переваги у русі транспортному засобу допустив зіткнення з автомобілем «Хюндай», державний номер НОМЕР_4 під керуванням ОСОБА_1

Вина у скоєнні ОСОБА_4 адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП підтверджується постановою Садгірського районного суду м. Чернівці від 20 листопада 2014 року, яку постановою Апеляційного суду Чернівецької області від 11 грудня 2014 року змінено в частині накладення на відповідача адміністративного стягнення, а в решті залишено без змін.

Зазначав, що цивільно-правова відповідальність ОСОБА_4 на момент настання ДТП була застрахована в ПАТ СК «Інтер-Поліс».

22ц/794/16/16 Головуючий в І інстанції Байцар Л.В.

категорія 30 Доповідач Бреславський О.Г.

У результаті зіткнення позивачу була завдана матеріальна та моральна шкода, яку ПАТ СК «Інтер-Поліс» та ОСОБА_4 відмовляються відшкодовувати у добровільному порядку.

Просив стягнути з ПАТ СК «Інтер-Поліс» на його користь матеріальні збитки внаслідок пошкодження автомобіля «Хюндай» д/н НОМЕР_3 (з урахуванням коефіцієнту фізичного зносу) та матеріальні збитки, яких він зазнав у зв'язку із вимушеним зберіганням вказаного транспортного засобу на платній стоянці за мінусом суми франшизи, а всього у розмірі 26 689,95 грн.

Просив стягнути з ОСОБА_4 на його користь решту збитків (вартість відновлювального ремонту за мінусом матеріального збитку з урахуванням коефіцієнту фізичного зносу), яких він зазнав у результаті пошкодження транспортного засобу «Хюндай» д/н НОМЕР_3 непокритих страховим відшкодуванням, а саме: 43 125,77 грн.

Стягнути з ОСОБА_4 на його користь моральну шкоду у розмірі 3000 грн.

Стягнути з ПАТ СК «Інтер-Поліс» на його користь витрати на проведення експертного автотоварознавчого дослідження у сумі 600 грн.

Вирішити питання щодо судових витрат.

Рішенням Садгірського районного суду м. Чернівці від 07 серпня 2015 року позов ОСОБА_1 до ОСОБА_4, ПАТ СК «Інтер-Поліс», третьої особи ОСОБА_6 про стягнення матеріальної та моральної шкоди, завданої внаслідок ДТП, задоволено частково.

Стягнуто з ПАТ СК «Інтер-Поліс» на користь ОСОБА_1 матеріальну шкоду у розмірі 26 689,95 грн.

Стягнуто з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_1 матеріальну шкоду у розмірі 43 125,77 грн.

Стягнуто з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_1 моральну шкоду у розмірі 1000 грн.

Стягнуто з ПАТ СК «Інтер-Поліс» на користь ОСОБА_1 витрати за проведення експертного автотоварознавчого дослідження у сумі 600 грн.

Вирішено питання щодо судових витрат.

У апеляційній скарзі ОСОБА_4, в інтересах якого діє ОСОБА_5, просить рішення Садгірського районного суду м. Чернівці від 07 серпня 2015 року скасувати та ухвалити нове рішення по суті позовних вимог, яким у задоволенні позову ОСОБА_4 відмовити повністю.

Вважає, що рішення суду першої інстанції ухвалено з порушенням норм матеріального та процесуального права, без повного та всебічного з'ясування обставин справи.

ОСОБА_1, заперечуючи проти апеляційної скарги ОСОБА_4, просить рішення Садгірського районного суду м. Чернівці від 07 серпня 2015 року залишити без змін.

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення осіб, які беруть участь у справі, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню частково, виходячи з наступного.

Задовольняючи частково позовні вимоги ОСОБА_1 про стягнення матеріальної та моральної шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, суд першої інстанції, посилаючись на ст.ст. 22,23,1166,1167,1187 ЦК України, виходив із того, що внаслідок дорожньо-транспортної пригоди з вини ОСОБА_4 пошкоджено автомобіль «Хюндай», д/н НОМЕР_4, під керуванням ОСОБА_1; що останній, не будучи власником автомобіля, керував транспортним засобом без доручення, на підставі документів, визначених п.2.1 Правил дорожнього руху України, а тому також має право вимагати відшкодування шкоди заподіяного цьому майну; що згідно висновку авто-товарознавчого дослідження № 48/11/14 від 28.11.2014 з ПАТ СК «Інтер-Поліс» на користь ОСОБА_1 підлягає стягненню матеріальна шкода в розмі 26689,95 грн., а з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_1 підлягає стягненню різниця між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою в розмірі 43125,77 грн.; що з огляду дотримання принціпів справедливості, розумності та співмірності розмір моральної шкоди підлягає зменшенню до 1000 грн.

Колегія суддів не може повністю погодитися з висновками суду першої інстанції щодо стягнення з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_1 матеріальної шкоди в розмірі 43125,77 грн.

З матеріалів справи вбачається та вірно встановлено судом першої інстанції, що 10 листопада 2014 року о 14,10 годин ОСОБА_4 на перехресті вулиці Джерельної та проспекту Александрі в м. Чернівці, керуючи автомобілем «Мерседес-Бенц», державний номер НОМЕР_1, в порушення вимог п.16.12 Правил дорожнього руху, не надавши переваги у русі транспортному засобу, допустив зіткнення з автомобілем «Хюндай», державний номер НОМЕР_4 під керуванням ОСОБА_1

Вина у скоєнні ОСОБА_4 адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП, підтверджується постановою Садгірського районного суду м. Чернівці від 20 листопада 2014 року, яку постановою Апеляційного суду Чернівецької області від 11 грудня 2014 року змінено в частині накладення на відповідача адміністративного стягнення, а в решті залишено без змін (а.с.11-13).

Відповідно до висновку експертно-автотоварознавчого дослідження про визначення вартості матеріального збитку №48/11/14 від 28.11.2014, матеріальний збиток, завданий власнику автомобіля «Хюндай», державний номер НОМЕР_4, в результаті його пошкодження внаслідок ДТП, станом на момент його дослідження становить 17009,67 грн., а вартість відновлювального ремонту цього ж автомобіля становить 42556,98 грн. (а.с. 32-40).

Цивільно-правова відповідальність ОСОБА_4 була застрахована ПАТ СК «Інтер-Поліс» відповідно до договору № 9101436 від 30.12.2013 (а.с. 107).

Статтею 1166 ЦК України передбачено, що майнова шкода, завдана неправомірними діями, рішеннями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Згідно ч.2 ст. 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Відповідно до ст. 3 Закону України від 01.07.2004 «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» застережено, що обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності здійснюється з метою забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров'ю та (або) майну потерпілих унаслідок дорожньо-транспортної пригоди та захисту майнових інтересів страхувальників.

Пунктом 22.1 ст. 22 Закону встановлено правило, згідно якого при настанні страхового випадку страховик відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи, і ст. 33 - зобовязання учасника дорожньо-транспортної пригоди повідомити страховика про дорожньо-транспортну пригоду, зокрема в підп. 33.1.2 п. 33.1 застережено, що учасник дорожньо-транспортної пригоди зобов'язаний вжити заходів для невідкладного, але не пізніше трьох робочих днів, повідомлення страховика, з яким було укладено договір обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності, або, у випадках, передбачених цим Законом, МТСБУ про настання дорожньо-транспортної пригоди. Якщо зазначені особи з поважних причин не мали змоги виконати зазначені дії, вони мають підтвердити це документально (абз. 2 підп. 33.1.2 п. 33.1 ст. 33 Закону).

Відповідно до висновку експерта № 773-а від 01.02.2016 за результатами судової автотоварознавчої експертизи, проведеної згідно ухвали суду під час апеляційного розгляду справи, за клопотанням представника відповідача ОСОБА_4 - ОСОБА_5, вартість відновлювального ремонту транспортного засобу «Хюндай», д/н НОМЕР_4 ( на теперішній час державний номерний знак НОМЕР_5) внаслідок пошкодження при ДТП 10.11.2014, станом на момент проведення експертизи становить 69788,36 грн., а вартість відновлювального ремонту цього ж транспортного засобу, з урахуванням коефіцієнту фізичного зносу становить 27815,07 грн. (т.2 а.с. 2-16).

При таких обставинах справи, суд першої інстанції прийшов до правильного висновку про обґрунтованість позовних вимог у частині стягнення з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_1 матеріальну шкоду, заподіяну останньому внаслідок дорожньо-транспортної пригоди в результаті пошкодження автомобіля «Хюндай», д/н НОМЕР_4.

Водночас, беручи до уваги вказаний висновок експерта № 773-а від 01.02.2016, враховуючи викладене, колегія суддів дійшла висновку, рішення Садгірського районного суду м. Чернівці від 07 серпня 2015 року змінити в частині розміру стягнення з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_1 матеріальної шкоди, зменшивши з 43125, 77 грн. до 42482,93грн., а також відповідно до ст. 88 ЦПК України змінити розмір стягнення з ОСОБА_4 витрат із сплати судового збору, зменшивши з 674,85 грн. до 636,18 грн.

У решті рішення залишити без змін.

Доводи апелянта про недоведеність вини ОСОБА_4 у заподіянні моральної шкоди ОСОБА_1 не заслуговують на увагу, виходячи з наступного.

Відповідно до ст.22 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», якщо судом встановлено відшкодувати потерпілому моральну шкоду, передбачену пунктами 3, 4 частини другої статті 23 Цивільного Кодексу України (знищення чи пошкодження майна особи), таке відшкодування у розмірі, визначеному судом, здійснює особа, яку визнано винною у скоєнні дорожньо-транспортної пригоди.

Отже, враховуючи наведене, суд першої інстанції вірно дійшов висновку про те, що відповідальність по відшкодуванню заподіяної позивачу моральної шкоди несе відповідач.

Згідно роз'яснень, викладених в п.9 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної немайнової) шкоди» розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров'я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.

Оцінюючи вимоги про стягнення моральної шкоди, які позивач оцінив в сумі 3000 грн., суд першої інстанції виходив з характеру та обсягу страждань, понесених позивачем внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, та відповідно до вимог ст. 1167 ЦК України, виходячи із засад розумності, виваженості та справедливості, дійшов обґрунтованого висновку, що ці вимоги підлягають задоволенню частково, в сумі 1000 грн.

Твердження апелянта про те, що цивільно-правова відповідальність ОСОБА_4 застрахована, що шкода завдана з вини останнього підлягає відшкодуванню за рахунок ПАТ СК «Інтер-Поліс» не заслуговують на увагу, оскільки право потерпілого на відшкодування шкоди її заподіювачем є абсолютним і суд не вправі відмовити в такому позові з тих підстав, що цивільно-правова відповідальність заподіювача шкоди застрахована. У разі задоволення такого позову заподіювач шкоди не позбавлений можливості пред'явити майнові вимоги до страхової компанії, з якою ним укладено договір обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності.

Аналогічну правову позицію викладено у Постанові Верховного Суду України від 20.01.2016 у справі № 6-2808цс15, застосування якої є обов'язковим на підставі ч.1 ст. 360-7 ЦПК України.

Посилання апелянта про відсутність спору між ОСОБА_1 та ОСОБА_4 з тих підстав, що він на час дорожньо- транспортної пригоди не був власником пошкодженого автомобіля не заслуговують на увагу, оскільки, як вірно зазначив суд першої інстанції, ОСОБА_1, хоча і не був власником, але володів транспортним засобом на підставі передбаченій законом, керував транспортним засобом без доручення, але на підставі документів, визначених пунктом 2.1 Правил дорожнього руху України (посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії та реєстраційного документа на транспортний засіб). Отже, ОСОБА_1 відповідно до положень ст.ст. 386,395,396 ЦК України має право вимагати відшкодування шкоди, завданої цьому майну.

Також не заслуговують на увагу посилання апелянта щодо оплати позивачем вартості за стоянку, оскільки вказана оплата за рішенням суду стягнута з ПАТ СК «Інтер-Поліс», яка в свою чергу рішення суду першої інстанції не оскаржувала та не уповноважувала апелянта представляти її інтереси при розгляді даної справи.

Керуючись ст.ст. 88, 307,309, 313 ЦПК України, колегія суддів

ВИРІШИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_4, в інтересах якого діє ОСОБА_5, задовольнити частково.

Рішення Садгірського районного суду м. Чернівці від 07 серпня 2015 року змінити в частині розміру стягнення з ОСОБА_4 матеріальної шкоди, зменшивши з 43125 ( сорок три тисячі сто двадцять п'ять) грн. 77 коп. до 42482 ( сорок дві тисячі чотириста вісімдесят дві) грн. 93 коп.

Рішення Садгірського районного суду м. Чернівці від 07 серпня 2015 року змінити в частині розміру стягнення з ОСОБА_4 витрат із сплати судового збору, зменшивши з 674,85 грн. до 636,18 грн.

У решті рішення залишити без змін.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення, проте воно може бути оскаржено до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий

Судді :