Справа № 588/155/16-ц
№ провадження 2/588/147/16
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22.03.2016 року Тростянецький районний суд Сумської області у складі головуючої судді Щербаченко М.В., за участю секретаря судових засідань ОСОБА_1, розглянувши у відкритому судовому засіданні у м.Тростянці цивільну справу за позовом ОСОБА_2 в інтересах ОСОБА_3 до Боромлянської сільської ради Тростянецького району Сумської області про визнання права власності на спадкове майно та надання права на продовження приватизації земельної ділянки,

У С Т А Н О В И В:

Представник позивача ОСОБА_2 10.02.2016 року звернувся до суду з указаним позовом, в якому просить визнати за ОСОБА_3 право власності в порядку спадкування за законом після смерті чоловіка ОСОБА_4, який помер 13.05.1994 року, на будинок загальною площею 67,9 кв.м, з них жилою площею 45,0 кв.м. позначених літерою "А-1ж,а"; сарай з прибудовою позначений літерою "Б,б"; літню кухню позначену літерою "В"; погріб позначений літерою "пг"; огорожу позначену цифрами № 1,2, а також визнати за нею право на закінчення приватизації та отримання на своє імя правовстановлюючі документи на земельну ділянку для обслуговування жилого будинку та господарчих побудов загальною площею 0,40 га, яка розташована за адресою вул. Суворова б.1 с. Боромля, Тростянецького району Сумської області. Позовні вимоги мотивовано тим, що після смерті ОСОБА_4 відкрилась указана спадщина, за життя останній заповіту не склав. Оскільки відсутні правоустановлюючі документи, позивачу державним нотаріусом було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину. З огляду на викладене, оскільки позивач не має можливості відновити правовстановлюючі документи, захисти свої права позивач не може в інший спосіб, ніж через звернення до суду.

Представник позивача у судове засідання не зявився, подав заяву, в якій просить справу розглядати без його участі, позовні вимоги підтримав у повному обсязі. У судовому засіданні пояснив, що є сином позивача та померлого ОСОБА_4 Спадщину після смерті батька прийняла мати, оскільки вона разом з ним проживала на момент смерті. Представник позивача ОСОБА_2 та його рідний брат спадщину не прийняли, і відмовляються від неї на користь матері. Повідомив, що невідомо коли було втрачено свідоцтво про право власності на будинок, а держаний акт про право власності на землю батько за життя не отримав.

Представник відповідача у судове засідання не зявився. Боромлянська сільська рада подала заяву про розгляд справи без участі її представника, проти задоволення позову не заперечила (а.с. 24,25).

Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, суд вважає, що позовні вимоги обґрунтовані і підлягають задоволенню, виходячи з таких мотивів.

Позивач ОСОБА_3 з 17.12.1966 року була дружиною ОСОБА_4 (а.с.13). Чоловік позивача ОСОБА_4 помер 13.05.1994 року (а.с. 12).

За життя ОСОБА_4 заповіту не склав. Згідно з довідкою Боромлянської сільської ради Тростянецького району Сумської області від 27.01.2016 року померлий ОСОБА_4 проживав ІНФОРМАЦІЯ_1 разом з дружиною ОСОБА_3 (а.с.17).

Після смерті ОСОБА_4 відкрилася спадщина, яка складається із жилого будинку з господарчими побудовами, який розташований на приватній земельній ділянці розміром 0,40 га, що знаходяться по провул. Суворова,1, с.Боромля, Тростянецького району Сумської області.

Постановою державного нотаріусу Охтирської міської державної нотаріальної контори від 29.01.2016 року, який виконує обовязки державного нотаріусу Тростянецької державної нотаріальної контори ОСОБА_3 було відмовлено у прийнятті заяви про видачу свідоцтва про право власності на спадщину у звязку з відсутністю правовстановлюючих документів (а.с.14).

Згідно із Інформаційною довідкою зі Спадкового реєстру, після смерті ОСОБА_4, який помер 13.05.1994 року спадкова справа не заведена.

Відповідно до роз'яснень, які містяться в абзаці 3 пункту 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.

Ураховуючи відмову нотаріуса у вчиненні нотаріальної дії, зокрема, видачі позивачу свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті ОСОБА_4 позивач обґрунтовано звернулася до суду.

Вирішуючи вимогу позивача про визнання права власності на житловий будинок з господарськими будівлями у порядку спадкування за законом після смерті її чоловіка ОСОБА_4, суд виходить з такого.

Як установлено судом часом відкриття спадщини після смерті ОСОБА_4 є 13 травня 1994 року.

Відповідно до пунктів 4 та 5 Прикінцевих та Перехідних положень ЦК України від 16.01.2003, який набрав чинності 01.01.2004, Цивільний кодекс України застосовується до цивільних відносин, що виникли після набрання ним чинності. Щодо цивільних відносин, які виникли до набрання чинності Цивільним кодексом України, положення цього Кодексу застосовуються до тих прав і обов'язків, що виникли або продовжують існувати після набрання ним чинності. Правила книги шостої Цивільного кодексу України застосовуються також до спадщини, яка відкрилася, але не була прийнята ніким із спадкоємців до набрання чинності цим Кодексом.

Відповідно до пункту 1 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику в справах про спадкування» (далі - ППВСУ від 30 травня 2008 року № 7) відносини спадкування регулюються правилами ЦК, якщо спадщина відкрилася не раніше 1 січня 2004 року. У разі відкриття спадщини до зазначеної дати застосовується чинне на той час законодавство, зокрема, відповідні правила Цивільного кодексу Української РСР (далі - ЦК УРСР), у тому числі щодо прийняття спадщини, кола спадкоємців за законом. У разі коли спадщина, яка відкрилася до набрання чинності ЦК України і строк на її прийняття не закінчився до 1 січня 2004 року, спадкові відносини регулюються цим Кодексом.

Ураховуючи викладене та час відкриття спадщини після смерті ОСОБА_4 при вирішенні питання про те чи вважається позивач ОСОБА_3 такою, що прийняла спадщину після смерті ОСОБА_4 слід керуватися нормами ЦК УРСР.

За приписами статті 548 ЦК УРСР для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Не допускається прийняття спадщини під умовою або з застереженнями. Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини. Відповідно частин першої та другої статті 549 ЦК УРСР визнається, що спадкоємець прийняв спадщину: 1) якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; 2) якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Зазначені в цій статті дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини.

Таким чином, оскільки позивач, на день смерті проживала з померлим та фактично вступила в управління та володіння спадковим майном, то вона відповідно до статті 549 ЦК УРСР уважається такою, що прийняла спадщину після смерті ОСОБА_4

Відповідно до відомостей комунального підприємства «Охтирське міське бюро технічної інвентаризації» за життя ОСОБА_4 на підставі рішення Тростянецького райвиконкому від 31.03.1988 року та Свідоцтва про право особистої власності на жилий будинок, виданого Боромлянською сільською радою належало домоволодіння, що складається з житлового будинку з прибудовою площею 67,9 кв.м., сараю з прибудовою, літньої кухні, погребу та огорожі, які знаходяться за адресою: пров.Суворова, 1, с.Боромля Тростянецького району Сумської області. Право власності на указане нерухоме майно було зареєстроване за ОСОБА_4 Охтирським міським бюро технічної інвентаризації у Реєстровій книзі № 5 під реєстровим номером 1548 (а.с.15,49).

Державна реєстрація права власності на житлові будинки, споруди регулювалася підзаконними нормативними актами, зокрема, такими як Інструкція про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затверджена заступником Міністра комунального господарства Української РСР 31.01.1966 року і яка втратила чинність на підставі наказу Держжитлокомунгоспу від 13.12.1995 року № 56, Тимчасовим положенням про порядок реєстрації прав власності на нерухоме майно, затверджене наказом Міністерства юстиції України від 07.02.2002 року № 7/5 і зареєстроване в Мін'юсті 18.02.2002 року за № 157/6445 (з подальшими змінами).

Зазначена Інструкція передбачала державну реєстрацію будівель, споруд, державну реєстрацію права власності на нерухоме майно, проте виникнення права власності на будинки, споруди не залежало від державної реєстрації до часу набрання чинності ЦК України 2004 року та Законом України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень».

Отже, спірне домоволодіння набуто померлим чоловіком позивача відповідно до вимоги чинного на той час цивільного законодавства, а тому воно належало ОСОБА_4 на праві власності в силу статей 100, 101 ЦК УРСР, і таке право визнавалось за ним за його життя державою.

Таким чином, після смерті ОСОБА_4 позивач, яка є спадкоємцем першої черги за законом, прийняла спадщину, оскільки проживала на момент смерті разом зі спадкодавцем, в силу статей 1218, 1222, 1261, 1268, 1270 ЦК України набула у порядку спадкування за законом право власності на набуте її чоловіком у передбаченому чинним на той час законодавством порядку нерухоме майно - житловий будинок з надвірними господарчими та побутовими будівлями, що знаходиться по провул.Суворова,1 у с. Боромля Тростянецького району Сумської області. Однак за відсутності оригіналу правовстановлюючого документа на нерухоме майно, позивач згідно з положеннями статті 67 Закону України «Про нотаріат» позбавлена можливості одержати в нотаріальній конторі свідоцтво про право на спадщину на це нерухоме майно, тому захищаючи його охоронювані законом права, таке право власності слід визнати за ним рішенням суду згідно зі статей 328 та 392 ЦК України.

За таких обставин, позов в частині визнання права власності на спадкове майно підлягає задоволенню.

Вирішуючи вимогу позивача про визнання за нею права на закінчення приватизації та отримання на своє ім'я правовстановлюючого документа на земельну ділянку площею 0,40 умовних кадастрових гектарів, яка знаходиться за адресою по провул. Суворова, 1 в с. Боромля Тростянецького району Сумської області суд виходить із такого.

За життя ОСОБА_4 земельну ділянку по пров.Суворова, 1 у с.Боромля Тростянецького району площею 0,40 га було передано у приватну власність рішенням виконкому Боромлянської сільської ради № 71 від 30.09.1993 року (а.с 16).

ОСОБА_4 не завершив приватизацію земельної ділянки.

Згідно з довідкою, наданою відділом Держгеокадастру у Тростянецькому районі Сумської області від 04.03.2016 року № 9-28-99.8-689/2-16 в електронній базі та книгах реєстрації державних актів на право власності на земельну ділянку по вул. Суворова б. 1 с. Боромля, Тростянецького району, Сумської області на імя ОСОБА_4 відсутній факт реєстрації державного акту (а.с. 40).

При вирішенні справи також враховує роз'яснення Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» від 16.05.2013 року № 24-753/0/13, відповідно до п.3.5 яких якщо видача державного акта про право власності на землю здійснюється на підставі рішення про передачу громадянам України безоплатно у приватну власність земельних ділянок, прийнятого органами місцевого самоврядування відповідно до Декрету Кабінету Міністрів України від 26 грудня 1992 року «Про приватизацію земельних ділянок», до спадкоємців переходить право отримати державний акт про право власності на земельну ділянку. Зазначений порядок встановлений законодавством у разі набуття права власності на земельні ділянки шляхом їх приватизації (ч.3 ст. 116 ЗК). Визнається правильною практика судів, які задовольняють вимоги спадкоємців, що звернулися до суду з позовами про визнання відповідного права в порядку спадкування - права на завершення приватизації та одержання державного акта про право власності на землю на ім'я спадкоємця.

Відповідно до Законів України «Про державний земельний кадастр» та «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» з 1 січня 2013 року державні акти на право власності на земельну ділянку не видаються. Натомість, згідно із статтею 18 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», правовстановлюючим документом, що посвідчує право власності на земельну ділянку, яка передана фізичним та юридичним особам шляхом безоплатної передачі із земель державної чи комунальної власності за рішеннями органів державної влади, Ради міністрів Автономної Республіки Крим, органів місцевого самоврядування, є свідоцтво про право власності на нерухоме майно.

За таких обставин, суд вважає, що позивач прийнявши спадщину після смерті ОСОБА_4 набула право на спадкування усіх його прав та обов'язків, що йому належали, у тому числі право на приватизацію земельної ділянки, передану померлому за життя відповідним рішенням органу місцевого самоврядування, однак за відсутності правовстановлюючого документу на ім'я померлої, вона згідно з положеннями статті 67 Закону України «Про нотаріат» позбавлена можливості одержати у нотаріуса свідоцтво про право на цю спадщину, тому захищаючи охоронювані законом права позивача, таке право в порядку спадкування за законом слід визнати за ним рішенням суду.

Таким чином, позов підлягає задоволенню у повному обсязі.

На підставі викладеного та керуючись положеннями ст.212-214 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В:

Позов задовольнити повністю.

Визнати за ТАРИКІНОЮ ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2, право власності на будинок загальною площею 67,9 кв.м. з господарськими будівлями і спорудами, що знаходиться по провулку Суворова під номером 1 (один) у с. Боромля Тростянецького району Сумської області у порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_4, який помер 13 травня 1994 року.

Визнати за ТАРИКІНОЮ ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2, право на закінчення приватизації та отримання на своє імя правовстановлюючого документа на земельну ділянку, що розташована в с. Боромля Тростянецького району Сумської області по вулиці Суворова під № 1 (один), яка була передана у приватну власність рішенням виконавчого комітету Боромлянської сільської ради № 71 від 30.09.1993 року, у порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_4, який помер 13 травня 1994 року.

Рішення може бути оскаржене до Апеляційного суду Сумської області через Тростянецький районний суд Сумської області шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційної скарги подано не було. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя М.В.Щербаченко