Справа № 487/3756/16-ц
Провадження № 2/487/2051/16
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18.11.2016 року Заводський районний суд м.Миколаєва, у складі: головуючий суддя Біцюк А.В., за участю секретаря: Попович В.Б., позивача ОСОБА_1, представника позивача ОСОБА_2, представників відповідача ОСОБА_3, ОСОБА_4, розглянувши справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_5 про стягнення аліментів на утримання непрацездатної баби, -

В С Т А Н О В И В :

26.07.2016 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_5 про стягнення аліментів на своє утримання у розмірі ? частини від усіх видів заробітку (доходу), але не менше одного неоподаткованого мінімуму щомісячно, починаючи з 26.07.2016 року та довічно.

В обґрунтування заявлених вимог, ОСОБА_1 зазначила, що вона є непрацездатною особою похилого віку, має першу групу інвалідності та потребує постійного стороннього догляду. Розмір її пенсії не забезпечує необхідного мінімуму для проживання, оскільки значні кошти витрачаються нею на сплату комунальних послуг та придбання ліків.

Відповідач ОСОБА_5 її онука, працездатна, має постійний дохід та має можливість надавати їй матеріальну допомогу, однак добровільно цього не робить. Інших близьких родичів вона не має.

У судовому засіданні позивач та її представник позовні вимоги підтримали, підтвердив фактичні обставини викладені у заяві.

Представники відповідача в судовому засіданні позов не визнали, посилаючись на те, що позивач є бабусею відповідачки по батьковій лінії. Сторони по справі не спілкуються та не підтримують родинні звязки з моменту розірвання шлюбу між батьками ОСОБА_5 з 1992 року.

Судом встановлені наступні обставини та відповідні ним правовідносини.

Відповідно до положень ст..11 ч.1 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, якість участь у справі.

Згідно ст.60 ЦК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

З урахуванням зазначеної правової норми суд приймав рішення на підставі наданих сторонами доказів

Відповідно до представлених документів ОСОБА_5 є донькою ОСОБА_6, померлого 22.03.2002 року та онукою ОСОБА_1

На час звернення до суду у позивача не має чоловіка, інших дітей. Відповідачка є єдиною онукою.

Позивач ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1 є пенсіонеркою інвалідом 1 групи, що підтверджується Довідкою МСЕК №068382 від 17.05.2010 року.

Згідно довідки ПФУ в Заводському районі м.Миколаєва №19112/02 від 20.10.2016 року розмір пенсії ОСОБА_1 становить 2969,61 грн.

Відповідач ОСОБА_5 працює на посаді педагога організатора у Миколаївській спеціалізованій приватній школі 1-111 ступенів «Ор Менахем», з 01.09.2016 року отримує заробітну плату в розмірі 1600,50 грн. на місяць. Крім того несе регулярні витрати на підвищення рівня своєї кваліфікації.

Згідно інформації Управління ПФУ в Заводському районі м.Миколаєва , за 9 місяців 2016 року відповідачка отримала дохід в сумі 36651,68 грн., що в середньому складє 4072,41 грн./міс. до уплати податків та обов'язкових зборів.

Відповідно до ст. 266 СК України повнолітні внуки, правнуки зобов'язані утримувати непрацездатних бабу, діда, прабабу, прадіда, які потребують матеріальної допомоги і якщо у них немає чоловіка, дружини, повнолітніх дочки, сина або ці особи з поважних причин не можуть надавати їм належного утримання, за умови, що повнолітні внуки, правнуки можуть надавати матеріальну допомогу.

Виходячи з аналізу норм вказаної статті, обов'язок повнолітніх онуків по утриманню баби, діда наступає за наявності трьох умов, а саме: наявність спорідненості по прямій низхідній лінії, відсутність у особи повнолітніх дочки (сина), та матеріальна спроможність онуків надавати таку допомогу. При цьому законодавець вказує, що аліментні зобов'язання можуть бути лише за наявності всіх умов, відсутність хочаб однієї умови може бути підставою для відмови у задоволенні позовних вимог.

Так судом встановлено, що сторонам на праві спільної часткової власності належала квартира АДРЕСА_1: 3/4 частки належали позивачу, 1/4 частки належить відповідачу. 3/4 частки квартири, які належали ОСОБА_1, вона 17.06.2003 року подарувала ОСОБА_7.

Позивач продовжує проживати у вказаній квартирі, доказів на підтвердження особистих витрат на сплату житлово комунальних послуг не надано.

При цьому, позивач отримує пенсію щомісячно в сумі 2969,61 грн., сума якої не набагато менша за середній розмір отримуваного доходу відповідачкою за остатнні 9 місяців - в середньому приблизно 3300 грн./міс (після сплати обов'язкових податків та зборів). При цьому відповідач несе витрати, повязані із навчанням, сплатою житлово-комунальних послуг за квартиру, в якій вона мешкає.

Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що відповідач, з огляду на невеликий розмір отримуваного нею доходу, який в середньому за рік не набагато перевищує розмір доходу позивачки, не має можливості надавати матеріальну допомогу ОСОБА_1, а за такого у задоволенні позову слід відмовити.

Керуючись ст..ст.5,8,11,60,212,213,215 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В:

ОСОБА_1 у задоволені позовудо ОСОБА_5 про стягнення аліментів на утримання непрацездатної баби, відмовити.

Рішення суду може бути оскаржене до Апеляційного суду Миколаївської області через Заводський районний суд міста Миколаєва протягом 10 днів з дня його проголошення.

Суддя: Біцюк А.В.