Справа № 739/335/16-ц
Провадження № 2/739/103/16
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(заочне)

"16" березня 2016 р. м. Новгород-Сіверський

Новгород-Сіверський районний суд Чернігівської області у складі:

головуючого - судді Чепурка В.В.,

за участі:

секретаря - Лукаш Н.Я.,

представника позивача - ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до Блистівської сільської ради Новгород-Сіверського району Чернігівської області про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_2 (далі - позивач), діючи через свого представника ОСОБА_1, звернувся до суду з позовом до Блистівської сільської ради Новгород-Сіверського району Чернігівської області (далі - відповідач) про визначення йому додаткового строку, достатнього для подання заяви про прийняття спадщини свого батька ОСОБА_3, який помер ІНФОРМАЦІЯ_1

Свої позовні вимоги мотивує тим, що після смерті батька відкрилася спадщина, до складу якої входять дві земельні ділянки площею 1,66 га та 0,25 га відповідно. За життя ОСОБА_3 склав заповіт яким заповів все належне йому майно. Він, як спадкоємець свого батька, у лютому 2016 року звертався до нотаріальної контори з приводу прийняття спадщини де дізнався про пропуск строку подання відповідної заяви. Пропуск визначеного законодавством строку подання заяви про прийняття спадщини пояснює тим, що у нього зберігався заповіт та документи на спадкове майно, тому він вважав, що прийняв спадщину свого батька.

У судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримала повністю та просила їх задовольнити з підстав, викладених у позовній заяві, проти розгляду справи без участі представника відповідача з постановленням заочного рішення не заперечувала.

Представник відповідача у судове засідання не з'явився, причини своєї неявки не повідомив, хоча про час та місце судового розгляду був поінформований належним чином. Враховуючи вказане, а також позицію представника позивача, судом прийнято рішення про розгляд справи без участі представника відповідача з постановленням заочного рішення.

Заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи та наявні у них докази, суд приходить до наступних висновків.

Як встановлено, ІНФОРМАЦІЯ_2 року в м. Новгороді-Сіверському Чернігівської області помер ОСОБА_3, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_1 від ІНФОРМАЦІЯ_2 року (а.с. 11).

На час смерті у власності ОСОБА_3 перебувала земельна ділянка площею 1,66 га з цільовим призначенням - для ведення сільськогосподарського виробництва, що підтверджується державним актом на прав приватної власності на землю серії НОМЕР_2 від 19 грудня 2001 року (а.с. 6).

За життя ОСОБА_3 склав заповіт, яким все своє майно заповів своєму сину ОСОБА_2, тобто позивачу (а.с. 12).

Стаття 525 Цивільного кодексу Української РСР (далі - ЦК УРСР) (чинного на час смерті ОСОБА_3.) передбачала, що часом відкриття спадщини визнається день смерті спадкодавця.

Статтею 534 ЦК УРСР визначалося, що кожний громадянин може залишити за заповітом усе своє майно або частину його (не виключаючи предметів звичайної домашньої обстановки і вжитку) одній або кільком особам як таки, що входять, так і тим, що не входять до кола спадкоємців за законом, а також державі або окремим державним, кооперативним та іншим громадяським організаціям.

Згідно статті 548 ЦК УРСР для прийняття спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв.

Відповідно до статті 549 ЦК УРСР визнавалося, що спадкоємець прийняв спадщину: якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майно; якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Зазначені в цій статті дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини.

Пунктом 5 Прикінцевих та перехідних положень Цивільного кодексу України визначено, що правила книги шостої Цивільного кодексу України застосовуються також до спадщини, яка відкрилася, але не була прийнята ніким із спадкоємців до набрання чинності цим Кодексом.

Згідно частини першої статті 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини.

Частиною четвертою статті 1268 ЦК України передбачено, що малолітня, неповнолітня, недієздатна особа, а також особа, цивільна дієздатність якої обмежена, вважаються такими, що прийняли спадщину, крім випадків, встановлених частинами другою-четвертою статті 1273 цього Кодексу.

Позивач, як спадкоємець свого батька ОСОБА_3 за заповітом, до 01 січня 2004 року мав право прийняти спадщину останнього шляхом подання відповідної заяви чи фактичного вступу в управління або володіння спадковим майном, а після 01 січня 2004 року у разі невчиненя вказаних дій, відповідно до положень книги шостої ЦК України, про прийняття позивачем спадщини свого батька могло свідчити його постійне проживання з останнім, або ж недієздатність чи обмежена дієздатність позивача.

Відомості про наявність обставин, які б свідчили про прийняття позивачем спадщини свого батька відсутні, при цьому у визначений законодавством шестимісячний строк позивачем заява про прийняття спадщини батька подана не була, отже вказаний строк позивачем був пропущений.

Відповідно до частини першої статті 1272 ЦК України якщо спадкоємець протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її.

Згідно з частиною третьою статті 1272 Цивільного кодексу України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини.

Відповідно до роз'яснень, що містяться в абзаці 6 пункту 24 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» №8 від 30 травня 2008 року вирішуючи питання про визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причин пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними причинами є причини, пов'язані з об'єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій.

Згідно висновків Верховного Суду України, які містяться у постановах від 26 вересня 2012 року та 04 листопада 2015 року, винесених за результатами розгляду справ №6-85цс12 та №6-1486цс15 відповідно, правила частини третьої статті 1272 ЦК України можуть бути застосовані, якщо: 1) у спадкоємця були перешкоди для подання такої заяви; 2) ці обставини визнані судом поважними.

Як з'ясовано, позивач пропустив визначений законом строк для подання заяви про прийняття спадщини оскільки у нього зберігався заповіт та документи на спадкове майно, тому він вважав, що прийняв спадщину свого батька.

Вказана обставина, виходячи зі змісту наведених вище правових приписів, не може розглядатись як поважна причина пропуску строку для подання заяви про прийняття спадщини, оскільки вона лише свідчіть про недостатню обізнаність позивача з вимогами законодавства щодо порядку прийняття спадщини та не може розцінюватися, як обставина, що становила для позивача об'єктивні, непереборні, істотні труднощі в поданні заяви про прийняття спадщини.

Викладене вище свідчить, що позивачем не надано суду жодних доказів, які б підтверджували наявність у нього об'єктивних, непереборних, істотних труднощів у поданні заяви про прийняття спадщини після свого батька і свідчили б про поважність пропуску ним визначеного законодавством строку для вчинення цієї дії.

За таких обставин у задоволенні позовних вимог про визначення додаткового строку, достатнього для подання заяви про прийняття спадщини необхідно відмовити повністю у зв'язку з їх необґрунтованістю.

На підставі викладеного, керуючись статтею 525, 534, 548, 549 Цивільного кодексу Української РСР, статтями 1221, 1223, 1261, 1268, 1269, 1270, 1272 Цивільного кодексу України, статтями 2, 10, 11, 60, 88, 174, 209, 212-215, 218, 294 Цивільного процесуального кодексу України, суд

В И Р I Ш И В:

У задоволенні позову ОСОБА_2 до Блистівської сільської ради Новгород-Сіверського району Чернігівської області про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини - відмовити повністю.

Заочне рішення може бути переглянуте Новгород-Сіверським районним судом Чернігівської області за письмовою заявою відповідача, яка може бути подана ним до Новгород-Сіверського районного суду Чернігівської області протягом десяти днів з дня отримання копії заочного рішення. У випадку залишення ухвалою суду заяви про перегляд заочного рішення без задоволення, воно може бути оскаржене відповідачем у загальному порядку в десятиденний строк з дня винесення судом відповідної ухвали.

Особи, які брали участь у справі, можуть оскаржити заочне рішення до Апеляційного суду Чернігівської області через Новгород-Сіверський районний суд Чернігівської області шляхом подання в десятиденний строк з дня проголошення заочного рішення апеляційної скарги. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення заочного рішення, можуть подати апеляційну скаргу до Апеляційного суду Чернігівської області через Новгород-Сіверський районний суд Чернігівської області протягом десяти днів з дня отримання копії заочного рішення.

Суддя В.В. Чепурко

Повний текст рішення складено 17 березня 2016 року.