Справа № 581/279/16-ц
Провадження № 2/581/124/16
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
і м е н е м У к р а ї н и
31 травня 2016 року Липоводолинський районний суд Сумської області у складі:
головуючого судді - Сізова Д.В.,
з участю секретаря - Самілик Н.М.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Лотуре-Агро», третя особа: відділ Держгеокадастру у Липоводолинському районі Сумської області,
про розірвання договорів оренди землі, зобовязання повернути земельні ділянки,
14 квітня 2016 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом.
Свої вимоги мотивував тим, що йому належать земельні ділянки, площею 2,4359 га та 2,4367 га, розташовані на території Синівської сільської ради Липоводолинського району, отримані ним у 2013 році у спадок після смерті свого брата ОСОБА_2
Дані земельні ділянки за життя були передані ОСОБА_2 в оренду відповідачу шляхом укладення договорів оренди землі від 10 грудня 2006 року, на строк 10 років, які 12 червня 2007 року були зареєстровані у Липоводолинському районному відділенні Сумської регіональної філії ДП «Центр Державного земельного кадастру».
Вказує, що ТОВ «ЛОТУРЕ-АГРО» систематично порушує їх умови, зокрема:
із самого початку укладення договорів оренди не у повному обсязі виплачує орендну плату за користування земельними ділянками, а саме, проводячи розрахунок зерном, відповідач у порушення п.12 договорів оренди жодного разу не складав відповідні акти, не відбувалася звірка ваги та якості наданої продукції, починаючи з 2013 по 2015 роки розрахунок за користування земельною ділянкою взагалі не проводився;
не проводилася щорічна індексація орендної плати, як того вимагають п.10 договорів оренди земельних ділянок;
Крім того, посилається на порушення відповідачем положень ст. 15 Закону України «Про оренду землі», відповідно до якого договір оренди земельної ділянки не містить такої істотної умови договору, як передача в заставу та внесення до статутного капіталу права оренди земельної ділянки, що і здійснило ТОВ «ЛОТУРЕ-АГРО», уклавши з ТОВ «АГРАРНА КОМПАНІЯ ФОРВАРД» договір застави від 03 вересня 2013 року та передавши останньому в заставу належні йому права оренди земельної ділянки.
Позивач у судовому засіданні позовні вимоги підтримав, не заперечив проти розгляду справи у заочному порядку. Представники відповідача, третьої особи у судове засідання не зявилися, про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином. Від відповідача заяв про розгляд справи за його відсутності не надходило. Тому, суд вважає можливим розглянути цивільну справу без присутності відповідача, ухваливши заочне рішення.
Дослідивши матеріали справи, суд дійшов таких висновків.
Відповідно до п.п. 1, 9, 36 зазначених договорів орендар приймає у строкове платне користування земельні ділянки сільськогосподарського призначення, орендна плата вноситься орендарем, зміна умов договору оренди здійснюється в письмовій формі за взаємною згодою сторін.
Пункти 40 обох договорів оренди передбачають, що перехід права власності на орендовану земельну ділянку до другої особи не є підставою для зміни або розірвання договору.
Згідно з наданими 26 травня 2016 року відділом Держгеокадастру у Липоводолинському районі Сумської області відомостей, договори суборенди належних позивачу земельних ділянок не реєструвалися.
Із довідки Липоводолинського відділення Роменської обєднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Сумській області від 21 квітня 2016 року вбачається, що ТОВ «ЛОТУРЕ-АГРО» не звітувало за 2012, 2014, 2015 рр. про нарахування та виплату ОСОБА_1 орендної плати та сплату податку на доходи фізичних осіб із сум доходу від надання майна в оренду. У 2013 році товариство звітувало про нарахування позивачу суми орендної плати у розмірі 8435 грн. 31 коп., та суми податку у розмірі 710 грн. 54 коп., з яких сплаченими значиться лише податок у вказаному розмірі.
Відповідно до ч. 2 ст. 792 ЦК України відносини щодо найму (оренди) земельної ділянки регулюються законом.
Спеціальним законом, яким регулюються відносини, повязані з орендою землі, є Закон України «Про оренду землі».
Згідно з ст. 13 Закону України «Про оренду землі» договір оренди землі - це договір, за яким орендодавець зобовязаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобовязаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства.
За змістом ст. 21 цього Закону розмір та умови орендної плати, що зазначені в договорі оренди, не можуть суперечити чинному на час укладення договору оренди. Відповідно до п. «д» ч. 1 ст. 141 ЗК України підставою для припинення права користування земельною ділянкою є систематична несплата орендної плати.
Відповідно до ч. 1 ст. 32 зазначеного Закону на вимогу однієї із сторін договір оренди землі може бути достроково розірваний за рішенням суду в разі невиконання сторонами обовязків, передбачених статтями 24 і 25 цього Закону та умовами договору, а також на підставах, визначених ЗК України та іншими законами України.
За змістом зазначених норм договір оренди землі можливо розірвати лише в разі систематичної несплати орендної плати.
Саме до такого висновку зводиться правова позиція Верховного Суду України у постанові від 12 грудня 2012 року (справа № 6-146 цс 12).
Із матеріалів справи вбачається, що за 2012, 2014, 2015 рр. відповідач взагалі не звітував до фіскальних (податкових) органів про нарахування та сплату позивачеві орендної плати, а у 2013 році товариство нарахувало, але не сплатило йому орендну плату, що стверджується відповідними довідками Липоводолинського відділення Роменської ОДПІ, складених на підставі податкових звітів. Жодних інших доказів, які б спростовували зазначене, ТОВ «ЛОТУРЕ-АГРО» не надано, а судом не здобуто.
За таких обставин, суд вважає, що зібраних доказів достатньо для висновку про невиконання відповідачем обовязку сплачувати орендну плату.
Стосовно непроведення щорічної індексації орендної плати, то суд вважає, що невиплата орендної плати ТОВ «ЛОТУРЕ-АГРО» позивачу, відповідно вказує й на непроведення її індексації протягом вказаного періоду, що також рахується, як порушення умов договорів.
Таким чином, систематична несплата відповідачем (два рази підряд) орендної плати позивачу, є порушенням договорів оренди та підставою для їх розірвання, тому позов в цій частині є обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню.
Щодо посилань про відсутність у тексті договору оренди такої істотної умови, як можливість передачі у заставу та внесення до статутного фонду права оренди земельної ділянки, та укладення відповідачем з ТОВ «ДІАМАНТ-АГРО» договору застави, суд зазначає наступне.
Вказана умова в договорі оренди землі була визначена істотною лише із внесенням змін до ст. 15 Закону України «Про оренду землі», які відбулися 14 жовтня 2008 року. Докази укладення договору застави у матеріалах справи відсутні.
Крім того, відсутність у тексті договору оренди вказаної істотної умови не є підставою для розірвання договору оренди, тому суд розглядає дану вимогу, як безпідставну та необґрунтовану.
Відповідно до ст. 34 Закону України «Про оренду землі» у разі припинення або розірвання договору оренди землі орендар зобовязаний повернути орендодавцеві земельну ділянку на умовах, визначених договором. Орендар не має права утримувати земельну ділянку для задоволення своїх вимог до орендодавця.
Одже, після припинення між сторонами договірних відносин, у відповідача відсутні правові підстави для використання та утримання спірних земельних ділянок, тому вони підлягають безумовному поверненню, а позов в цій частині задоволенню.
Відповідно до вимог ст.88 ЦПК України з відповідача на користь позивача стягнути 2204 грн. 80 коп. (чотири немайнових вимоги) в рахунок повернення судового збору.
Керуючись ст.ст.10, 212-215, 223 ЦПК України, суд,
Позов ОСОБА_1 задовольнити.
Розірвати укладені між ОСОБА_2 та Товариством з обмеженою відповідальністю «ЛОТУРЕ-АГРО» договори оренди земельних ділянок:
Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «ЛОТУРЕ-АГРО» на користь ОСОБА_1 2204 грн. 80 коп. судового збору.
Заочне рішення набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги заочне рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.
Заочне рішення може бути переглянуто Липоводолинським районним судом за письмовою заявою відповідача, поданою протягом десяти днів з дня отримання його копії.
У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене відповідачем до апеляційного суду в загальному порядку.
Заочне рішення може бути оскаржено позивачем в апеляційному порядку до апеляційного суду Сумської області через Липоводолинський районний суд протягом 10 днів із дня його проголошення, а якщо він не був присутнім у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, має право подати апеляційну скаргу протягом 10 днів з дня отримання копії цього рішення.
Суддя Д. В. Сізов