АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/774/1759/16 Справа № 199/6548/14-ц Головуючий у 1 й інстанції - Руденко В. В. Доповідач - Черненкова Л.А.
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 березня 2016 року м. Дніпропетровськ Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Дніпропетровської області в складі:

головуючого судді - Черненкової Л.А.

суддів - Петешенкової М.Ю., Пономарь З.М.

при секретарі - Черкас Є.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «АХА Страхування» на рішення Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 07 грудня 2015 року по справі за позовом ОСОБА_2 до приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «АХА Страхування» про захист прав споживача шляхом стягнення недоплаченого страхового відшкодування, інфляційних збитків та 3% річних, -

В С Т А Н О В И Л А:

07 серпня 2014 року ОСОБА_2 звернулась до суду з позовом до відповідача про захист порушеного права споживача страхових послуг, посилаючись на те, що 14.01.2014 року між позивачем (страхувальником) та відповідачем був укладений договір добровільного страхування наземного транспорту № Ф0,5_9040Га/14дпАС (надалі - договір страхування), предметом якого є майнові інтереси страхувальника, що не суперечать законодавству України, пов'язані з володінням, користуванням і розпорядженням транспортним засобом, а саме автомобілем "Тойота Авенсіс", держ. номер НОМЕР_1, який належить позивачу на праві приватної власності. Відповідно до укладеного договору АТ «СК «АХА Страхування» зобов'язалося компенсувати страхувальнику, тобто позивачу, прямі збитки та додаткові витрати, які є наслідком настання подій за страховими ризиками, а саме: викрадення; збитки внаслідок ДТП; збитки внаслідок інших подій. Страхова сума (дійсна вартість транспортного засобу на момент укладання договору страхування) складає 142 600 гривень, безумовна франшиза за ризиком ДТП - 713 грн. (п.п. 10.2, 11 договору страхування). 29.04.2014 року, у м. Дніпропетровську сталась дорожньо-транспортна пригода, внаслідок якої застрахований автомобіль зазнав значних механічних пошкоджень. Оскільки обставини, при яких було пошкоджено належний позивачу автомобіль, мали ознаки страхового випадку, позивач в установлений договором страхування термін повідомила відповідача про настання страхового випадку та надала всі необхідні документи для отримання страхового відшкодування. Відповідно до звіту про оцінку вартості матеріальної шкоди, спричиненої власнику транспортного засобу № НОМЕР_3 від 12.05.2014 року, складеного оцінювачем ОСОБА_3 на вимогу відповідача, розмір вартості відновлювального ремонту пошкодженого автомобіля "Тойота Авенсіс", держ. номер НОМЕР_1 складає 105 321,61 грн., що більш ніж на 70 % перевищує дійсну вартість автомобіля на момент укладення договору страхування (142 600 гривень). Згідно п.23 договору страхування повна загибель транспортного засобу це випадок, коли, зокрема, вартість відновлюваного пошкодженого транспортного засобу перевищує 70% його дійсної вартості на момент укладення договору. Відповідачем вищевказаний випадок було визнано страховим, але суму страхового відшкодування розраховано виходячи з того, що вартість відновлення транспортного засобу складає більше ніж 70% від дійсної вартості автомобіля на момент страхування, а тому, з урахуванням вартості залишків транспортного засобу, франшизи та нормативу знецінення, страхове відшкодування, що підлягає виплаті, становить 30 902,01 грн. Вважаючи, що сума відновлювального ремонту була завищена відповідачем навмисно з метою зменшити розмір страхового відшкодування, позивач звернувся до судового експерта ОСОБА_4 для визначення розміру вартості відновлювального ремонту пошкодженого автомобіля. Експертним автотоварознавчим дослідженням НОМЕР_4 від 10.06.2014 року визначено вартість відновлювального ремонту автомобіля в розмірі 98 583,69 грн., що не перевищує 70% від вартості транспортного засобу на момент страхування. Згідно висновку судової автотоварознавчої експертизи № 2018-15 від 21.08.2015 року вартість відновлювальних робіт транспортного засобу позивача на день ДТП становить 95 937,91 гривень. За проведення судової-товарознавчої експертизи позивачем було сплачено послуги експертної установи у розмірі 2949,12 грн. Позивач просила суд з урахуванням уточнених позовних вимог, стягнути з відповідача на свою користь недоплачене страхове відшкодування у сумі 45 224,91 грн., три відсотки річних за користування грошовими коштами у розмірі 1 728,46 грн., інфляційні втрати 25 420,38 грн., 600 гривень витрат на проведення експертної оцінки, а всього стягнути 72 973, 75 гривень. Разом із цим позивач просить покласти на відповідача судові витрати, що складаються із витрат на проведенню судової експертизи 2949,12 грн., та правову допомогу адвоката 3000 гривень.

Рішенням Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 07 грудня 2015 року ухвалено: позовні вимоги ОСОБА_2 - задовольнити; стягнути з ПрАТ «Страхова компанія «АХА Страхування» на користь ОСОБА_2 недоплачене страхове відшкодування в розмірі 45224,91 грн., 3% річних в розмірі 1728,46 грн., інфляційні збитки в розмірі 25420,38 грн., 600 грн. витрат на проведення експертної оцінки, а також судові витрати по справі, що складаються з витрат на правову допомогу в розмірі 3000 грн. та витрат на проведення судової автотоварознавчої експертизи в розмірі 2949,12 грн., а всього 78922 гривні 87 копійок; стягнути з ПрАТ «Страхова компанія «АХА Страхування» на користь держави судові витрати по справі, що складаються з судового збору в розмірі 729,74 грн.

В апеляційній скарзі ПрАТ «Страхова компанія «АХА Страхування» просить рішення суду скасувати та постановити нове рішення, яким відмовити позивачу в задоволенні позовних вимог в повному обсязі, посилаючись на порушення судом норм матеріального права.

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді, пояснення сторін, що з'явилися, перевіривши матеріали справи і обговоривши доводи апеляційної скарги, вважає за необхідне їх задовольнити з наступних підстав.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилалися як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Однак вказаним вимогам рішення суду не відповідає.

Судом першої інстанції встановлено, що 04.01.2014 року між позивачем (страхувальником) та відповідачем був укладений договір добровільного страхування наземного транспорту № Ф0,5_9040Га/14дпАС, предметом якого є якого є майнові інтереси страхувальника, що не суперечать законодавству України, пов'язані з володінням, користуванням і розпорядженням транспортним засобом, а саме автомобілем "Тойота Авенсіс", держ. номер НОМЕР_1, який належить позивачу на праві приватної власності. 29.04.2014 року у м. Дніпропетровську з вини іншого учасника ДТП, ОСОБА_5, сталась дорожньо-транспортна пригода, внаслідок якої застрахований автомобіль позивача зазнав значних механічних пошкоджень. Відповідно до звіту про оцінку вартості матеріальної шкоди, спричиненої власнику транспортного засобу № НОМЕР_3 від 12.05.2014 року, складеного оцінювачем ОСОБА_3 на вимогу відповідача, розмір вартості відновлювального ремонту пошкодженого автомобіля "Тойота Авенсіс", держ. номер НОМЕР_1 складає 105 321,61 грн., що більш ніж на 70 % перевищує дійсну вартість автомобіля на момент укладення договору (142 600 гривень). Згідно п.23 договору страхування повна загибель транспортного засобу - випадок, коли, зокрема, вартість відновлюваного пошкодженого транспортного засобу перевищує 70% його дійсної вартості на момент укладення договору. Відповідачем вищевказаний випадок було визнано страховим, але суму страхового відшкодування розраховано виходячи з того, що вартість відновлення транспортного засобу складає більше ніж 70% від дійсної вартості автомобіля на момент страхування, а тому з урахуванням вартості залишків транспортного засобу, франшизи та нормативу знецінення страхове відшкодування, що підлягає виплаті, становить 30 902,01 грн. Вказаний розмір страхового відшкодування було сплачене позивачу 10.06.2014 року. Вважаючи, що сума відновлювального ремонту була завищена відповідачем навмисно з метою зменшити розмір страхового відшкодування, позивач звернувся до судового експерта ОСОБА_4 для визначення розміру вартості відновлювального ремонту пошкодженого автомобіля. Експертним автотоварознавчим дослідженням НОМЕР_4 від 10.06.2014 року визначено вартість відновлювального ремонту автомобіля в розмірі 98 583,69 грн., що не перевищує 70% від вартості транспортного засобу на момент страхування. Суд враховує, що у разі недосягнення згоди між потерпілим і страховиком щодо розміру завданої шкоди, така шкода визначається на підставі наданих сторонами доказів, у тому числі висновку експертизи. Крім цього, п. 28.12 договору страхування передбачено, що у випадку суперечок між сторонами про причини та розмір збитку (витрат на відновлення ТЗ) кожна із сторін має право вимагати проведення незалежної експертизи. Експертиза здійснюється за рахунок сторони, яка вимагала її проведення. У зв'язку із наявністю двох суперечливих висновків, ухвалою суду від 16 травня 2015 року по справі було призначено судову автотоварознавчу експертизу. Висновком судової автотоварознавчої експертизи № 2018-15 від 21.08.2015 року встановлено, що вартість відновлювальних робіт транспортного засобу позивача на день ДТП становить 95 937,91 гривень, тобто вартість відновлювальних робіт не перевищує 70% дійсної вартості автомобіля позивача на момент страхування.

Суд першої інстанції ухвалюючи рішення про задоволення позову виходив з того, що представником відповідача не спростовано висновок судової автотоварознавчої експертизи № 2018-15 від 21.08.2015 року, що давало би підстави для призначення повторної експертизи. Отже, розрахунок належного до сплати позивачу розміру страхового відшкодування повинен мати наступний вигляд: 95 937,91 грн. (вартість відновлювального ремонту пошкодженого автомобіля) - 713 грн. (встановлена умовами договору франшиза) - 19 097,99 грн. (розмір страхового відшкодування, що сплачений ПрАТ «Княжа Воєнна Іншуранс Групп» за полісом цивільно-правової відповідальності винної у ДТП особи) = 76 126,92 гривень. Так як, відповідач виконав свої зобов'язання перед страхувальником частково, то недоплачене страхове відшкодування в розмірі 45 224,91 грн. (76 126,92 грн. - 30 902,01 грн.) має бути стягнуто із відповідача. Оскільки станом на день подання уточненої позовної заяви відповідачем сплачене страхове відшкодування частково в розмірі 30 902,01 гривень, то термін прострочки виконання зобов'язань з боку відповідача на цей день складає 465 днів, а отже розмір 3 % річних за прострочення виконання грошового зобов'язання за період з 10.06.2014 року (дата часткової виплати відшкодування) по 17.09.2015 року (дата подання уточненого позову) становить 1728,46 гривень, а інфляційні втрати за цей же період часу складають 25 420,38 гривень. Таким чином, вимоги позивача в цій частині також є обґрунтованими, арифметично вірно розрахованими, та підлягають задоволенню у повному обсязі. Враховуючи те, що ст. 7 Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні» передбачено в обов'язковому випадку проведення оцінки майна при визначенні збитків або розміру відшкодування, такі витрати позивача в розмірі 600 гривень на проведення експертного дослідження, також мають бути покладені на відповідача. Вирішуючи заявлену письмову вимогу відповідача про передачу йому пошкоджених замінених частин, які були використані під час ремонту застрахованого транспортного засобу страхувальника, суд враховуючи роз'яснення ч. 2 п. 14 ВССУ № 4 від 01 березня 2013 року "Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки" не вбачає підстав для її задоволення, оскільки страховик у даному випадку не є завдачем шкоди, у якого виникає таке право після відшкодування шкоди потерпілому. З урахуванням результату розгляду справи та відповідно до ст.88 ЦПК України з відповідача підлягає стягненню на користь держави судовий збір в розмірі 729,74 грн., а на користь позивача понесені ним судові витрати на проведення судової експертизи в розмірі 2949,12 грн., та витрати на правову допомогу в розмірі 3000 гривень.

Але з висновками суду першої інстанції погодитись не можна, оскільки висновки суду не відповідають обставинам справи, неправильно суд застосував норми матеріального права, порушив норми процесуального права.

При ухваленні рішення суд зобов'язаний прийняти рішення, зокрема, щодо: наявності обставин (фактів), якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та навести докази на їх підтвердження; наявності інших фактичних даних, які мають значення для вирішення справи; правовідносин, зумовлених встановленими фактами. У рішенні суду обов'язково повинні бути зазначені встановлені судом факти і відповідні їм правовідносини.

Проте зазначеним вимогам ухвалене судом рішення не відповідає.

Загальними вимогами процесуального права, закріпленими у статтях 57 - 60, 131 - 132, 137, 177, 179, 185, 194, 212 - 215 ЦПК України, визначено обов'язковість установлення судом під час вирішення спору обставин, що мають значення для справи, надання їм юридичної оцінки, а також оцінки всіх доказів, розрахунків, якими суд керувався при вирішенні позову (дослідження обґрунтованості, наявності доказів, що їх підтверджують).

Без виконання цих процесуальних дій ухвалити законне й обґрунтоване рішення в справі неможливо.

Дійшовши висновку про те, що розмір страхового відшкодування страховою компанією визначений неправильно, суд першої інстанції не обґрунтував свої висновки відповідно до умов укладеного між сторонами договору добровільного страхування та відповідно до вимог закону.

Всупереч вимогам ч.4 ст. 212 ЦПК України, суд першої інстанції не відобразив в рішенні суду результати оцінки висновку експертизи, не дослідивши висновок експертизи, який поклав в основу задоволення позову.

Відповідно до частини 1 статті 179 ЦПКпредметом доказування під час судового розгляду є факти, які обґрунтовують заявлені вимоги та заперечення, на підтвердження яких сторони у справі подають докази або факти, які мають інше значення для вирішення справи (причини пропуску строку позовної давності тощо) і підлягають встановленню під час ухвалення судового рішення. Згідно з частиною 2цієї ж норми права для встановлення в судовому засіданні фактів, зазначених у частині 1 цієї статті, досліджуються показання свідків, письмові та речові докази, висновки експертів.

Обсяг юридичних фактів, що входять до предмета доказування, для кожної цивільної справи різний. Суд визначає його, керуючись змістом заявлених вимог і заперечень сторін, враховуючи при цьому норми матеріального права, що регулюють відповідні правовідносини.

Оцінка судом доказів здійснюється згідно з положеннями частин 1 - 4 статті 212 ЦПК.

Як зазначено у пункті 27 ППВСУ від 12.06.2009 N 2 "Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції", необхідно в судовому засіданні дослідити кожний доказ, наданий сторонами на підтвердження своїх вимог або заперечень, який відповідає вимогам належності та допустимості доказів (статті 58, 59 ЦПКу порядку, передбаченому статтями 185, 187, 189 ЦПК).

Суд першої інстанції зазначивши в рішенні щодо наявності двох суперечливих висновків експертиз, у зв'язку з чим ухвалою суду від 16 травня 2015 року по справі було призначено судову автотоварознавчу експертизу, однак не обґрунтував надання переваги судовій експертизі, не дослідивши інші висновки експертиз, не звернув увагу на те, що судовий експерт проводив судову експертизу лише на підставі матеріалів висновку експертного автотоварознавчого дослідження про вартість матеріального збитку експерта ОСОБА_7 від 10.06.2014 року наданого суду зі сторони позивача та без дослідження спірного автомобіля, та без аналізу звіту про оцінку вартості матеріальної шкоди, спричиненої власнику транспортного засобу № НОМЕР_3 від 12.05.2014 року, складеного оцінювачем ОСОБА_3 на вимогу відповідача.

Крім того, ухвалою судді Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 30.06.2015 року (а.с.23-24 том 2) відмовлено у задоволенні експерта в частині надання автомобіля «Тойота Авенсіс» д/н НОМЕР_1 в невідновному стані і з пошкодженням на дату ДТП 29.04.2015 року у зв'язку з відновленням вказаного автомобіля; в іншій частині клопотання судового експерта ОСОБА_8 задоволено: при вирішенні автотоварознавчої експертизи поставити наступне питання: яка вартість відновлювального ремонту автомобіля «Тойота Авенсіс» д/н НОМЕР_1 станом на 29 квітня 2014 року? Для проведення експертизи вказаного автомобіля без проведення його огляду треба керуватись висновком № НОМЕР_4 від 10.06.2014 року, складеного експертом товарознавцем ОСОБА_7 з відповідними додатками (а.с.199-217 т.1).

Зазначена ухвала суду суперечить вимогам закону, а саме: ст.ст.4,10,11,144 ЦПК України, постановлена одноособово суддею без врахування заперечень відповідача та наданням переваги доказам зі сторони позивача (а.с.156,170-173,218-219 том 1).

Стягуючи суми з урахуванням 3% річних та інфляційних втрат за прострочення грошового зобов'язання у відповідності до ст. 625 ЦК України, судом першої інстанції не враховано та не надано оцінки тому, що страхова компанія виконала грошове зобов'язання по виплаті страхового відшкодування відповідно до умов укладеного сторонами договору добровільного страхування. Не враховано при цьому судом, що предметом спору є розмір страхового відшкодування, а не безпідставна відмова страховика виплатити страхове відшкодування.

Не враховано судом першої інстанції умови договору, укладеного сторонами з цього питання.

Відсутнє обґрунтування щодо стягнення витрат на правову допомогу в розмірі 3000 грн. та в матеріалах справи відсутні докази понесених позивачем таких витрат: відсутні квитанція, розрахунок вказаних послуг.

Вказані порушення призвели до неправильного вирішення справи, тому суд апеляційної інстанції на підставі п.п.1-4 ч. 1 ст.309 ЦПК України скасовує рішення суду першої інстанції та ухвалює нове рішення з наступних підстав.

Спірні правовідносини виникли між сторонами щодо визначення розміру страхового відшкодування за договором добровільного страхування та стягнення недоплаченої суми страхового відшкодування із застосуванням вимог ст. 625 ЦК України відносно порушеного грошового зобов'язання.

Відповідно ст. 990 ЦК України та ст. 25 Закону України «Про страхування» здійснення страхового відшкодування провадиться страховиком згідно умов договору страхування.

Згідно ч. 1 ст. 990 ЦК України, - страховик здійснює страхову виплату відповідно до умов договору на підставі заяви страхувальника (його правонаступника) або іншої особи, визначеної договором, і страхового акта (аварійного сертифіката).

Частиною ч.1 ст. 25 Закону України «Про страхування» передбачено, що здійснення страхових виплат і виплата страхового відшкодування проводиться страховиком згідно з договором страхування на підставі заяви страхувальника (його правонаступника або третіх осіб, визначених умовами страхування) і страхового акта (аварійного сертифіката), який складається страховиком або уповноваженою ним особою (аварійним комісаром) у формі, що визначається страховиком.

Відповідно до ч. 3 ст. 988 ЦК Українита ч. 17 ст.9 Закону України «Про страхування», - страхова виплата за договором майнового страхування не може перевищувати розміру реальних збитків та здійснюється страховиком у межах страхової суми, яка встановлюється в межах вартості майна на момент укладення договору.

Колегія суддів встановила і це підтверджується матеріалами справи, що 14 січня 2014 року між відповідачем АТ «СК «АХА Страхування», як страховиком та позивачем, як страхувальником був укладений договір добровільного страхування наземного транспорту № Ф0,5_9040Га/14дпАС, предметом якого є якого є майнові інтереси страхувальника, що не суперечать законодавству України, пов'язані з володінням, користуванням і розпорядженням транспортним засобом, а саме автомобілем "Тойота Авенсіс", держ. номер НОМЕР_1, який належить позивачу на праві приватної власності (а.с. 4-8 том 1).

29.04.2014 року у м. Дніпропетровську з вини іншого учасника ДТП ОСОБА_9 сталася дорожньо-транспортна пригода, внаслідок якої автомобіль позивача зазнав значних механічних пошкоджень, що встановлено постановою Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 02.06.2014 року (а.с. 9 том 1).

Позивачу здійснено відшкодування за цим же збитком в порядку Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» в розмірі 19 097,99 грн.

17 червня 2014 року позивач звернулась до відповідача щодо страхового відшкодування у зв'язку з пошкодженням застрахованого автомобіля внаслідок дорожньо-транспортної пригоди (а.с.162 том1).

Відповідачем-страховиком за договором добровільного страхування наземного транспорту вищевказаний випадок було визнано страховим, та визначена сума страхового відшкодування в розмірі 30 902,01 грн. (а.с.106, 153-157 том1).

Розрахунок страхового відшкодування здійснений відповідно до звіту про оцінку вартості матеріальної шкоди, спричиненої власнику транспортного засобу № НОМЕР_3 від 12.05.2014 року, складеного оцінювачем ОСОБА_3, розмір вартості відновлювального ремонту пошкодженого автомобіля "Тойота Авенсіс", держ. номер НОМЕР_1 складає 105 321,61 грн., що перевищує 70% дійсну вартість автомобіля на момент укладення договору (142 600 гривень).

Досліджуючи зазначений висновок оцінювача, колегія суддів встановила, що за звітом про оцінку вартості матеріальної шкоди визначено - 142 600,00 грн. дійсна вартість автомобіля позивача на момент укладення договору добровільного страхування; 105 321, 61 грн. - вартість відновлювального ремонту ТЗ без врахування зносу; 99 820,00 грн. - 70% від дійсної вартості (межа визнання ТЗ повністю знищеним) а.с. 135-152 том 1.

Згідно п.23 договору добровільного страхування, укладеного між сторонами, - повна загибель транспортного засобу - випадок, коли, зокрема, вартість відновлюваного пошкодженого транспортного засобу перевищує 70% його дійсної вартості на момент укладення договору.

Розмір страхового відшкодування визначався страховиком з врахуванням п.28.23.2. договору - страхове відшкодування при повній загибелі ТЗ сплачується у розмірі дійсної вартості ТЗ на момент укладення договору за вирахуванням суми знецінення ТЗ за період страхування (розділ 15 та 23 договору), вартості залишків ТЗ та встановленої згідно з розділом 10 договору франшизи. Вартість залишків ТЗ визначається шляхом вивчення попиту та пропозиції на ринку щодо таких залишків та визначено знецінення предмету страхування (автомобіля позивача) за період страхування на суму 3984,99 грн.; вартість залишків транспортного засобу, визначена шляхом використання системи онлайн - аукціону ТОВ УПП «Автоонлайн-Україна» в розмірі 107000,00 грн.

Вказаний розмір страхового відшкодування в сумі 30 902,01 грн. було сплачене позивачу 10.06.2014 року, що не заперечувала позивач.

17.06.2014 року позивач у своєму листі до страхової компанії погодилася з розміром та порядком розрахунку страхового відшкодування (а.с.155 том 2).

Однак, 07 серпня 2014 року ОСОБА_2 звернулась до суду із даним позовом, зазначаючи, що сума відновлювального ремонту була завищена страховиком навмисно з метою зменшення розміру страхового відшкодування, на підтвердження цього позивач зверталася до судового експерта ОСОБА_4 для визначення розміру вартості відновлювального ремонту пошкодженого автомобіля.

Висновком експертного автотоварознавчого дослідження НОМЕР_4 від 10 червня 2014 року судовим експертом ОСОБА_4 визначено вартість матеріальної шкоди з технічної точки зору, спричиненого володільцю автомобіля Toyota Avensis 1.8VVT-I Elegant, державний номер НОМЕР_1 на час проведення дослідження в розмірі 64 438,68 грн.; вартість ремонту автомобіля без урахування зносу в розмірі 98 583,69 грн. (а.с.11, 199-217 том1).

Досліджуючи висновок вказаного дослідження експерта, колегія суддів встановила, що експертом не враховані деталі, які були пошкоджені в ДТП та підлягають ремонту/заміні, що підтверджується актом огляду ТЗ від 05.05.2014 pоку, який підписаний позивачем без зауважень (а.с.118, 124-126 том 2), а саме: упорний підшипник вартістю 1413,72 грн., ковпак колеса переднього правого - 556,43 грн., ступиця колеса п. правого - 1827,22 грн., ричаг стабілізатора п. пр. - 1636,00 грн., сальник колінвалу - 666,88 грн., а всього на загальну суму 6100,25 грн. Також, відсутні роботи по рихтуванню та фарбуванню передньої панелі автомобіля позивача. відсутністю дрібних кріпильних деталей таких як метизи. Також судовий експерт не бере до уваги такі деталі, як: передня панель ремонт та фарбування; накладка передня права рем + фарбування; двері передні праві рем + фарбування; петлі дверей ремонт; молдінг порога правого ремонт + фарбування + відсутній рем.комплект правого порогу.

Ухвалою Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 16 квітня 2015 року у справі призначено судову автотоварознавчу експертизу на вирішення якої поставлено питання: який розмір вартості відновлюваного ремонту автомобіля «Тойота Авенсіс» державний номер НОМЕР_1 з урахуванням умов договору добровільного страхування наземного транспорту ФО,5_9040Га/14дпАС щодо проведення ремонтних робіт на спеціалізованому СТО, станом на дату ДТП - 29 квітня 2014 року (а.с.5 -7 том2).

У відповідь на клопотання експерта надати для дослідження автомобіль позивача, ухвалою судді Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 30.06.2015 року (а.с.23-24 том 2) відмовлено у задоволенні експерта в частині надання автомобіля «Тойота Авенсіс» д/н НОМЕР_1 в невідновному стані і з пошкодженням на дату ДТП 29.04.2015 року у зв'язку з відновленням вказаного автомобіля; в іншій частині клопотання судового експерта ОСОБА_8 задоволено: при вирішенні автотоварознавчої експертизи поставити наступне питання: яка вартість відновлювального ремонту автомобіля «Тойота Авенсіс» д/н НОМЕР_1 станом на 29 квітня 2014 року? Для проведення експертизи вказаного автомобіля без проведення його огляду треба керуватись висновком № НОМЕР_4 від 10.06.2014 року, складеного експертом товарознавцем ОСОБА_7 з відповідними додатками (а.с.199-217 т.1).

Висновком судової автотоварознавчої експертизи № 2018-15 від 21.08.2015 року встановлено, що вартість відновлювального ремонту автомобіля «Тойота Авенсіс» державний номер НОМЕР_1 станом на 29 квітня 2014 року становить 95 937,91 гривень (а.с.37-52 том 2).

Досліджуючи висновок судової автотоварознавчої експертизи № 2018-15 від 21.08.2015 року, колегія суддів встановила, що дана експертиза була проведена без огляду автомобіля позивача на підставі ухвали суду від 30.06.2015 року з коригованим питанням та керуючись висновком НОМЕР_4 від 10 червня 2014 року, складеним ОСОБА_4 з відповідними додатками (а.с.37 том 1), що також було підтверджено експертом в судовому засіданні суду першої інстанції.

Оцінюючи докази у справі в їх сукупності, колегія суддів дійшла висновку про те, що висновок судової автотоварознавчої експертизи № 2018-15 від 21.08.2015 року, який ґрунтується на висновку НОМЕР_4 від 10 червня 2014 року, складеним експертом ОСОБА_4 та здійснений на вимогу суду від 30.06.2015 року, яка не відповідають нормам чинного законодавства, - не спростовує правильність розрахунку страхового відшкодування здійсненого відповідно до звіту про оцінку вартості матеріальної шкоди, спричиненої власнику транспортного засобу № НОМЕР_3 від 12.05.2014 року, складеного оцінювачем ОСОБА_3 відповідно до умов договору добровільного страхування, який укладений сторонами у справі.

В наданому позивачем суду висновку визначення матеріальної шкоди, складеного експертом ОСОБА_4, значно занижено вартість ремонтних робіт. Вартість відновлювального ремонту, визначена на підставі Звіту НОМЕР_4 від 10.06.2014 року, не відображає розмір витрат, необхідних для відновлення ТЗ після пошкодження у ДТП від 29.04.2014 року.

Згідно умов договору добровільного страхування, укладеного між сторонами 14 січня 2014 року, - ремонт та розрахунок вартості відновлення має проводитися на СТО за вибором страховика, за цінами СТО за вибором страховика (п. 14.1, п. 28.10. договору), так як страховик бере на себе зобов'язання за обґрунтованими претензіями страхувальника відшкодувати витрати, пов'язані з усуненням дефектів внаслідок неякісного ремонту (п. 28.11.2. договору). Страховиком було обрано СТО спеціалізовану для даної марки автомобілів: вартість нормо/години ремонтних робіт за Звітом №ZB120514 від 12.05.2014 року - 216 грн./год., вартість нормо/години ремонтних робіт за Звітом НОМЕР_4 від 10.06.2014 року - 165 грн./год.

Таким чином, при оцінці вартості відновлювального ремонту ТЗ вказаними експертами, не враховано вартість заміни ряду складників ТЗ, занижено вартість робіт, за рахунок чого безпідставно зменшено загальну вартість ремонту.

Згідно п. 28.10. договору добровільного страхування наземного транспорту № Ф0,5_9040Га/14дпАС від 14 січня 2014 року, - при пошкодженні ТЗ внаслідок страхового випадку розмір збитків визначається шляхом складання кошторису вартості відновлення ТЗ (Кошторису збитків), в який включається вартість запасних частин, деталей, обладнання та матеріалів, що підлягають заміні, без урахування експлуатаційного зносу, а також вартість ремонтних робіт. Кошторис збитків складається страховиком, виходячи з відновлення пошкодженого ТЗ на базі СТО на підставі рахунків з СТО (згідно з умовами п. 28.11 договору).

В окремих випадках, за згодою страховика та страхувальника (вигодонабувача), розмір збитків може визначатися на підставі автотоварознавчої експертизи або безпосередньо Страховиком чи уповноваженою ним особою (аварійним комісаром).

Вартість частин та деталей береться в розрахунок кошторису збитків за умови, що вони шляхом ремонту не можуть бути приведені в стан, придатний для подальшого використання, або витрати на такий ремонт перевищують витрати по їх заміні на нові.

Відповідно до абз. 1 ст. 7 Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні», - оцінка майна проводиться у випадках, встановлених законодавством України, міжнародними угодами, на підставі договору, а також на вимогу однієї з сторін угоди та за згодою сторін.

Відповідно до п. 8.5.6. Методики у разі документального підтвердження відновлення КТЗ чи його складової частини на спеціалізованому для даної моделі КТЗ підприємстві розрахунки вартості ремонтно-відновлювальних робіт проводяться на підставі вартості однієї нормо-години ремонтних робіт цього підприємства.

Відповідно до повідомлення про настання події, що має ознаки страхового випадку від 30.04.2014 року, акту огляду автомобіля НОМЕР_2 від 04.05.2014 року та акту огляду даного автомобіля від 05.05.2015 року, які погоджені, як власником автомобіля, так і страховою компанією, - місцем знаходження та ремонту за умовами договору добровільного страхування, укладеного сторонами є СТО ТОВ фірма «Алмаз Мотор, ЛТД».

Таким чином, відповідач-страхова компанія, маючи документальне підтвердження необхідності розрахунку вартості відновлювального ремонту автомобіля Toyota на СТО ТОВ фірма «Алмаз Мотор, ЛТД» поставила перед оцінщиком ОСОБА_11 завдання щодо розрахунку вартості відновлювального ремонту автомобіля НОМЕР_2 з врахуванням вартості нормо-години офіційного дилера Toyota.

В матеріалах справи є докази про те, що СТО ТОВ фірма «Алмаз Мотор, ЛТД» є офіційним дилером Toyota, повідомила про вартість нормо-години ремонтних робіт та надала копію рахунку на проведення ремонту автомобіля НОМЕР_2 від 01.06.2014 року (а.с.148, 165-167 том 2).

Оцінка, проведена ОСОБА_11, проведена відповідно до умов договору добровільного страхування, Нацстандарту та Методики на підставі абз.1 ст. 7 Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні».

Згідно з пунктом 2.4 Методикивартість матеріального збитку (реальні збитки) визначається як вартісне значення витрат, яких зазнає власник у разі пошкодження або розукомплектування КТЗ, з урахуванням фізичного зносу та витрат, яких зазнає чи може зазнати власник для відновлення свого порушеного права користування КТЗ.

Колегія суддів враховуючи наведені докази надає перевагу Звіту про оцінку вартості матеріальної шкоди, спричиненої власнику транспортного засобу № НОМЕР_3 від 12.05.2014 року, складеного оцінювачем ОСОБА_3, та виконаного на замовлення страховика.

Матеріали справи не містять належних та допустимих доказів порушення прав, свобод чи інтересів позивача зі сторони відповідача, доводи позивача, що страхове відшкодування їй виплачено в меншому розмірі, чим належить - не підтверджено доказами у справі. В цьому разі страховик, який не порушив вимоги договору добровільного страхування, вимоги закону не несе відповідальності перед позивачем у відповідності до вимог ст.625 ЦК України, яка з огляду на умови вказаного договору та обставини справи до спірних відносин не застосовується.

Таким чином, колегія суддів вважає, що позов є недоведеним та безпідставним, у зв'язку з чим задоволенню не підлягає.

Згідно ч. 5 ст. 88 ЦПК України, якщо суд апеляційної інстанції змінює рішення або ухвалює нове, суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

З огляду на це, з урахуванням того, що у задоволенні позову відмовлено, звільнення позивача від сплати судового збору, то компенсація судових витрат відноситься за рахунок держави.

Керуючись ст.ст.303,307, п.п.1-4 ч.1 ст.309, ст.316, ч.1 ст.218 ЦПК України, колегія суддів, -

В И Р І Ш И Л А :

Апеляційну скаргу приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «АХА Страхування» задовольнити.

Рішення Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 07 грудня 2015 року - скасувати з ухваленням нового рішення.

Відмовити у задоволенні позову ОСОБА_2 до приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «АХА Страхування» про захист прав споживача шляхом стягнення недоплаченого страхового відшкодування, інфляційних збитків та 3% річних.

Рішення апеляційного суду набирає законної сили з моменту його проголошення, однак може бути оскаржено шляхом подачі касаційної скарги протягом двадцяти днів до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий суддя Л.А. Черненкова

Судді М.Ю. Петешенкова

З.М. Пономарь