Провадження №2/200/674/16
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р Ї Н И

06 липня 2016 року Бабушкінський районний суд м. Дніпропетровська

у складі: головуючого, судді - Єлісєєвої Т.Ю.

при секретарі - Кузьминій С.Д.

розглянув у відкритому судовому засіданні в м. Дніпропетровську цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Альянс» до ОСОБА_1, про визнання недійсними договорів відступлення права вимоги від 23.09.2014 року за кредитом та відступлення права вимоги від 23.09.2014 року за іпотекою та скасування реєстраційного запису про обтяження нерухомого майна, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду з вищевказаним позовом. Позовні вимоги обґрунтовує тим, що 23.09.2014 року між ТОВ «Альянс», ПАТ «Банк Камбіо», та ОСОБА_1 було укладено договір відступлення права вимоги за кредитним договором, який було укладено 28.10.2013 року між ПАТ «Банк Камбіо» та ТОВ «Альянс». В якості забезпечення виконання кредитного договору № 130/10-13 від 28.10.2013 року ПАТ «Банк Камбіо» та ТОВ «Альянс» було укладено договір іпотеки № 130/10-13-І від 28.10.2013 року. Предметом іпотеки є нежитлова будівля літ. П-1 магазин, який знаходиться за адресою: м. Дніпропетровськ, вул. Сєрова, буд. 3, загальною площею 20,8 кв.м. Також 23.09.2014 року між ПАТ «Банк Камбіо» та ОСОБА_1 було укладено договір відступлення права вимоги за іпотечним договором № 130/10-13-І від 28.10.2013 року згідно якого, відповідно до договору відступлення права вимоги за кредитним договором, первісний іпотекодержатель ПАТ «Банк Камбіо» передає ОСОБА_1 новому іпотеко держателю, усі права за вказаним іпотечним договором, який посвідчений приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу ОСОБА_2 та зареєстрований за № 1565. З посиланням на норми Цивільного Кодексу України, Закону України «Про фінансові послуги», Закону України «Про ліцензування певних видів господарської діяльності», Закону України «Про іпотеку», Закону України «Про нотаріат», позивач стверджує, що укладення договорів відступлення права вимоги за кредитним та іпотечним договорами відбулося з порушенням закону, а саме договір відступлення права вимоги за кредитним договором не був нотаріально посвідчений; ОСОБА_1 не має необхідного обсягу дієздатності для укладення зазначеного договору, всупереч ч. 3 ст. 1079 ЦК України, оскільки не є фінансовою установою для здійснення факторингових операцій; та не має відповідних ліцензій із надання фінансових послуг. Договір про відступлення права вимоги за іпотечним договором було укладено без повідомлення боржника та без зазначення в ньому вартості обєкту іпотеки. Просить визнати договори відступлення права вимоги за кредитним та іпотечним договорами недійсними, у звязку із тим, що їх зміст суперечить актам цивільного законодавства.

В судовому засіданні представники позивача підтримали позовні вимоги з підстав наведених у позовній заяві та наданих суду усних поясненнях.

Представник відповідача в судовому засіданні пояснив, що укладені договори відступлення права вимоги за кредитним та іпотечним договорам у повній мірі відповідають вимогам закону та просив відмовити в задоволенні позову.

Заслухавши осіб, які приймають участь у справі, дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позовні вимоги задоволенню не підлягають.

Як встановлено в судовому засіданні 23.09.2013 року між ТОВ «Альянс» (боржником), ПАТ «Банк Камбіо» (первісним кредитором) та ОСОБА_1 (новим кредитором) було укладено договір відступлення права вимоги за кредитним договором, який було укладено 28.10.2013 року між ПАТ «Банк Камбіо» (первісним кредитором) та ТОВ «Альянс» (боржником).

Також 23.09.2014 року між ПАТ «Банк Камбіо» та ОСОБА_1 було укладено договір відступлення права вимоги за іпотечним договором № 130/10-13-І від 28.10.2013 року згідно якого, відступлення права вимоги за кредитним договором, первісний іпотекодержатель ПАТ «Банк Камбіо» передає ОСОБА_1 новому іпотекодержателю усі права за вказаним іпотечним договором, який посвідчений приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу ОСОБА_2 та зареєстрований за № 1565.

В преамбулі договору відступлення права вимоги за кредитним договором від 23.09.2014 року зазначено, що сторони керуючись ст.ст. 512 519 Цивільного Кодексу України, уклали цей договір про відступлення права вимоги про наступне: .

Згідно п. 2.1. в порядку та на умовах, визначених договором, первісний кредитор відступає новому кредитору належні йому права вимоги за кредитним договором, а новий кредитор заміняє первісного кредитора як сторону кредитора у кредитному договорі та приймає на себе всі його права та обовязки за кредитним договором.

Згідно п. 2.2.в дату відступлення прав вимоги первісний кредитор вважається таким, що уступив, а новий кредитор таким, що набув права вимоги до боржника та набув усіх прав та обовязків сторони кредитора за кредитним договором.

Згідно п. 2.4.відступлення прав вимоги за цим договором здійснюється за згодою боржника та без попереднього отримання письмової згоди Заставодавців/Іпотекодавців за договором забезпечення.

Згідно п. 2.5. доказом повідомлення боржника про факт відступлення прав вимоги за кредитним договором є підписання цього договору.

Згідно п. 3.1. вартість прав вимоги за договором становить 4 042 100,79 грн. (чотири мільйони сорок дві тисячи сто гривень 79 коп.).

Згідно п. 4.6.4умови договору зрозумілі, відповідають інтересам боржника, є розумними та спаведливими.

Згідно п. 8.4. якщо будь-яке положення (частина) договору є або стає недійсним з будь-яких підсав, цей факт не впливає на дійсність інших положень договору чи договору в цілому. У випадку недійсності будь-якого положення договору сторони зобовязані без зволікань внести зміни (доповнення) до відповідного положення таким чином, щоб після такої зміни це положення було дійсним і максимально відображало наміри сторін, які існували на момент укладення договору з відповідного питання.

Відповідно до ч. 1 ст. 513 Цивільного Кодексу України, правочин щодо заміни кредитора у зобов'язанні вчиняється у такій самій формі, що і правочин, на підставі якого виникло зобов'язання, право вимоги за яким передається новому кредиторові.

Твердження представника позивача, що договір відступлення права вимоги за кредитним договором підлягає обовязковому нотаріальному посвідченню є хибним, оскільки основний договір договір про надання кредиту згідно норм цивільного законодавства укладається в письмовій формі і не потребує нотаріального посвідчення.

Доказів того, що правовідносини за оспорюваним договором є факторинговими, не встановлено, оскільки за договором сторони домовились діяти як при передачі їх своїх прав (відступлення права вимоги) «боржник»; «кредитор»; «новий кредитор».

Згідно ст. 1077 Цивільного Кодексу України 1) за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов'язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов'язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Клієнт може відступити факторові свою грошову вимогу до боржника з метою забезпечення виконання зобов'язання клієнта перед фактором; 2) зобов'язання фактора за договором факторингу може передбачати надання клієнтові послуг, пов'язаних із грошовою вимогою, право якої він відступає.

З умов договору вбачається, що ОСОБА_1 не брав зобовязань з надання будь-яких послуг в замін на право вимоги від ТОВ «Альянс».

Згідно ст. 1079 Цивільного Кодексу України сторонами в договорі факторинга є фактор і клієнт. Клієнтом у договорі факторингу може бути фізична або юридична особа, яка є суб'єктом підприємницької діяльності. Фактором може бути банк або інша фінансова установа, яка відповідно до закону має право здійснювати факторингові операції.

Відповідно п. 1) ч. 1 ст. 512 Цивільного Кодексу України кредитор у зобов'язанні може бути замінений іншою особою внаслідок: 1) передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Відступлення права вимоги може здійснюватись як на підставі договору купівлі-продажу заборгованості, так і на підставі договору дарування, договору міни тощо.

Відповідно ч. 3 ст. 656 Цивільного Кодексу України, предметом договору купівлі-продажу може бути право вимоги, якщо вимога не має особистого характеру. До договору купівлі-продажу права вимоги застосовуються положення про відступлення права вимоги, якщо інше не встановлене договором або законом.

Згідно з положеннями ст. 6 Цивільного Кодексу України сторони мають право укласти договір, що не передбачений актами цивільного законодавства, але відповідає загальним засадам цивільного законодавства.

Зокрема, ст. 515 Цивільного Кодексу України визначено випадки, коли заміна кредитора у зобов'язаннях не допускається: зобов'язання, що нерозривно пов'язані з особою кредитора, зокрема зобов'язання з відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров'я або смертю. Не можна передавати зобов'язання зі сплати аліментів, відшкодування моральної шкоди за приниження ділової репутації тощо.

Твердження позивача, що заміна кредитора за іпотечним договором відбулась без його письмової згоди суд не може взяти до уваги, оскільки заміна кредитора у зобов'язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлене договором або законом (ч. 1 ст. 516 ЦКУ). Крім того, ст. 24 ЗУ «Про іпотеку» стверджує, що відступлення прав за іпотечним договором здійснюється без необхідності отримання згоди іпотекодавця, якщо інше не встановлено іпотечним договором, і за умови, що одночасно здійснюється відступлення права вимоги за основним зобов'язанням.

Щодо відсутності оцінки предмета іпотеки в договорі відступлення права вимоги за іпотечним договором № 130/10-13-І від 28.10.2013 року, то вказана оцінка зазначена в основному договорі іпотеки, так як усі його умови залишились без змін при переході прав до нового іпотекодержателя, до того ж сума за відступленням права вимоги (по кредитному договору) на дату укладення обох договорів не змінилась.

З огляду на викладене, суд прийшов до висновку про недоведеність позовних вимог та у необхідності відмовити в їх задоволенні.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 4, 10, 11, 60-62, 88, 209, 212-215, 294 ЦПК України суд, -

В И Р І Ш И В:

В задоволенні позовних вимог Товариства з обмеженою відповідальністю «Альянс» до ОСОБА_1, про визнання недійсними договорів відступлення права вимоги від 23.09.2014 року за кредитом та відступлення права вимоги від 23.09.2014 року за іпотекою та скасування реєстраційного запису про обтяження нерухомого майна відмовити.

Рішення може бути оскаржене на протязі десяти днів з дня його проголошення до апеляційного суду Дніпропетровської області через Бабушкінський районний суд міста Дніпропетровська.

Суддя Т.Ю. Єлісєєва