Справа №752/4758/16-ц
Провадження № 2/752/3112/16
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

18.05.2016 року Голосіївський районний суд міста Києва в складі:

головуючого судді - Колдіної О.О.

з участю секретаря - Овдій А.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, Приватного акціонерного товариства «Київський страховий дім» про відшкодування шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди,

в с т а н о в и в:

позивач звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2, ПрАТ «Київський страховий дім» про стягнення з ОСОБА_2 матеріальної шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, в розмірі 18537,23 гривні, моральної шкоди в розмірі 10000 гривень, стягнення з ПрАТ «Київський страховий дім» на користь позивача страхового відшкодування в розмірі 10157,75 гривень та вирішення питання щодо відшкодування судових витрат у справі в розмірі 3751,20 гривень.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 23.11.2015 р. о 08 год 45 хв по вул.Сумській, 3 в м.Києві сталась дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля «Хонда» д.н. НОМЕР_1 під керуванням ОСОБА_2 та автомобіля НОМЕР_2, що належить позивачу на праві власності.

Відповідно до постанови Голосіївського районного суду м.Києва від 18.01.2016 р. винним у настанні даної дорожньо-транспортної пригоди був визнаний ОСОБА_2

В результаті здійсненої суб»єктом оціночної діяльності ФОП ОСОБА_3 оцінки розміру матеріального збитку встановлено, що вартість відновлювального ремонту пошкодженого автомобіля НОМЕР_2 становить 46356,46 гривень, а розмір матеріального збитку з врахування фізичного зносу автомобіля складає 28819,23 гривні.

Позивач зазначає, що крім збитків, спричинених в результаті дорожньо-транспортної пригоди, він поніс витрати, пов»язані з оцінкою завданих збитків в розмірі 1000 гривень та витрати на транспортування пошкодженого автомобіля з місця ДТП в розмірі 370 гривень.

Загальний розмір заподіяної шкоди становить 47906,46 гривень.

В обґрунтування заявленого позову позивач посилається на те, що цивільно-правова відповідальність ОСОБА_2 була застрахована в ПрАТ «Київський страховий дім», яке виплатило страхове відшкодування в сумі 19031,48 гривень.

Однак, позивач не погоджується з даним розміром страхового відшкодування і зазначає, що вартість відновлювального ремонту була визначена представниками страхової компанії з порушенням Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів і за основу взята вартість запасних частин, яка не відповідає цінам виробника.

В зв»язку з чим позивач просить стягнути з ПрАТ «Київський страховий дім» суму страхового відшкодування в розмірі 9787,75 гривень, що становить різницю між вартістю матеріального збитку, визначеного спеціалістом відповідно до Оцінки, складеної ФОП ОСОБА_3, та виплаченим страховим відшкодуванням, а також стягнути з страхової компанії розмір витрат на евакуацію транспортного засобу.

Також, посилаючись на положення ст.1194 ЦК України позивач просить стягнути з ОСОБА_2 матеріальну шкоду в розмірі 18537,23 гривні, що складається з різниці розміру матеріального збитку, завданого йому, як власнику пошкодженого транспортного засобу, визначеного відповідно до Оцінки, і становить вартість відновлювального ремонту автомобіля та виплаченим страховим відшкодуванням, а також вартістю робіт про проведенню оцінки визначення вартості матеріального збитку в сумі 1000 гривень.

Крім того, позивач зазначає, що внаслідок дорожньо-транспортної пригоди йому була завдана не лише матеріальна але і моральна шкода, яка полягає в переживаннях, створенні емоційної напруги. Внаслідок пошкодження транспортного засобу змінився спосіб життя позивача, він поніс вимушені витрати для відновлення порушеного права.

Моральну шкоду позивач оцінює в 10000 гривень.

В ході судового розгляду позивач підтримав позовні вимоги і обґрунтування позову в повному обсязі, просив його задовольнити, з підстав, зазначених в позовній заяві, посилаючись на те, що внаслідок дорожньо-транспортної пригоди він зазнав матеріальних збитків, транспортний засіб потребує значного ремонту і на момент розгляду справи він не є відновленим. Крім того, позивач зазначає, що в результаті пошкодження транспортного засобу він зазнав значних душевних хвилювань, змінився його спосіб життя, оскільки автомобіль йому необхідний у роботі, він витрачає значну частину часу для відновлення порушеного права, що завдає моральних страждань.

Представник відповідача ОСОБА_2 заперечувала проти задоволення позову, посилаючись на те, що цивільно-правова відповідальність ОСОБА_2 була застрахована ПрАТ «Український страховий дім» і страховою компанією була виплачена сума страхового відшкодування в розмірі 19031,48 гривень, що складає вартість відновлювального ремонту пошкодженого автомобіля з врахування фізичного зносу. Позивач погодився на даний розмір відшкодування, про що подав відповідну заяву до Страховика і не наполягав на проведенні експертизи.

Крім того, представник відповідача в обґрунтування своїх заперечень зазначила, що сума завданих збитків позивачу покривається лімітом відповідальності Страховика, а тому пред»явлені до ОСОБА_2 позовні вимоги про відшкодування матеріальної шкоди не ґрунтуються на вимогах чинного законодавства, як і вимоги щодо відшкодування шкоди без врахування фізичного зносу.

Вимоги позивача про стягнення з ОСОБА_2 моральної шкоди в розмірі 10000 гривень представник відповідача вважає недоведеними, в зв»язку з чим у їх задоволенні просила відмовити.

Представник відповідача - ПрАТ «Український страховий дім» заперечував проти задоволення позову, посилаючись на те, що Страховою компанією було визначено розмір страхового відшкодування відповідно до положень Закону України «Про обов»язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» без проведення експертизи, оскільки позивач погодився на визначений розмір відшкодування і не наполягав на її проведенні. Зазначене відшкодування було виплачено позивачу.

Вислухавши сторони, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги позивача підлягають частковому задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що 23.11.2015 р. о 08 год. 45 хв. по вул..Сумській, 3 в м.Києві сталась дорожньо-транспортна пригода за участю транспортного засобу «Хонда» д.н. НОМЕР_1, під керуванням ОСОБА_2, та транспортного засобу «Хюндай» д.н. НОМЕР_3, під керуванням ОСОБА_1

Транспортний засіб «Хюндай» д.н. НОМЕР_3 належить на праві власності ОСОБА_1, що підтверджується Свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу.

Відповідно до постанови Голосіївського районного суду м.Києва від 18.01.2016 р. ОСОБА_1 було визнано винним у настанні дорожньо-транспортної пригоди, що сталась 23.11.2015 р., і його притягнуто до адміністративної відповідальності за ст.124 КУпАП.

В силу ч.3 ст.61 ЦПК України обставини, які встановлені судовим рішенням, не підлягають доказуванню при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Тобто, наявність вини в діях ОСОБА_2 у настанні дорожньо-транспортної пригоди, в даному випадку, встановлена і не підлягає доказуванню.

Згідно з ст. 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об"єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Згідно з роз»ясненнями, викладеними в постанові Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 4 від 01.03.2013 р. «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки», особою, яка зобов'язана відшкодувати шкоду, завдану джерелом підвищеної небезпеки, є фізична або юридична особа, що на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди, позички тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Якщо особа під час керування транспортним засобом має посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії і реєстраційний документ на транспортний засіб, переданий їй власником або іншою особою, яка на законній підставі використовує такий транспортний засіб, то саме ця особа буде нести відповідальність за завдання шкоди.

Законом України «Про обов»язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» встановлений обов»язок власників транспортних засобів застрахувати цивільно-правову відповідальність водіїв, які керують застрахованим транспортним засобом.

Відповідно до встановлених судом обставин на час настання дорожньо-транспортної пригоди цивільно-правова відповідальність ОСОБА_2 була застрахована ПрАТ «Український страховий дім» згідно з Полісом АЕ/5216652.

Відповідно до ст.22 Закону України «Про обов»язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», при настанні страхового випадку страховик відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров»ю, майну третьої особи.

Згідно з ст.12 зазначеного Закону страхове відшкодування завжди зменшується на суму франшизи.

Відповідно до Полісу обов»язкового страхування цивільно-правової відповідальності АЕ/5216652 розмір франшизи становить нулю.

На підставі ст.29 Закону України «Про обов»язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у зв'язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов'язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України. Якщо транспортний засіб необхідно, з поважних причин, помістити на стоянку, до розміру шкоди додаються також витрати на евакуацію транспортного засобу до стоянки та плата за послуги стоянки.

Судом встановлено, що 27.11.2016 р. ОСОБА_1 звернувся до Страхової компанії з повідомленням про настання страхового випадку, а 01.02.2016 р. з заявою про виплату страхового відшкодування.

Представником Страхової компанії був проведений огляд пошкодженого транспортного засобу «Хюндай» д.н. НОМЕР_3 та складено калькуляцію ремонтних робіт з врахуванням фізичного зносу транспортного засобу, що становить 19031,48 гривень.

Порядок здійснення страхової виплати визначений ст.36 Закону України «Про обов»язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів».

Відповідно до ст.36 зазначеного Закону страховик (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ), керуючись нормами цього Закону, приймає вмотивоване рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) або про відмову у здійсненні страхового відшкодування (регламентної виплати). Рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) приймається у зв'язку з визнанням майнових вимог заявника або на підставі рішення суду, у разі якщо спір про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) розглядався в судовому порядку. Якщо розмір заподіяної шкоди перевищує страхову суму, розмір страхової виплати (регламентної виплати) за таку шкоду обмежується зазначеною страховою сумою.

Страховик (МТСБУ) протягом 15 днів з дня узгодження ним розміру страхового відшкодування з особою, яка має право на отримання відшкодування, за наявності документів, зазначених у статті 35 цього Закону, повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду, але не пізніш як через 90 днів з дня отримання заяви про страхове відшкодування зобов'язаний: у разі визнання ним вимог заявника обґрунтованими - прийняти рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) та виплатити його. Якщо відшкодування витрат на проведення відновлювального ремонту пошкодженого майна (транспортного засобу) з урахуванням зносу здійснюється безпосередньо на рахунок потерпілої особи (її представника), сума, що відповідає розміру оціненої шкоди, зменшується на суму визначеного відповідно до законодавства податку на додану вартість. При цьому доплата в розмірі, що не перевищує суми податку, здійснюється за умови отримання страховиком (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) документального підтвердження факту оплати проведеного ремонту. Якщо у зв'язку з відсутністю документів, що підтверджують розмір заявленої шкоди, страховик (МТСБУ) не може оцінити її загальний розмір, виплата страхового відшкодування (регламентна виплата) здійснюється у розмірі шкоди, оціненої страховиком (МТСБУ). Страховик має право здійснювати виплати без проведення експертизи (у тому числі шляхом перерахування коштів особам, які надають послуги з ремонту пошкодженого майна), якщо за результатами проведеного ним огляду пошкодженого майна страховик і потерпілий досягли згоди про розмір та спосіб здійснення страхового відшкодування і не наполягають на проведенні оцінки, експертизи пошкодженого майна.

Як встановлено в ході судового розгляду, і не заперечувалось позивачем, у своїй заяві від 01.02.2016 р. ОСОБА_1 погодився з сумою страхового відшкодування, визначеною Страховою компанією, і не наполягав на проведенні експертизи.

04.02.2016 р. Страховиком був складений страховий акт № 712-4074/1 та прийнято наказ про виплату страхового відшкодування.

08.02.2016 р. ПрАТ «Київський страховий дім» здійснено виплату страхового відшкодування в сумі 19031,48 гривень на рахунок позивача, що підтверджується платіжним дорученням № 10355.

Зазначені дії Страхової компанії на момент прийняття рішення про виплату страхового відшкодування узгоджувались з вимогами Закону України «Про обов»язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів».

В подальшому, в ході вирішення питання щодо проведення відновлювального ремонту пошкодженого транспортного засобу позивачем було встановлено, що вартість відновлювального ремонту є значно більшою ніж визначено Страховою компанією при виплаті страхового відшкодування і вартість деталей, яка підлягає заміні, і була врахована Страховиком, не відповідає вартості цих деталей за цінами виробника, що повинно враховуватись при визначенні розміру відшкодування, в зв»язку з чим останній звернувся до ФОП ОСОБА_3 з заявою про проведення оцінки вартості матеріального збитку.

Згідно зі звітом з оцінки транспортного засобу № 4750 від 12.03.2016 р., складеного ФОП ОСОБА_3, вартість матеріального збитку, завданого власнику пошкодженого автомобіля НОМЕР_2 становить 28819,23 гривні з врахуванням коефіцієнта фізичного зносу, а вартість відновлювального ремонту становить 46356,46 гривень.

Зазначений звіт складений у відповідності до Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні», а також відповідає Методиці товарознавчої експертизи та оцінки дорожніх транспортних засобів.

Відповідно до положень ст.1192 ЦК України з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов»язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати рі того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі.

Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

На момент розгляду справи пошкоджений транспортний засіб «Хюндай» д.н. НОМЕР_3 не є відновленим і ремонтні роботи не проведені.

Оскільки, представником відповідача - ПрАТ «Київський страховий дім» в ході судового розгляду не спростовано обставини, на які посилається позивач, а саме щодо неправомірності проведеного Страховою компанією розрахунку розміру Страхового відшкодування в частині визначення вартості ремонтних робіт, а також не надано доказів на спростування Оцінки транспортного засобу № 4750 від 12.03.2016 р., суд вважає за необхідне при вирішенні питання щодо розміру матеріального збитку, який завданий позивачу внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, взяти до уваги розмір збитку, визначений суб»єктом оціночної діяльності ФОП ОСОБА_3, оскільки зазначена оцінка проведена і звіт складений відповідно до вимог чинного законодавства, яке регулює даний вид правовідносин.

Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що стягненню з відповідача - ПрАТ «Київський страховий дім» підлягає сума страхового відшкодування, що становить різницю між сумою матеріального збитку, визначеного відповідно до Оцінки транспортного засобу № 4750 від 12.03.2016 р., та виплаченого страхового відшкодування, а саме 9787,75 гривень.

Також на підставі положень ст..29 Закону України «Про обов»язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» підлягають стягненню з ПрАТ «Київський страховий дім» витрати на евакуацію пошкодженого транспортного засобу в сумі 370 гривень.

З огляду на викладене, суд вважає, що вимоги позивача до ПрАТ «Київський страховий дім» в цій частині є обґрунтованими, доведеними і підлягають задоволенню.

Звертаючись до суду позивач просить стягнути з відповідача ОСОБА_2 матеріальну шкоду в розмірі 18537,23 гривні, що становить різницю між вартістю відновлювального ремонту пошкодженого транспортного засобу «Хюндай» д.н. НОМЕР_3, визначеного відповідно до Оцінки транспортного засобу № 4750 від 12.03.2016 р. та розміром страхового відшкодування.

Зазначені вимоги позивача, на думку суду, не є обґрунтованими з огляду на наступне.

При розрахунку вартості відновлювального ремонту пошкодженого транспортного засобу враховується вартість складових, що підлягають заміні під час ремонту, вартість необхідних для ремонту матеріалів та трудомісткість ремонту в нормо-годинах, а також середня регіональна вартість нормо-години.

При визначенні вартості відновлювального ремонту не враховується коефіцієнт фізичного зносу транспортного засобу.

Відповідно до роз»яснень, викладених в постанові Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 01.03.2013 р. № 4 «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки», якщо для відновлення попереднього стану речі, що мала певну зношеність, було використано нові вузли, деталі, комплектуючі частини, у тому числі іншої модифікації, що випускаються в обмін знятих із виробництва однорідних виробів, особа, відповідальна за шкоду, не має права вимагати врахування зношеності майна або меншої вартості пошкоджених частин попередньої модифікації. Зношеність пошкодженого майна враховується у випадках стягнення на користь потерпілого вартості такого майна ( у разі відшкодування збитків).

Відповідно до положень Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, затвердженої наказом Міністерства юстиції України № 142/5/2092, матеріальними збитками (реальними збитками) власників пошкоджених транспортних засобів є витрати, яких зазнає власник у разі пошкодження або розукомплектування КТЗ, з урахування фізичного зносу та витрат, яких зазнає чи може зазнати власник для відновлення свого порушеного права користування КТЗ (втрати товарної вартості).

З огляду на викладене, вимоги позивача про відшкодування йому матеріальної шкоди, завданої пошкодженням транспортного засобу «Хюндай», без врахуванням зношеності пошкодженого майна не узгоджуються з положеннями чинного законодавства, що регулюють даний вид правовідносин і не можуть бути задоволені.

Однак, на думку суду, є обґрунтованими вимоги позивача щодо стягнення з відповідача ОСОБА_2 вартості проведення оцінки транспортного засобу в розмірі 1000 гривень, оскільки зазначені збитки він зазнав в зв»язку з необхідністю визначення вартості матеріального збитку для відновлення порушеного права і підстави, визначені Законом України «Про обов»язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», для відшкодування даних витрат Страховою компанією, яка застрахувала цивільно-правову відповідальність відповідача ОСОБА_2, відсутні.

З врахуванням викладеного вимоги позивача про відшкодування матеріальної шкоди, пред»явлені до ОСОБА_2 підлягають задоволенню частково, лише в розмірі відшкодування витрат на проведення оцінки транспортного засобу.

Також, підлягають частковому задоволенню вимоги позивача про відшкодування моральної шкоди.

Судом встановлено, що у зв"язку з дорожньо-транспортною пригодою, пошкодженням автомобіля, позивач, як власник транспортного засобу «Хюндай», зазнав моральних страждань, внаслідок пошкодження транспортного засобу, в зв»язку з чим змінився нормальний спосіб життя, він тривалий час не може користуватись автомобілем, необхідним йому в роботі, тривалий час вирішується питання щодо відшкодування матеріальної шкоди.

Відповідно до роз"яснень викладених в Постанові Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 року № 4 „Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування моральної шкоди" під моральною шкодою слід розуміти витрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб.

Крім того, згідно з ст.23 Цивільного кодексу України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав, яка полягає у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв"язку із знищенням чи пошкодженням її майна, у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв»язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров»я.

При з»ясуванні питання щодо відшкодування моральної шкоди, суд повинен з»ясувати чим підтверджується факт заподіяння моральних страждань, або втрат немайнового характеру, за яких обставин вони заподіяні, в якій грошовій сумі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить.

Вимоги позивача про відшкодування йому моральної шкоди в розмірі 10000 гривень не є обгрунтованими в повному обсязі, як на стадії звернення до суду, так і в ході розгляду справи.

Письмові докази, надані позивачем на підтвердження завданої моральної шкоди, а саме накладні на придбання деталей для пошкодженого транспортного засобу, не є належними доказами на підтвердження розміру моральної шкоди.

Однак, суд вважає, що пошкодження автомобіля, який є власністю позивача, призводить до душевних страждань, зміну способу життя в зв»язку з необхідністю вирішення питання щодо проведення відновлювального ремонту автомобіля.

Суд вважає, що позовні вимоги в частині відшкодування моральної шкоди підлягають частковому задоволенню в розмірі 1500 гривень.

Моральна шкода на підставі ст.1167 ЦК України підлягає стягненню з відповідача ОСОБА_2

На підставі ст.88 ЦПК України підлягають стягненню з відповідачів на користь позивача судові витрати у даній справі, а саме сума сплаченого судового збору та підтверджених витрат на правову допомогу, в розмірі пропорційному до задоволених вимог.

Керуючись ст.ст.3, 10, 60, 88, 209, 213-215 ЦПК України, суд

в и р і ш и в:

позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2, Приватного акціонерного товариства «Київський страховий дім» про відшкодування шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 матеріальну шкоду в розмірі 1000 гривень, моральну шкоду в розмірі 1500 гривень, судові витрати 163 гривні 17 копійок.

Стягнути з Приватного акціонерного товариства «Київський страховий дім» страхове відшкодування в розмірі 10157 гривень 75 копійок, судові витрати в розмірі 1875 гривень 60 копійок.

В іншій частині позовних вимог - відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом 10 днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя