Справа № 572/4451/15-ц
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 березня 2016 року

Сарненський районний суд Рівненської області в складі :

головуючий суддя - Товстика І.В.

при секретарі - Кудіній А.Р.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Сарни цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу, стягнення аліментів на утримання малолітніх дітей,-

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернулася із позовом до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу, стягнення аліментів на утримання малолітніх дітей.

Позивач в обґрунтування позовних вимог посилається на те, що з відповідачем перебувають у зареєстрованому Колківською сільською радою Дубровицького району Рівненської області шлюбі з 27.03.2008 року, мають троє малолітніх дітей ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_3, однак за час сімейного життя відносини в сім"ї склались таким чином, що подальше спільне проживання стало неможливим, в зв"язку з чим припинили подружні відносини та не проживають разом, крім того відповідач як батько добровільно матеріальної допомоги на утримання дітей не надає, після припинення подружніх стосунків обов"язки по утриманню і вихованню дітей не виконує, малолітні діти знаходяться лише на її утриманні, а тому просить розірвати шлюб, стягувати з відповідача, який має мінливий, нерегулярний дохід, аліменти в твердій грошовій сумі по 1000 грн. щомісячно на кожну дитину, до досягнення ними повноліття.

ОСОБА_1 та її представник підтримали позовні вимоги в повному обсязі та дали пояснення згідно заяви, позивач наполягає на розірванні шлюбу після закінчення строку для примирення, посилаючись на те, що сім"я існує формально, так як сторони не підтримують подружніх відносин, не проживають разом, не ведуть спільного господарства, також просить стягувати з відповідача аліменти на дітей, який під час строку для примирення не надавав матеріальну допомогу дітям.

Відповідач ОСОБА_2 позов в частині розірвання шлюбу не визнав та пояснив, що бажає зберегти сім"ю задля малолітніх дітей, які потребують батька, при цьому вважає, що саме схильність дружини до алкоголю стала причиною прининення ними подружніх відносин та окремого проживання, не заперечує щодо стягнення аліментів, однак просить врахувати його майновий стан.

Суд, заслухавши пояснення осіб, які беруть участь у розгляді справи, дослідивши письмові докази, вважає, що позовні вимоги підлягають до часткового задоволення зі слідуючих підстав.

Із свідоцтва про шлюб НОМЕР_2 вбачається, що ОСОБА_2 та ОСОБА_1 перебувають у зареєстрованому Колківською сільською радою Дубровицького району Рівненської області, актовий запис №04, шлюбі з 27.03.2008 року.

Згідно свідоцтв про народження серія НОМЕР_2, серія НОМЕР_3, серія НОМЕР_4 ОСОБА_2 та ОСОБА_1 є батьками малолітніх дітей ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_3.

ОСОБА_1 звернулась до суду із позовною заявою про розірвання шлюбу із ОСОБА_1, зазначивши про неможливість продовження шлюбних відносин на грунті психологічного насильства над нею, як жінкою.

Відповідно до ст.24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається.

Згідно положень ч.ч.3,4 ст.56 СК України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, в тому числі примушування до статевого зв'язку за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на особисту свободу і може мати наслідки, встановлені законом.

Згідно ст.112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.

Відповідно до роз'яснень п. 10 постанови Пленуму Верховного Суду України від 21.12.2007 року №11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна», проголошена Конституцією України охорона сім'ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо подальше спільне життя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам дитини. Із цією метою суди повинні уникати формалізму при вирішенні позовів про розірвання шлюбу, повно та всебічно з'ясовувати фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, враховувати наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя, забезпечувати участь у судовому засіданні, як правило, обох сторін, вживати заходів до примирення подружжя.

Судом в ході судового розгляду даного спору із пояснень позивача в судовому засіданні 14.01.2016 року з"ясовано, що дійсною причиною позову стали обставини примушування відповідачем позивача до статевого зв'язку за допомогою психологічного насильства з метою народження майбутніх дітей, що є порушенням прав дружини, яка має на утриманні четверо малолітніх дітей, з яких одна дитина-інвалід, що потребує постійного догляду, що стало підставою для припинення подружніх відносин, однак суд, враховуючи наявність малолітніх дітей в сім"ї, бажання відповідача зберегти шлюб, надав сторонам двохмісячний строк для примирення, після закінчення якого ОСОБА_1 ствердила, що ОСОБА_2 не бажає змінювати ставлення до неї, не піклується про дітей, а тому наполягає на розірванні шлюбу, а відповідач вважає причиною небажання дружини жити в шлюбі її поведінку, спілкування з друзями, при цьому судом не встановлено доказів про перебування позивача на обліку у лікаря-нарколога, про притягнення до адміністративної відповідальності за фактами вживання алкоголю, про перебування сім"ї на обілку як неблагополучної, про аморальну поведінку.

Оскільки, сторони не проживають разом, примирення подружжя протягом призначеного судом строку не відбулося, позивач наполягає на розірванні шлюбу, а відповідач, заперечуючи проти позову, не аргументує можливості збереження сім`ї, суд приходить до висновку, що збереження шлюбу суперечитиме інтересам позивача ОСОБА_1, а тому наявні правові підстави для розірвання шлюбу.

Із пояснень позивача встановлено, що малолітні діти проживають з матір"ю ОСОБА_1 в с.Колки Дубровицького району Рівненської області по місцю прооживання батьків останньої, позивач має крім трьох малолітніх дітей дочку ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_4, яка також проживає з нею та перебуває на її утриманні, на даний час позивач не працює, так як здійснює догляд за дочкою ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_5, яка є дитиною-інвалідом, витрати на всіх дітей складають приблизно 3600 грн. в місяць, дані кошти мати отримує у виді соціальної допомоги та пенсії на дитину-інваліда, інших доходів не має.

Із пояснень відповідача встановлено, що інших утриманців, крім трьох малолітніх дітей ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_3, не має, є працездатним, однак тривалий час не працював, був оформлений як опікун дитини-інваліда, працював неофіційно вахтовим методом, працевлаштувався 01.03.2016 року, однак на даний час постійного заробітку не має.

Відповідно до ч.1 ст.184 Сімейного кодексу України якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі.

Таким чином, суд приходить до висновку, що відповідач дійсно має нерегулярний, мінливий дохід, що є підставою для визначення розміру аліментів на утримання малолітніх дітей у твердій грошовій сумі, при цьому суд враховує майновий стан позивача і відповідача, та вважає за доцільне визначити розмір аліментів в сумі 500 грн. щомісячно на кожну дитину до досягнення ними повноліття, так як позовні вимоги є законними, оскільки права матері і дітей підлягають судовому захисту шляхом задоволення позовних вимог про стягнення аліментів з батька.

Щодо стягнення судових витрат по оплаті позивачем судового збору за позовну вимогу про розірвання шлюбу, то суд вважає за необхідне стягнути з відповідача всю суму судових витрат, виходячи з обставин припинення подружніх відносин з вини чоловіка, та обставини утримання позивачем чотирьох малолітніх дітей.

Керуючись ст.ст.24,56,104,105,110,112,180,181,182,184 Сімейного кодексу України, ст.ст. 5,6,88,212-215 ЦПК України, суд -

В И Р І Ш И В :

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу, стягнення аліментів на утримання малолітніх дітей задовольнити частково.

Шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 зареєстрований 27 березня 2008 року Колківською сільською радою Дубровицького району Рівненської області, актовий запис №04, розірвати.

При реєстрації розірвання шлюбу присвоїти позивачу ОСОБА_1 прізвище - ОСОБА_1.

Стягувати з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_6, уродженця та жителя АДРЕСА_1 (ідент. номер НОМЕР_1) на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання дітей: ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_3, в твердій грошовій сумі по 500 (п"ятсот) грн. щомісячно на кожну дитину, починаючи з дня подання заяви до суду з 18 грудня 2015 року до досягнення дітьми повноліття.

Стягнути із відповідача ОСОБА_2 на користь держави судовий збір до спеціального фонду Державного бюджету України в сумі 551 (п"ятсот п"ятдесят одну) грн. 20 коп.

Стягнути із відповідача ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судові витрати по оплаті судового збору в сумі 487 (чотириста вісімдесят сім) грн. 20 коп.

Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Рівненської області протягом 10 днів з дня його проголошення, через Сарненський районний суд, допустити негайне виконання рішення в частині стягнення аліментів на утримання дітей в межах платежу за один місяць.

СУДДЯ: