Справа № 2-918/12
Провадження № 2/591/1464/16
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30 серпня 2016 року

Зарічний районний суд міста Суми

в складі головуючого судді - Прокудіної Н.Г.

при секретарі - Різниченко Н.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Суми цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу,-

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернулась до суду з позовом про розірвання шлюбу посилаючись на те, що, 23.07.2010 року вона зареєструвала шлюб з відповідачем . Фактично сімейні відносини припинено у зв'язку з різними поглядами на життя, при яких продовження сімейних відносин є неможливим. Просить шлюб розірвати.

Позивач в судовому засіданні позов підтримала повністю, просила його задовольнити.

Представник позивача в судовому засіданні позов підтримав повністю, просить його задовольнити.

Представник відповідача в судовому засіданні позов не визнав, просить в задоволенні позовних вимог відмовити та надати сторонам строк на примирення.

Суд, заслухав учасників процесу, дослідивши матеріали справи дійшов до переконання, про задоволення позову на підставі наступного.

Судом встановлено, що на теперішній час подружні відносини між сторонами припинені, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить їх інтересам, позивач не бажає зберегти шлюб, на розірванні шлюбу наполягає, представник відповідача проти розірвання шлюбу заперечує, просить надати сторонам строк на примирення, позивач заперечує проти надання строку на примирення, вважає, що сім'я розпалась, зберегти не можливо, тому шлюб між ними має бути розірваний, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що шлюб між сторонами зареєстрований 23 липня 2010 року Відділом реєстрації актів цивільноо стану Сумського міського управління юстиції, про що в книзі реєстрації шлюбів зроблений актовий запис № 844, що підтверджується свідоцтвом про шлюб (а.с. 4 )

Відповідно до ч.3 ст. 105 Сімейного Кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, беручи до уваги вимоги ст. 110 Сімейного Кодексу.

Згідно зі ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст. 16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім'ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя (ст. 110 СК України).

Оскільки позивач наполягає на розірванні шлюбу, то відповідно відмова в розірванні шлюбу буде примушенням до шлюбу та шлюбним відносинам, що є неприпустимим.

Відповідно до ст. 112 ч.2 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення.

Задовольняючи позов про розірвання шлюбу, суд виходить з того, що добровільність шлюбу - одна з основних його засад. Шлюб - це сімейний союз, при цьому слово «сімейний» засвідчує, що шлюб створює сім'ю, а слово «союз» підкреслює договірну природу шлюбу, яка зумовлює його добровільний характер. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Розірвання шлюбу засвідчує стійкий розлад подружніх стосунків. Позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Для поваги до права дружини або чоловіка на пред'явлення вимоги про розірвання шлюбу потрібен прояв другим з подружжя власної гідності, поваги до себе.

Позивач скористався даним правом та звернувся до суду з цим позовом, наполягає на розірванні шлюбу. Збереження шлюбу можливе на паритетних засадах, на почуттях взаємної любові та поваги, взаємодопомоги та підтримки, тобто на тому, що є моральною основою шлюбу, а позивач не має намір зберігати шлюб з відповідачем.

Приймаючи до уваги, що причини, що спонукають позивача наполягати на розірванні шлюбу є обґрунтованими і подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечило б її інтересам, що має істотне значення, внаслідок чого позов підлягає задоволенню.

Таким чином, суд вважає встановленим, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі позивача і після розірвання шлюбу не будуть порушені права дружини та чоловіка, а тому шлюб між сторонами необхідно припинити шляхом його розірвання, підстави для надання сторонам строку для примирення відсутні, так як справа у суді знаходиться з 31.02.2014 року і позивачка настоює на розірванні шлюбу. Дійсно позивачка зазначила у судовому засіданні, що вона за цей період з відповідачем у 2014 р., відпочивала та їздили на море, однак як друзі, примирення не відбулось, в подальшому при народженні дитини надавала запрошення відповідачу на пологи, однак знову відбулась сварка, допомогу від відповідача не отримувала, з 15.06.2015 р. по 15.06.2016 р. мав запрошення, однак в 2015 р. він виїхав і більше не приїзджав.

Згідно свідоцтва про народження у позивача є донька ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1, батьком записано ОСОБА_3.

У відповідності до ч.2 ст.3 СК України сім'ю складають особи, які спільно проживають, пов'язані спільним побутом, мають взаємні права та обов'язки.

За положеннями ч. ч. 1, 2 ст.21 СК України шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у державному органі реєстрації актів цивільного стану.

За приписами ч. 2 ст.3 СК України сім'ю складають особи, які спільно проживають, пов'язані спільним побутом, мають взаємні права та обов'язки. Подружжя вважається сім'єю і тоді, коли дружина та чоловік, у зв'язку з навчанням, роботою, лікуванням, необхідністю догляду за батьками, дітьми та з інших поважних причин не проживають спільно, однак відповідач та його представник не надали доказів того, чому відповідач, якщо він бажав зберегти сім'ю не проживав спільно з позивачем, та чи пов'язані вони спільним побутом, та чи мають взаємні права та обов'язки.

Відповідно до ст. ст. 10, 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідачем та його представником не було надано суду належних доказів: ведення спільного господарства, наявності у сторін спільного бюджету, проведення спільних витрат, придбання іншого майна в інтересах сім'ї.

Відповідних доказів, з яких би вбачалося, що відповідач піклувався про позивача та дитину, яка є у позивача суду надано не було і в матеріалах справи відсутні.

За таких обставин, суд приходить до висновку, що шлюб необхідно розірвати.

Керуючись ст. 11, 88, 213-215, 218 ЦПК України, ст.ст. 110- 112 Сімейного кодексу України, -

ВИРІШИВ:

Розірвати шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_1, зареєстрований 23 липня 2010 року в Відділі реєстрації актів цивільного стану Сумського міського управління юстиції , актовий запис № 844.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Апеляційного суду Сумської області через Зарічний районний суд м. Суми протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Повний текст виготовлено та підписано 02 вересня 2016 року.

Суддя Н Г.Прокудіна