Дата документу Справа №
Апеляційний суд Запорізької області
_______________________________________________________________________________________
Єдиний унікальний №0810/1027/2012 Головуючий у 1 інстанції: Гончаренко П.П.
Провадження №22ц/778/514/16 Суддя-доповідач: ОСОБА_1
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 березня 2016 року місто Запоріжжя

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Запорізької області у складі:

Головуючого, суддіОСОБА_2
суддів:ОСОБА_3
ОСОБА_1
секретарОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_5 на рішення Запорізького районного суду Запорізької області від 23 листопада 2015 року у справі за позовом ОСОБА_5 до Володимирівської сільської ради Запорізького району Запорізької області, ОСОБА_6 про усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою, вилучення земельної ділянки, -

ВСТАНОВИЛА:

ОСОБА_5 звернулася до суду з вказаним позовом, посилаючись на те, що рішенням виконкому Ленінського району м. Запоріжжя №244 від 02.09.1991 року їй виділена земельна ділянка №315, згідно вказаного рішення встановлені межі ділянки в натурі, про що складений акт. 26 вересня 1991 року між позивачкою та виконкомом укладений договір про надання у безстрокове користування вказаної земельної ділянки для будівництва будинку, який 12.11.1991 року був посвідчений нотаріусом. Будівництво фундаменту позивачка завершила в 2006 році. В 2007 році було складено технічний паспорт на фундамент будинку. У 2008 році позивачка дізналась, що її земельна ділянка закріплена за ОСОБА_7 та ділянці присвоєна поштова адреса на підставі рішення сесії Володимирівської сільської ради №47 передано у власність ОСОБА_7 спірну земельну ділянку. Також позивачка вказує, що спірна земельна ділянка з 2006 року декілька разів змінила власників, останнім з яких є ОСОБА_6.

Просила суд визнати недійсними рішення від 14.03.2006 року №24 та від 28.04.2006 року в частині надання у власність ОСОБА_7 земельної ділянки №315 площею 792 кв.м. на вул. Олександрівська, 56 в с. Сонячне, Запорізького району, Запорізької області та витребувати у ОСОБА_6 із чужого незаконного володіння земельну ділянку №315 площею 792 кв.м. на вул. Олександрівська, 56 в с. Сонячне Запорізького району, Запорізької області.

Рішенням Запорізького районного суду Запорізької області від 23 листопада 2015 року в задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись з вказаним рішенням, ОСОБА_5 подала апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення суду та ухвалити нове яким задовольнити її вимоги.

Заслухавши у засіданні апеляційного суду суддю - доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції та обставини справи в межах доводів апеляційної скарги і вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без зміни, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням вимог матеріального і процесуального права. Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Відповідно до ч. 1 ст. 303 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Судом попередньої інстанції встановлено, що згідно наданої до суду Виписки з рішення Ленінської районної Ради народних депутатів № 244 від 02 вересня 1991 року ОСОБА_5 виділено земельну ділянку № 315 в селищі Сонячне площею 792 кв.м.

26.09.1991 року між ОСОБА_5 та виконавчим комітетом Ленінської районної ради м. Запоріжжя укладено Договір про надання у безстрокове користування земельної ділянки № 315 в селищі Сонячне площею 792 кв.м. для будівництва житлового будинку на праві індивідуальної власності, який посвідчений державним нотаріусом Другої Запорізької нотаріальної контори 12.11.1991 року за реєстровим номером 1-3776.

12.04.1991 року складено акт про встановлення меж земельної ділянки № 315 в с. Сонячне, площею 792 кв.м.

Відповідно до Акту перевірки дотримання вимог земельного законодавства від 11.08.2011 року, який складений відділом Держкомзему у Запорізькому районі Запорізької області встановлено, що земельна ділянка площею 0,0792 га. (землі житлової та громадської забудови), яка розташована на території Володимирівської сільської ради с. Сонячне, вул. Олександрівська, 56 була надана у власність ОСОБА_7 на підставі рішення сесії Володимирівської сільської ради від 28.04.2006 року № 47 та використовувалась ним на підставі Державного акту на право власності на земельну ділянку серія ЯГ № 351599 від 10.07.2006 року.

У 2006 році ОСОБА_7 відчужено земельну ділянку на підставі договору дарування від 14.10.2006 року зареєстрованого за номером ВЕС № 847424 ОСОБА_8, яка в свою чергу оформила право власності на вищевказану земельну ділянку та отримала державний акт серія ЯГ № 353562 від 31.01.2007 року.

ОСОБА_8 відчужено земельну ділянку ОСОБА_9 на підставі договору дарування від 30.03.2007 року зареєстрованого за номером ВЕК № 706482, яка в свою чергу оформила право власності на вищевказану земельну ділянку та отримала державний акт серія ЯГ № 707034 від 02.07.2007 року.

Відповідно договору купівлі-продажу від 22.03.2011 року, укладеного між ОСОБА_9 та ОСОБА_6, ОСОБА_9 продала, а ОСОБА_6 купила земельну ділянку площею 0,0792 гектара, розташовану на території Володимирської сільської ради, с. Сонячне, вул. Олександрівська, 56 Запорізького району Запорізької області, кадастровий номер :02:002:0272. При укладенні договору Продавець, ОСОБА_9, надала докази того, що земельна ділянка належить Продавцю на праві власності на земельну ділянку серії ЯГ №707034, виданого на підставі Договору купівлі-продажу, зареєстрований за № 990 від 30.03.2007 року. Відсутність обтяження на земельну ділянку було підтверджено довідкою відділу Держкомзему у Запорізькому районі Запорізької області від 16.03.2011 року № 48.

Після укладення договору купівлі-продажу земельної ділянки від 22.03.2011 року ОСОБА_6 оформила державний акт на право власності на земельну ділянку серії ЯЛ № 480793, акт було зареєстровано в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі №72.

У вказаному Акті від 11.08.2011 року зазначено, що в результаті перевірки спірної земельної ділянки площею 0,0792 га. Виявлено, що на ній розташовано три стрічкових фундаменти площею 0,0082 га., 0,0041 га. та 0,0144 га.

Державний архів Запорізької області надав суду копію Рішення Виконавчого комітету Ленінської ради народних депутатів № 244 від 02.09.1991 року згідно списку осіб, яким виділялись земельні ділянки ОСОБА_5 не зазначена.

Відповідно до ст. 4 Земельного кодексу України від 18.12.1990 року у державній власності перебувають всі землі України, за винятком земель, переданих у колективну та приватну власність. Субєктами права державної власності на землю виступають обласні, районні, міські, селищні, сільські Ради народних депутатів на землі в межах їх територій, за винятком земель, що перебувають у загальнодержавній власності. Землі, що перебувають у державній власності, можуть передаватися в колективну або приватну власність і надаватися у користування, у тому числі в оренду, за винятком випадків, передбачених законодавством України і Республіки Крим.

Відповідно до ч. 1 ст. 17 Земельного кодексу України від 18.12.1990 року передача земельних ділянок у колективну та приватну власність провадиться Радами народних депутатів, на території яких розташовані земельні ділянки.

Позивач звернувся з позовом з підстав ч. 1 ст. 388 ЦК України за якою, якщо майно за відплатним договором придбане в особи, яка не мала права його відчужувати, про що набувач не знав і не міг знати (добросовісний набувач), власник має право витребувати це майно від набувача лише за певних зазначених в цій статті підстав

Таким чином позивач вважає себе власником спірної земельної ділянки, оскільки заявлене ним право належить тільки власнику.

Так, відповідно до вимог ч. 1 ст. 23 Земельного кодексу України (у редакції 1990 року), яка діяла на час прийняття рішення про виділення ділянки позивачці, право власності або право постійного користування землею посвідчується державними актами, які видаються і реєструються сільськими, селищними, міськими, районними Радами народних депутатів.

Дію статті 23 зупинено на підставі Декрету КМУ N 15-92 від 26.12.92, відповідно до п. 3 вказаного Декрету право приватної власності громадян на земельні ділянки, передані їм для цілей, передбачених статтею 1 цього Декрету, посвідчується відповідною Радою народних депутатів, про що робиться запис у земельно-кадастрових документах, з наступною видачею державного акта на право приватної власності на землю.

Ця норма Декрету КМУ діяла до вступу в силу Земельного Кодексу України N 2768-III від 25.10.2001 року, відповідно до ст. 125 якого право власності на земельну ділянку і право постійного користування земельною ділянкою посвідчується державними актами.

Однак, як з моменту прийняття рішення Ленінською районною Радою народних депутатів № 244 від 02 вересня 1991 року так і до цього часу позивач не отримала державного акту на право власності на спірну земельну ділянку а тому і не стала її власником, що унеможливлює задоволення її вимог відповідно до ст. 388 ЦК України.

Окрім цього, за ч. 3 ст. 61 ЦК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Так, відповідно до рішення Запорізького районного суду Запорізької області від 30 січня 2013 року, залишеним без змін ухвалою Апеляційного суду Запорізької області від 11 вересня 2013 року, та ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 18 листопада 2013 року, у іншій цивільній справі за позовом фізичної особи в тому числі і до Володимирівської сільської ради Запорізького району Запорізької області, треті особи: Запорізька регіональна філія Державного підприємства «Центр державного земельного кадастру при Державному комітеті України по земельним ресурсам», головне управління Держземагенства України у Запорізькій області про витребування майна з чужого незаконного володіння за яким позивач посилався на належність йому земельної ділянки на підставі того ж рішення Ленінською районною Радою народних депутатів № 244 від 02 вересня 1991 року, оскільки за ним виділялась ділянка як позивачеві в тій справі так і ОСОБА_5 (т. 2 а.с. 128-130).

Згідно з вказаним рішенням, яке набрало законної сили, відмовляючи у задоволенні позову суд першої інстанції виходив з того, що право власності на земельні ділянки підтверджується позивачем рішенням виконавчого комітету Ленінської районної ради народних депутатів м. Запоріжжя № 244 від 02 вересня 1991 року, яке, як встановив суд першої інстанції, ухвалене з порушенням норм, діючого на той час законодавства. А саме, виконком Ленінської районної ради народних депутатів не мав права ухвалювати таке рішення у звязку з відсутністю необхідної компетенції. Ухвалення такого рішення не потягло настання правових наслідків у позивача у вигляді виникнення права власності, він не оформив землекористування належним чином, не використовував земельні ділянки з 1991 року.

Розглядаючи вказаний спір, суд дійшов про те, що на момент прийняття виконкомом Ленінської районної ради народних депутатів м. Запоріжжя зазначеного рішення земельні відносини регулювались Земельним Кодексом України від 18.12.1990 року. Статтею 4 Земельного Кодексу визначено, що у державній власності перебувають всі землі України, за винятком земель, переданих у колективну та приватну власність. Суб'єктами права державної власності на землю виступають обласні, районні, міські, селищні, сільські Ради народних депутатів - на землі в межах їх територій, за винятком земель, що перебувають у загальнодержавній власності. Землі, що перебувають у державній власності, можуть передаватися в колективну або приватну власність і надаватися у користування, у тому числі в оренду, за винятком випадків, передбачених законодавством України і Республіки Крим. Тобто, передача земельних ділянок у колективну та приватну власність проводиться тими Радами народних депутатів, на території яких розташовані земельні ділянки. Тому, прийнятим рішенням від 02.09.1991р. №224 виконавчий комітет Ленінської районної ради м. Запоріжжя порушив вимоги чинного, на той час, законодавства та перевищив надані повноваження. У позивача, вказаного в додатку до цього рішення, жодним чином не виникло права користування або власності на земельні ділянки, розташовані в межах селища «Сонячний». Крім того, надання зазначеного державного акту на ім'я позивача відбувалося без визначення просторових координат меж цих ділянок, які визначаються за допомогою топографо-геодезичної зйомки. Кадастровий номер також не присвоєний, до Чергового кадастрового плану інформація щодо цієї ділянки не внесена. Всі ці факти унеможливлюють визначення місця розташування цих ділянок в натурі. Таким чином, з передбачених законом підстав право власності позивача на земельні ділянки виникнути не могло. Фактично земельні ділянки йому не передавались.

З матеріалів справи вбачається, як зазначив суд у вказаній іншій справі, що відповідно наданих відповідей та пояснень у судовому засіданні представників Головного управління Держземагенства у Запорізькій області (т.1 а.с. 227-229) передача земельних ділянок у приватну власність громадян провадиться Радами народних депутатів, на території яких розташовані земельні ділянки, тому надання земельної ділянки позивачу входило до компетенції Володимирівської сільської ради. Однак, проект відведення земельної ділянки не розроблявся та не погоджувався з сільською радою, землевпорядними, природоохоронними і санітарними органами, органом архітектури. Тому Володимирівською сільською радою правомірно було прийнято рішення № 84 від 01 лютого 2006 року про виділення і безоплатну передачу у власність земельної ділянки іншій особі.

Таким чином є вірним висновок суду першої інстанції у цій справі про те, що право власності на земельну ділянку підтверджується ОСОБА_5 лише витягом з рішення виконавчого комітету Ленінської районної ради народних депутатів м. Запоріжжя від 02.09.1991 року, яке ухвалене з порушенням норм, діючого на той час законодавства особою виконком Ленінської районної ради народних депутатів, яка не мала права ухвалювати таке рішення, ухвалення такого рішення не потягло настання правових наслідків у ОСОБА_5 у вигляді виникнення права власності, надання ОСОБА_5 державного акту не відбувалося, визначення просторових координат меж земельної ділянки не здійснювалось, кадастровий номер також не присвоєний, до Чергового кадастрового плану інформація щодо цієї ділянки не внесена.

Як вірно було встановлено судом відповідач ОСОБА_6 набула права власності на законних підставах.

Окрім цього, позивач вимагаючи від суду визнати недійсним рішення сільської ради про надання у власність земельної ділянки ОСОБА_7 сам державний акт на право власності останнього не оспорив.

За таких обставин, судова колегія дійшла висновку, що рішення суду є законним та обґрунтованим, ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права, доводи апеляційної скарги (про наявність доказів у позивачки про право власності на спірну ділянку; про правомірність рішення виконавчого комітету Ленінської районної ради народних депутатів м. Запоріжжя від 02.09.1991 року; про наявність правових підстав для задоволення позову) не спростовують висновків суду, а тому підстав для скасування рішення та ухвалення нового рішення колегія суддів не вбачає.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 315, 317 ЦПК України, колегія суддів,-

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_5 відхилити.

Рішення Запорізького районного суду Запорізької області від 23 листопада 2015 року по цій справі залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, проте вона може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий:

Судді: