У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 лютого 2016 року м. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ в складі:

Черненко В.А., Журавель В.І., Штелик С.П.,

розглянувши в попередньому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_4 до Дніпропетровської міської ради, треті особи: державний нотаріус П'ятої Дніпропетровської державної нотаріальної контори ОСОБА_5, ОСОБА_6, про встановлення факту, що має юридичне значення, визнання права на спадкування за законом; за позовом ОСОБА_4 до Миколаївської селищної ради Петропавлівського району, ОСОБА_6, третя особа - П'ята Дніпропетровська державна нотаріальна контора, про визнання заповіту недійсним; за зустрічним позовом ОСОБА_6 до ОСОБА_4, територіальної громади м. Дніпропетровська Дніпропетровської міської ради, третя особа - П'ята Дніпропетровська державна нотаріальна контора, про встановлення факту, що має юридичне значення, усунення від права на спадкування та визнання права власності в порядку спадкування за касаційною скаргою ОСОБА_4 на рішення Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 23 березня 2015 року та рішення апеляційного суду Дніпропетровської області від 22 вересня 2015 року, -

в с т а н о в и л а:

У травні 2014 року ОСОБА_4 звернулась до суду з позовом, в якому просила визнати факт шлюбу ОСОБА_7 та ОСОБА_8, після укладення якого ОСОБА_7 змінила своє прізвище на «ОСОБА_7»; визнати її двоюрідною племінницею ОСОБА_9; визнати за нею право на спадкування за законом, після смерті її тітки ОСОБА_9, а також просила визнати заповіт ОСОБА_9 від 20 червня 2013 року недійсним.

Свої вимоги позивач мотивувала тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла ОСОБА_9, яка була двоюрідною сестрою її матері - ОСОБА_10, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2. Батько ОСОБА_9 - ОСОБА_11 загинув під час Другої світової війни, а мати - ОСОБА_12 померла у 1947 році. Рішенням виконкому Кіровської райради було затверджено опікунство над сиротою ОСОБА_9 та призначено опікуном її тітку ОСОБА_13 (рідну сестру бабусі позивача), яка померла ІНФОРМАЦІЯ_3.

Вказувала, що вона є дочкою ОСОБА_10 та ОСОБА_14 ЇЇ мати - ОСОБА_10 є дочкою ОСОБА_15 та ОСОБА_8 Зазначала, що її бабуся - ОСОБА_15 була рідною сестрою ОСОБА_16 - матері ОСОБА_9 та її опікуна ОСОБА_13, а ще одна сестра - ОСОБА_17 є прабабусею ОСОБА_6

Зазначала, що свідоцтва про реєстрацію шлюбу між ОСОБА_15 та ОСОБА_8, чи будь-яких інших документів підтверджуючих факт шлюбу не збереглося.

ОСОБА_9 склала заповіт, за яким заповіла все своє майно ОСОБА_6 На її думку, вказаний заповіт є підробленим, оскільки він не посвідчувався у Миколаївській селищній раді.

У серпні 2014 року ОСОБА_6 звернулась до суду з зустрічним позовом, в якому просила встановити факт реєстрації шлюбу між ОСОБА_11 та ОСОБА_18, після якого остання змінила прізвище на «ОСОБА_18»; усунути ОСОБА_4 від спадкування після ОСОБА_9, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1; визнати за нею право власності у порядку спадкування за законом після ОСОБА_9 на квартиру АДРЕСА_1.

Свої вимоги мотивувала тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла її двоюрідна бабуся - ОСОБА_9 Після її смерті відкрилась спадщина, що складається з квартири АДРЕСА_1, яка належала їй на підставі свідоцтва про право власності на житло від 20 січня 1998 року. Батько ОСОБА_9 - ОСОБА_11 був розстріляний німцями, а її мати ОСОБА_12 померла у 1947 році. Відповідно до рішення виконкому від 16 квітня 1947 року ОСОБА_13 було призначено опікуном над сиротою ОСОБА_9

Вказувала, що ОСОБА_9 за життя жодного разу у шлюбі не була та власних дітей не мала, тому спадкоємці першої, другої, третьої та четвертої черги після неї відсутні. Зазначала, що вона є єдиною спадкоємицею п'ятої черги спадкування, яка по відношенню до неї є родичем шостого ступеня споріднення. Вона, протягом строку, передбаченого ст. 1270 ЦК України, як єдина спадкоємиця звернулась до П'ятої Дніпропетровської державної нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини.

Зазначала, що для встановлення та підтвердження родинного зв'язку необхідно встановити факт реєстрації шлюбу між ОСОБА_18та ОСОБА_11, оскільки, згідно відповіді Державного архіву Дніпропетровської області від 25 вересня 2014 року, книги реєстрації актів цивільного стану по Вільненській сільській раді за 1928 рік відсутні.

Вказувала, що ОСОБА_4 дійсно є далекою родичкою ОСОБА_9, однак останні 3 роки не піклувалась про спадкодавця, хоча мала таку можливість, крім того ОСОБА_9 просила її про це. Але ОСОБА_4 вказувала, що буде доглядати ОСОБА_9 тільки після того, як вона подарує їй свою квартиру. На підставі ч. 5 ст. 1224 ЦК України просила суд усунути ОСОБА_4 від права на спадкування, як за законом так і за заповітом, оскільки за життя ОСОБА_9, вона ухилялася від виконання обов'язку щодо утримання спадкодавця, фактично поклавши ці обов'язки на неї.

Рішенням Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 23 березня 2015 року позовні вимоги ОСОБА_4 та зустрічні позовні вимоги ОСОБА_6 задоволено частково.

Визнано заповіт ОСОБА_9 на все майно на користь ОСОБА_6 від 20 червня 2013 року, посвідчений в Миколаївській селищній раді Петропавлівського району Дніпропетровської області за реєстровим № 54 недійсним.

Встановлено факт реєстрації шлюбу між ОСОБА_18 та ОСОБА_11, після укладення якого ОСОБА_18, змінила своє прізвище на «ОСОБА_18».

Встановлено факт укладення шлюбу ОСОБА_7 та ОСОБА_8, після укладення якого ОСОБА_7, змінила своє прізвище на «ОСОБА_7».

Встановлено факт родинних відносин про те, що ОСОБА_9, яка померла 25 червня 2013року, є троюрідною тіткою ОСОБА_4

У задоволенні іншої частини позовних вимог ОСОБА_4 та ОСОБА_6 відмовлено.

Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Рішенням апеляційного суду Дніпропетровської області від 22 вересня 2015 року рішення суду першої інстанції в частині задоволення позовних вимог ОСОБА_4 скасовано, у задоволенні позову про визнання заповіту недійсним відмовлено.

У решті рішення суду першої інстанції залишено без змін.

У касаційній скарзі ОСОБА_4, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить рішення апеляційного суду скасувати, а рішення суду першої інстанції змінити в частині встановлення факту родинних відносин, а саме зазначити, що ОСОБА_9 є її двоюрідною тіткою, та визнати за нею право на спадкування за законом після ОСОБА_9

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, законність та обґрунтованість судових рішень в межах касаційного оскарження, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ дійшла висновку, що касаційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до вимог ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Суд першої інстанції, ухвалюючи рішення в частині позовних вимог ОСОБА_6, яка не скасована апеляційним судом, та апеляційний суд погоджуючись з висновком суду в цій частині, правильно встановили характер спірних правовідносин сторін у справі та застосували норми матеріального права, які регулюють ці правовідносини, вирішили спір з урахуванням конкретних обставин справи з дотриманням норм процесуального права.

Зокрема, апеляційний суд, скасовуючи рішення суду першої інстанції в частині задоволення позовних вимог ОСОБА_4 та ухвалюючи в цій частині нове рішення, на підставі доказів, поданих сторонами, які належним чином оцінені (ст. 212 ЦПК України), правильно виходив із того, що позовні вимоги ОСОБА_4про встановлення факту перебування у шлюбі ОСОБА_7 та ОСОБА_8 та факту її родинних відносин з ОСОБА_9 є недоведеними.

У зв'язку з цим також не підлягають задоволенню й інші вимоги ОСОБА_4, які є похідними від встановлення саме цих фактів.

Доводи касаційної скарги та зміст рішення суду першої інстанції в частині, яка не скасована апеляційним судом, та рішення апеляційного суду не дають підстав для висновку про те, що судами при розгляді справи були допущені порушення норм матеріального чи процесуального права, які відповідно до ст. ст. 338-341 ЦПК України є підставами для скасування судових рішень.

Ураховуючи вищевикладене, колегія суддів вважає за необхідне касаційну скаргу відхилити.

Керуючись ч. 3 ст. 332 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_4 відхилити.

Рішення Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 23 березня 2015 року в частині, яка не скасована апеляційним судом, та рішення апеляційного суду Дніпропетровської області від 22 вересня 2015 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Колегія суддів: В.А. Черненко

В.І.Журавель

С.П. Штелик