Номер провадження: 22-ц/785/2298/16
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
Доповідач Фальчук В. П.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16.03.2016 року м. Одеса

Колегія суддів Судової палати у цивільних справах апеляційного суду Одеської області у складі:

головуючого - Фальчука В.П.,

суддів Таварткіладзе О.М., Кравця Ю.І.,

секретаря Книгиницького О.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства «Українське Дунайське пароплавство» на рішення Ізмаїльського міськрайсуду Одеської області від 10 грудня 2015 року в цивільній справі за позовною заявою Приватного акціонерного товариства «Українське Дунайське пароплавство» до ОСОБА_2 про стягнення матеріальної шкоди, -

встановила:

02.10.2014 року ПрАТ «Українське Дунайське пароплавство» звернулося до суду з позовом про стягнення з ОСОБА_2 матеріальної шкоди у загальному розмірі 33054 грн. 96 коп., завданої в результаті неналежного виконання відповідачем службових обовязків, посилаючись на наступні обставини;

ОСОБА_2 працював за трудовим договором у ПрАТ «Українське Дунайське пароплавство» на посаді шкіпера судна (танку УДП Т-230), в службові обовязки якого входило прийом та видача паливно-мастильних матеріалів. Матеріальні цінності відповідач отримував за разовими документами.

20.11.2012 року було проведено перевірку збереження та правильного обліку матеріальних цінностей, отриманих ОСОБА_2 за разовими документами, в результаті якої була виявлена недостача мастила марки - М14ДЦЛ у кількості 1494 кг. вартістю 30104 грн. 10 коп., та мастила марки - М10ДЦЛ-20 у кількості 1578 літрів, вартістю 2950 грн. 86 коп.

Позивач звернувся до Дунайської прокуратури з заявою про порушення відносно ОСОБА_2 кримінальної справи за вказаним вище фактом, але порушена кримінальна справа була закрита за відсутністю обєкту злочину. У звязку із цим позивач вимушений був звернутися до суду з позовом про примусове стягнення з відповідача завданої товариству майнової шкоди.

ОСОБА_2 позовні вимоги ПрАТ «Українське Дунайське пароплавство» не визнав у повному обсязі вказуючи, що він не завдавав матеріальної шкоди товариству, так як належним чином ставився до виконання своїх службових обовязків. Крім того, відповідач просив застосувати строки позовної давності до заявлених позивачем вимог, оскільки з позовом до суду товариство звернулося після сплину одного року, з часу виявлення факту недостачі паливно-мастильних матеріалів.

Рішенням Ізмаїльського міськрайсуду від 10.12.2015 року у задоволенні позовних вимог ПрАТ «Українське Дунайське пароплавство» відмовлено у повному обсязі, так як позивачем пропущений строк позовної давності за зверненням до суду із цим позовом.

В апеляційній скарзі ПрАТ «Українське Дунайське пароплавство» просить рішення суду скасувати у звязку з порушенням судом норм матеріального і процесуального права та ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги товариства задовольнити у повному обсязі вказуючи, що строк для звернення до суду з позовом не пропущений, оскільки позовна заява була подана після того, як товариству стало відомо про закриття кримінального провадження Дунайською транспортною прокуратурою за фактом спричинення відповідачем майнової шкоди товариству.

За правилами ч.1ст.303 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, який доповів зміст рішення, що оскаржене, доводи апеляційної скарги, межі, в яких повинні проводитися перевірка рішення, встановлюватися обставини і досліджуватися докази вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, за наступних підстав;

Згідно п.1ч.1ст.308 ЦПК України, апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог ПрАТ «Українське Дунайське пароплавство» про стягнення з ОСОБА_2 матеріальної шкоди у загальному розмірі 33054 грн. 96 коп., завданої в результаті неналежного виконання відповідачем службових обовязків, суд першої інстанції виходив із того, що позивачем пропущений строк позовної давності, на застосуванні якого наполягав відповідач під час розгляду справи.

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, так як вони відповідають обставинам справи, та нормам матеріального і процесуального права.

Частиною 3 статті 233 КЗпП України встановлено, що для звернення власника або уповноваженого ним органу до суду в питаннях про стягнення з працівника матеріальної шкоди, заподіяної підприємству, установі, організації, встановлюється строк в один рік з дня виявлення заподіяної працівником шкоди.

Встановлений частиною третьою цієї статті строк застосовується і при зверненні до суду вищестоящого органу або прокурора.

Як розяснено у пункті 20 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 29.12.1992 року №14 «Про судову практику в справах про відшкодування шкоди, заподіяної підприємствам, установам, організаціям їх працівниками», судам необхідно перевіряти, чи додержаний власником або уповноваженим ним органом встановлений статтею 233 КЗпП України річний строк з дня виявлення заподіяної працівником шкоди для звернення до суду з позовом про її відшкодування. Днем виявлення шкоди слід вважати день, коли власнику або уповноваженому ним органу стало відомо про наявність шкоди, заподіяної працівником. Днем виявлення шкоди, встановленої в результаті інвентаризації матеріальних цінностей, при ревізії або перевірці фінансово-господарської діяльності підприємства, установи, організації, слід вважати день підписання відповідного акту або висновку.

Отже, прийняття постанови про порушення кримінальної справи не усуває юридичного значення доведених до відома юридичної особи або органу державного управління актів, висновків та інших документів, здатних підтвердити початок перебігу встановленого частиною третьою статті 233 КзПП України строку звернення до суду.

З огляду на викладене слід дійти висновку, що за змістом частини третьої статті 233 КзПП України день прийняття постанови про порушення кримінальної справи відносно особи, яка є відповідачем у цивільній справі про відшкодування шкоди, заподіяної підприємству, установі, організації внаслідок порушення покладених на працівника трудових обовязків, не слід вважати днем виявлення шкоди, заподіяної цим працівником, у разі наявності акта або висновку, складених у результаті інвентаризації матеріальних цінностей, при ревізії або перевірці фінансово-господарської діяльності підприємства, установи, організації (правова позиція, висловлена Верховним Судом України в постанові від 02 березня 2016 року, у справі №6-1263цс15).

У разі пропуску з поважних причин строків, встановлених статтею 233 цього Кодексу, районний, районний у місті, міський чи міськрайонний суд може поновити ці строки ст.234 ЦПК України.

Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_2 працював за трудовим договором у ПрАТ «Українське Дунайське пароплавство» на посаді шкіпера судна (танку УДП Т-230), в службові обовязки якого входило прийом та видача паливно-мастильних матеріалів. Матеріальні цінності відповідач отримував за разовими документами.

20.11.2012 року було проведено перевірку збереження та правильного обліку матеріальних цінностей, отриманих ОСОБА_2 станом на 20.11.2012 року, в результаті якої була виявлена недостача мастила марки М14ДЦЛ у кількості 1494 кг. вартістю 30104 грн. 10 коп., та мастила марки - М10ДЦЛ-20 у кількості 1578 літрів, вартістю 2950 грн. 86 коп. За результатами перевірки позивачем 20.11.2012 року був складений акт перевірки використання, обліку паливно мастильних матеріалів та ведення суднової документації.

29.11.2012 року позивачем був виданий наказ №271л, яким відповідачу було запропоновано у добровільному порядку виплатити матеріальну шкоду у розмірі 33054 грн. 96 коп.

Оскільки ОСОБА_2 відмовився добровільно сплатити на користь ПрАТ «Українське Дунайське пароплавство» майнову шкоду, товариство 02.10.2014 року звернулося до Ізмаїльського міськрайсуду Одеської області з позовом про примусове стягнення цієї шкоди.

З урахуванням встановлених обставин та вказаних вище норм матеріального права суд першої інстанції правомірно відмовив позивачу у задоволенні позовних вимог у повному обсязі, так як товариством пропущений строк позовної давності за зверненням до суду із цим позовом.

Колегія судів визнає, що доводи ОСОБА_2 про застосування строків позовної давності до заявлених позивачем вимог ґрунтуються на законі і підтверджені матеріалами справи. Актом перевірки використання, обліку паливно мастильних матеріалів та ведення суднової документації від 29.11.2012 року, складеним ПрАТ «Українське Дунайське пароплавство», був встановлений факт недостачі паливно-мастильних матеріалів, переданих відповідачу за разовими документами. Саме з цього часу товариство мало право на протязі року звернутися до суду з позовом про стягнення майнової шкоди з відповідача, відповідно до вимог ч.3ст.233 ЦПК України. Однак ПрАТ «Українське Дунайське пароплавство» пропустило цей строк, оскільки звернулося до суду з позовом лише 02.10.2014 року.

Доводи апеляційної скарги ПрАТ «Українське Дунайське пароплавство» не можуть бути прийняті судом до уваги, оскільки висновків суду першої інстанції вони не спростовують, та не містять правових підстав, передбачених ст.309 ЦПК України для скасування рішення суду першої інстанції та ухвалення нового рішення про задоволення позовних вимог апелянта у повному обсязі. Доводи товариства про те, що строк позовної давності позивачем не пропущений не ґрунтуються на законі, оскільки факт недостачі паливно-мастильних матеріалів був встановлений актом перевірки використання, обліку паливно мастильних матеріалів та ведення суднової документації від 29.11.2012 року, складеним апелянтом. Звернення позивача до Дунайської прокуратури із заявою про порушення кримінальної справи щодо ОСОБА_2, та закриття кримінального провадження, не є доказом дотримання позивачем строків позовної давності. Така правова позиція висловлена і в постанові ВСУ від 02.03.2016 року (у справі №6-1263цс15).

Інші доводи апеляційної скарги не мають правового значення для вирішення питання про скасування рішення суду першої інстанції.

Керуючись ст.304, п.1ч.1ст.307, ст.308 ЦПК України, колегія суддів Судової палати у цивільних справах апеляційного суду Одеської області, -

ухвалила;

Апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства «Українське Дунайське пароплавство» - відхилити.

Рішення Ізмаїльського міськрайсуду Одеської області від 10 грудня 2015 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, та може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ на протязі двадцяти днів, з дня набрання законної сили.

Судді апеляційного суду Одеської області: В.П.Фальчук

ОСОБА_3

ОСОБА_4