Справа № 750/849/16-ц
Провадження № 2/750/798/16

Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
11 березня 2016 року м.Чернігів
Деснянський районний суд м. Чернігова в складі:

головуючого судді Супруна О.П.

за участю секретаря Носенко М.Ю.,

позивача, представника відповідача Подибайла В.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до військової частини НОМЕР_1 про стягнення інфляційних збитків, трьох відсотків річних та відшкодування матеріальної шкоди,

в с т а н о в и в :
28 січня 2016 року позивач звернулася до суду з позовом, в якому просить стягнути з військової частини НОМЕР_1 на її користь інфляційних збитків 30 986,54 грн., трьох відсотків річних 6 333, 84 грн., матеріальної шкоди 4 368 грн., а всього 41 688,59 грн. Свій позов позивач обґрунтовує тим, що рішенням Деснянського районного суду м. Чернігова від 21.03.2007 зобов`язано військову частину НОМЕР_1 провести перерахунок грошового забезпечення і виплатити позивачу за період з 01.12.2001 по 30.03.2006 належне їй грошове забезпечення з урахуванням: доплати до посадового окладу, збільшеного на 50 %, щомісячної надбавки за особливі умови проходження служби, складності, за напруженість у роботі у розмірі 50% посадового окладу, щомісячної надбавки за високі досягнення у праці і виконання особливо-важливої роботи у розмірі 80 % посадового окладу, премії збільшеної на 20 % середнього розміру, що виплачується у відповідному державному органі (апараті цього органу), матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань та допомоги на оздоровлення у розмірі двомісячної заробітної плати, що передбачено п. 2 Указу Президента України від 11.12.2001 № 1207/2001 «Про деякі заходи щодо зміцнення юридичних служб державних органів». В добровільному порядку відповідач виконувати рішення суду відмовився. Вказане рішення було виконано повністю лише 18.09.2014 під час примусового виконання рішення суду. Крім того, в період примусового виконання рішення суду була призначена та проведена судово-економічна експертиза, за виконання якої ОСОБА_1 було сплачено 4368 грн. Цю суму вона вважає збитками, понесеними для відновлення свого порушеного права.

У судовому засіданні позивач позов підтримала та просила його задовольнити.

Представник відповідача заперечував проти задоволення позову.

Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов задоволенню не підлягає.

У судовому засіданні встановлено, що постановою Деснянського районного суду м. Чернігова від 21.03.2007 зобов`язано військову частину НОМЕР_1 провести перерахунок грошового забезпечення і виплатити позивачу за період з 01.12.2001 по 30.03.2006 належне їй грошове забезпечення з урахуванням: доплати до посадового окладу, збільшеного на 50 %, щомісячної надбавки за особливі умови проходження служби, складності, за напруженість у роботі у розмірі 50% посадового окладу, щомісячної надбавки за високі досягнення у праці і виконання особливо-важливої роботи у розмірі 80 % посадового окладу, премії збільшеної на 20 % середнього розміру, що виплачується у відповідному державному органі (апараті цього органу), матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань та допомоги на оздоровлення у розмірі двомісячної заробітної плати, що передбачено п. 2 Указу Президента України від 11.12.2001 № 1207/2001 «Про деякі заходи щодо зміцнення юридичних служб державних органів» (а.с. 6-7).

Як убачається з висновку №С-77 судово-економічної експертизи від 30.04.2013 (а.с. 10-14), у справі №825/409/13-а за адміністративним позовом ОСОБА_1 до військової частини НОМЕР_1 про визнання бездіяльності неправомірною та стягнення коштів була проведена судово-економічна експертиза, висновком якої встановлено, що позивачеві необхідно донарахувати 19 752,83 грн. грошового забезпечення за період роботи з червня 2004 року по березень 2006 року у військовій частині НОМЕР_1 . Відповідно до акта виконаних робіт № С-77 від 30.04.2013 вартість судово-економічної експертизи у справі № 825/409/13-а склала 4368 грн., які були сплачені ОСОБА_1 згідно квитанції до прибуткового касового ордеру № 66 від 15.03.2013 (а.с. 16).

Як встановлено судом та не заперечувалось сторонами, вищевказаний позов ОСОБА_1 ухвалою Чернігівського окружного адміністративного суду залишений без розгляду.

Згодом ухвалою Деснянського районного суду м. Чернігова від 07.11.2013, залишеною без змін ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 06.02.2014, змінено спосіб та порядок виконання постанови Деснянського районного суду м. Чернігова від 21.03.2007 у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправними дій, зобов`язання провести перерахунок грошового забезпечення та здійснити відповідну доплату, стягнувши з військової частини НОМЕР_1 на користь ОСОБА_1 грошові кошти в розмірі 19 752 грн. 83 коп. (а.с. 8-9). У мотивувальних частинах зазначених ухвал міститься посилання на висновок №С-77 судово-економічної експертизи від 30.04.2013у справі №825/409/13-а.

Відповідно до листа № 09-1-09/61/11156 від 22.09.2014 ГУ ДКСУ у Чернігівській області, 18.09.2014 було проведено безспірне списання коштів з рахунку В/ч НОМЕР_1 в сумі 19 752,83 грн. на користь ОСОБА_1 на картковий рахунок № НОМЕР_2 в філії ЧОУ ВАТ «Ощадбанк» (а.с. 5).

Частиною 2 ст. 22 ЦК України встановлено, що збитками є:1) втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки);2) доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).
Згідно положень ст. 87 КАС України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи належать, зокрема, витрати, пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів та проведення судових експертиз.

Таким чином, суд доходить висновку, що компенсація за проведення судово-економічної експертизи в рамках адміністративного позову відноситься до витрат, пов`язаних з розглядом справи, а не до збитків, передбачених цивільним законодавством, у зв`язку з чим позов в частині стягнення матеріальної шкоди у розмірі 4 368 грн. не підлягає задоволенню.

Відповідно до ст. 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Аналіз даної правової норми дає підстави для висновку, що нею регулюються зобов`язальні правовідносини, тобто її дія поширюється на порушення грошового зобов`язання, яке існувало між сторонами до ухвалення рішення суду.

Отже, суд доходить висновку про відсутність підстав застосування положень ст. 625 ЦК України до правовідносин, що виникли у зв`язку з ухвалення постанови Деснянського районного суду м. Чернігова від 21.03.2007 про зобов`язання військової частини НОМЕР_1 провести перерахунок грошового забезпечення і виплатити його позивачу за період з 01.12.2001 по 30.03.2006, а тому у задоволенні позову в частині стягнення інфляційних збитків у розмірі 30 986,54 грн. та трьох відсотків річних у розмірі 6 333,84 грн. належить відмовити.

Керуючись ст. ст. 10, 11, 60, 88, 208, 209, 212 - 215, 218, 292, 294 ЦПК України, суд

в и р і ш и в :
У задоволенні позову ОСОБА_1 до військової частини НОМЕР_1 про стягнення інфляційних збитків, трьох відсотків річних та відшкодування матеріальної шкоди відмовити.

Рішення суду може бути оскаржене до Апеляційного суду Чернігівської області шляхом подачі через Деснянський районний суд м. Чернігова апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення.

Суддя О.П. Супрун