АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 22-ц/793/677/16Головуючий по 1 інстанції
Категорія : Костенко А.І.
Доповідач в апеляційній інстанції
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 березня 2016 року Колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Черкаської області в складі:

головуючогоБондаренка С. І.
суддівВініченка Б. Б. , Храпка В. Д.
при секретаріДемченко Н. Ю.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Черкаси апеляційну скаргу публічного акціонерного товариства «Банк «Фінанси та Кредит» на рішення Маньківського районного суду Черкаської області від 27 січня 2016 року у справі за позовом ОСОБА_7 до публічного акціонерного товариства «Банк «Фінанси та Кредит», приватного підприємства «Лавіта», третя особа нотаріус Маньківського районного нотаріального округу Старосвітська Ольга Гаврилівна про визнання договору іпотеки недійсним, -

в с т а н о в и л а :

В жовтні 2015 року ОСОБА_7 звернувся до суду з позовом до публічного акціонерного товариства «Банк «Фінанси та Кредит», приватного підприємства «Лавіта», третя особа нотаріус Маньківського районного нотаріального округу Старосвітська Ольга Гаврилівна про визнання договору іпотеки недійсним, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що 11 квітня 2008 року між ВАТ «Банк «Фінанси та кредит» та ПП «Лавіта» був укладений договір іпотеки відповідно до якого ПП «Лавіта» передало ВАТ «Банк «Фінанси та кредит» в іпотеку комплекс будівель номер 5485229, що складається з адмінбудинку з прибудовою літ.А,а - 73.6 кв.м., кімнати зразків літ.З - 28.2 кв.м., споруд №1,2, замощення №ІІ, криниці літ.К, магазин літ.Б - 192.5 кв.м., склад сипучих товарів з підвалом літ. В пд. В-1113.6 кв.м., матеріальний склад літ.Д - 567.6 кв.м., нежитлова будівля літ.Г - 58.4 кв.м., майстерні літ. М - 25.1 кв.м., сторожка з ганком літ.Н - 7.2 кв.м., склад літ.Є - 6.8 кв.м., вбиральня літ.Е, що розташовані на земельній ділянці по АДРЕСА_1

Укладений договір іпотеки не відповідає Закону України «Про іпотеку», оскільки не зазначена площа земельної ділянки, на якій знаходиться нерухоме майно яке передається в іпотеку, її реєстраційні дані у тому числі кадастровий номер.

У вступній частині договору допущено ряд неточностей , а саме відповідно до свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 2.11.2006 року, вище зазначений комплекс не має таких об'єктів як адмінбудинок з прибудовою літ.А,а, замощення №ІІ, нежитлова будівля літ. Г, склад літ.Є. Натомість до складу комплексу крім всіх інших об'єктів входять адмінбудинок з прибудовою Ж,а, замощення І, нежитлова будівля Є, склад Л, тому в іпотеку було передано майно, якого немає у власності іпотекодавця.

Зазначена в договорі вартість предмету іпотеки в сумі 526807 гривень не відповідає ринковій вартості комплексу яка становить 2741540 гривень.

В порушення Закону України «Про іпотеку», перед укладенням договору не була отримана згода власника у вигляді рішення засновників ПП «Лавіта», що передбачено розділом 7 статуту іпотекодавця, крім того, відповідно до статуту саме засновнику, а не директору надається право на укладення договорів.

Також підлягає сумніву наявність повноважень у заступника начальника відділення №27 (м.Умань) філії «Полтавське РУ» ВАТ «Банк Фінаси та кредит» ОСОБА_9 на укладення договору іпотеки.

Позивач є основним власником ПП «Лавіта» з часткою 97.3% в статутному капіталі, тому укладений договір порушує право власності позивача.

На підставі наведених обставин позивач просив визнати недійсним договір іпотеки від 11 квітня 2008 року.

В подальшому позивач позовні вимоги уточнив подавши заяву від 19 листопада 2015 року в якій просив визнати недійсним договір іпотеки від 11 квітня 2008 року.

Зобов'язати ДП «Інформаційний центр» виключити запис від 11.04.2008 року №7003164 про обтяження майна іпотекою відповідно до договору іпотеки з Державного реєстру іпотек, вилучити з Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна запис від 11.04.2008 року №7003164 про накладення заборони на відчуження нерухомого майна, що є предметом договору іпотеки.

Рішенням Маньківського районного суду Черкаської області від 27 січня 2016 року позов задоволено.

Визнано договір іпотеки від 11 квітня 2008 року - недійсним.

Зобов'язано ДП «Інформаційний центр»:

- виключити запис від 11.04.2008 року №7003164 про обтяження майна іпотекою відповідно до договору іпотеки з Державного реєстру іпотек;

- вилучити з Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна запис від 11.04.2008 року №7003164 про накладення заборони на відчуження нерухомого майна, що є предметом договору іпотеки.

Вирішено питання судових витрат.

Не погоджуючись з рішенням суду, ПАТ «Банк «Фінанси та кредит» подало апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, просило скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення яким в задоволенні позовних вимог відмовити.

Заслухавши доповідача, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції, колегія суддів, приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню виходячи з наступного.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції, виходив з того, що укладений договір не відповідає вимогам закону, а тому підлягає визнанню недійсним.

Однак з такими висновками суду погодитись не можна.

Відповідно до статті 1 Закону України «Про іпотеку» іпотека - вид забезпечення виконання зобов'язання нерухомим майном, що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов'язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника у порядку, встановленому цим Законом.

В судовому засіданні встановлено та підтверджується матеріалами справи, що 11 квітня 2008 року між ВАТ «Банк «Фінанси та Кредит» правонаступник ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» (іпотекодержатель) в особі заступника начальника відділення №27 (м.Умань) філії «Полтавське РУ» ВАТ «Банк «Фінанси та кредит» ОСОБА_9 який діє на підставі довіреності, посвідченої приватним нотаріусом Полтавського міського нотаріального округу Огир Л.А. 29 січня 2008 року за реєстром №29 та приватним підприємством «Лавіта» в особі директора ПП «Лавіта» ОСОБА_11, - майновий поручитель ОСОБА_11 (іпотекодавець) укладений договір іпотеки за умовами якого іпотекодавець передає в іпотеку іпотекодержателю нерухоме майно : комплекс нежитлових будівель, реєстраційний номер 5485229, який складається з адмінбудинку з прибудовою (літера А,а) - 73.6 кв.м., кімната зразків (літера З) - 28.2 кв.м., споруд (№1,2), замощення (№ІІ), криниці (літера К), магазину (літера Б) - 192.5 кв.м., складу сипучих товарів з підвалом (літера В пд В) - 1113.6 кв.м., матеріального складу (літера Д) - 567.6 кв.м., нежитлової будівлі (літера Г) 58.4 кв.м., майстерні (літера М) - 25.1 кв.м., сторожки з ганком (літера - Н) - 7.2 кв.м., складу (літера Є) - 6.8 кв.м., вбиральні (літера Е), що розташований на земельній ділянці по АДРЕСА_1, яка належить іпотекодавцю на підставі договору купівлі-продажу, посвідченого приватним нотаріусом Маньківського районного нотаріального округу Старосвітською О.Г. 13.02.2008 року і зареєстровано в реєстрі за №560 ( предмет іпотеки).

Частиною 1 статті 215 ЦК України встановлено, що підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.

Згідно частини 1 статті 203 ЦК України, в редакції чинній на час виникнення правовідносин, зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства.

За правилами визначеними у вказаних нормах, підстави які тягнуть такі правові наслідки, як недійсність укладеного договору мають існувати на час укладення оспорюваного договору.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції, керувався статутом приватного підприємства «Лавіта» в редакції 3.02.2015 року (а.с.10-16), тобто документом, редакція якого була відсутня на час укладення оспорюваного договору.

Разом з тим, згідно статуту приватного підприємства «Лавіта» в редакції 7.08.2006 року єдиним засновником ПП «Лавіта» є ОСОБА_11 який і підписував оспорюваний договір та зазначений в договорі іпотеки і як директор ПП «Лавіта» і як майновий поручитель, а рішенням засновника приватного підприємства «Лавіта» ОСОБА_11 від 3 грудня 2007 року (а.с.96), надана згода на передачу в заставу по кредитній лінії позичальника ОСОБА_11 нерухомого майна, яке належить на праві власності ПП «Лавіта», а саме комплекс нежитлових будівель загальною площею 2073 кв.м., що розташовані за адресою АДРЕСА_1

Згідно частини 6 статті 5 Закону України «Про іпотеку», в редакції чинній на час виникнення правовідносин, вартість предмета іпотеки визначається за згодою між іпотекодавцем і іпотекодержателем або шляхом проведення оцінки предмета іпотеки відповідним суб'єктом оціночної діяльності у випадках, встановлених законом або договором.

Таким чином визначена згодою сторін, в п.3 договору, вартість предмета іпотеки, не суперечить ЦК України та іншим актам цивільного законодавства.

Частиною 4 статті 6 Закону України «Про іпотеку», в редакції чинній на час виникнення правовідносин, встановлено, що якщо будівля (споруда), що передається в іпотеку, розташована на земельній ділянці, яка належить іпотекодавцю на праві власності, така будівля (споруда) підлягає передачі в іпотеку разом із земельною ділянкою, на якій вона розташована. Якщо ця земельна ділянка належить іншій особі та була передана іпотекодавцю в оренду (користування), після звернення стягнення на будівлі (споруди) їх новий власник набуває права і обов'язки, які мав іпотекодавець за правочином, яким встановлено умови оренди цієї земельної ділянки (користування нею).

Вказана норма закону констатує нерозривність будівлі (споруди) з земельною ділянкою на якій така будівля (споруда) знаходиться.

Крім того вказане питання переходу права на земельну ділянку в разі набуття права на будівлю (споруду) врегульовано ст. 120 ЗК України, а тому така обставина не може бути підставою для визнання договору недійсним.

Згідно пункту 3 частини 1 статті 18 Закону України «Про іпотеку» , в редакції чинній на час виникнення правовідносин, іпотечний договір повинен містити опис предмета іпотеки, достатній для його ідентифікації, та/або його реєстраційні дані.

Застосування законодавцем у вказаній нормі права «та/або» передбачає альтернативу зазначення в договорі «або опис предмета іпотеки», «або реєстраційні дані».

З тексту договору вбачається, що крім опису предмета іпотеки в ньому зазначено щодо комплексу нежитлових будівель реєстраційний номер 5485229, що є достатнім для ідентифікації.

Крім того відповідно до витягу №17789597 з реєстру прав власності на нерухоме майно від 19.02.2008 року, яким і керувався нотаріус при посвідченні оспорюваного договору, назва та позначення будівель, які зазначені в оспорюваному договорі іпотеки, повністю співпадає.

Також в матеріалах, якими керувався нотаріус під час посвідчення договору іпотеки, мається довіреність від 29 січня 2008 року зареєстрована в реєстрі за №29, якою ВАТ «Банк «Фінанси та Кредит» в особі керуючого філією «Полтавське регіональне управління «ВАТ «Банк «Фінанси та Кредит» ОСОБА_12 уповноважено ОСОБА_9 в тому числі на укладення і підписання від імені банку договору іпотеки, тому від імені банку, при підписанні спірного договору, діяла повноважна особа.

Частиною 1 статті 3 ЦПК України встановлено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Аналогічна норма міститься в статті 15 ЦК України.

З даних норм слідує, що для звернення до суду перше, що позивач зобов'язаний довести, це наявність самого права яке було порушене, в даному випадку це право власності на ПП «Лавіта».

На час укладення оспорюваного договору позивач ОСОБА_7 не був ні засновником ( власником), ні співзасновником (співвласником) ПП «Лавіта», тому будь-яких його прав, укладеним договором, не могло бути порушено, оскільки не може бути порушене те чого не існувало.

За змістом статей 11,30,33,119,215 ЦПК України, можна прийти до висновку, що рішення суду про відновлення порушеного права має стосуватись осіб які порушили вказане право, вони мають статус відповідача та до них позивачем пред'явлений позов.

Суд першої інстанції, в порушення вказаних вимог закону, зобов'язав ДП «Інформаційний цент» вчинити дії, при тому, що останнє не є відповідачем в даній справі.

За таких обставин, колегія суддів, приходить до висновку про скасування рішення суду першої інстанції та ухвалення нового рішення про відмову в задоволенні позовних вимог.

Керуючись ст..ст.303,307,309,313,314,316 ЦПК України, колегія суддів, -

в и р і ш и л а :

Апеляційну скаргу публічного акціонерного товариства «Банк «Фінанси та Кредит» - задовольнити, а рішення Маньківського районного суду Черкаської області від 27 січня 2016 року - скасувати.

Ухвалити нове рішення яким:

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_7 до публічного акціонерного товариства «Банк «Фінанси та Кредит», приватного підприємства «Лавіта», третя особа нотаріус Маньківського районного нотаріального округу Старосвітська Ольга Гаврилівна про визнання договору іпотеки недійсним - відмовити.

Стягнути з ОСОБА_7 на користь публічного акціонерного товариства «Банк «Фінанси та Кредит» судові витрати в сумі 535 гривень 92 копійки.

Рішення апеляційного суду набирає законної сили з часу проголошення та може бути оскаржене в касаційному порядку до суду касаційної інстанції протягом 20 днів.

Головуючий :

Судді :