РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

ун. № 759/10517/16-ц

пр. № 2/759/4646/16

08 вересня 2016 року м. Київ

Святошинський районний суд м. Києва

під головуванням судді Сенька М.Ф.,

при секретарі Фещук Т.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про зняття арешту з майна, третя особа: Відділ державної виконавчої служби Святошинського РУЮ в м. Києві,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 19.09.2014 року було визнано переможцем електронних торгів з продажу 1/3 частки квартири АДРЕСА_1.

Реалізація вказаного майна була здійснена відповідно до ст. 62 ЗУ «Про виконавче провадження» в межах виконавчого провадження ВП № 28258163, заведеного на виконання виконавчого листа №2-5823/1999, що виданий від 16.02.2005р. Ленінградським районним судом м. Києва про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 аліментів.

Визначену за результатом проведення електронних торгів ціну продажу вказаної частини квартири ОСОБА_1 сплатила повністю.

Вказані обставини підтверджуються матеріалами справи, а саме: протоколом №3123 проведення електронних торгів від 19.09.2014, актом державного виконавця про проведення електронних торгів по реалізації арештованого нерухомого майна від 28.11.2014 року, квитанцією ГУ Ощадбанку по м. Києву та області № 12 від 12.09.2014, квитанцією Київського відділення № 17 АТ «Дельта Банк» від 25 вересня 2014 р.

Проте, при зверненні ОСОБА_1 до нотаріуса, було виявлено, що здійснити державну реєстрацію придбаного майна не вбачається за можливе через наявність щодо майна обтяжень, зокрема обтяження №2360170, що зареєстроване 06.09.2005р. Дванадцятою державною нотаріальною конторою на виконання постанови держвиконавця ВДВС Святошинського РУЮ у м. Києві № 285/29 від 01.07.2005р.

Зняти дане обтяження в межах виконавчого провадження, за яким воно було накладено, в загальному порядку, визначеному законом, не вбачається за можливе, оскільки це провадження знищене, про що зазначено в листі Святошинського районного ВДВС міста Київ Головного територіального управління юстиції у м. Києві (а.с. 16, 17).

Тому, ОСОБА_1 в липні 2016р. через свого представника заявила позов до ОСОБА_2 та ОСОБА_3 про зняття арешту з 1/3 частки квартири АДРЕСА_1.

Представник позивача ОСОБА_5 в судовому засіданні на вимогах позову наполягав, надав пояснення, що по суті зводяться до викладеного в позовній заяві.

ОСОБА_3 позов визнала і пояснила, що заборгованість з виплати їй ОСОБА_2 аліментів повністю погашена за рахунок коштів, отриманих від реалізації спірного майна, у зв'язку з чим виконавче провадження було закрите.

ОСОБА_2 та представник третьої особи в суд не з'явились, заперечень до позову не надходило.

Вислухавши учасників судового розгляду, дослідивши надані докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню за таких підстав.

Так, з огляду на наведене вище, позивач на законних підставах набула право власності на 1/3 частки квартири АДРЕСА_1, проте в силу об'єктивних, не залежних від її волі причин позбавлена можливості зареєструвати таке право відповідно до закону.

Статтею 321 ЦК України встановлено, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Згідно з ст.391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Пленум Верховного Суду України в постанові від 27 серпня 1976 року №6 "Про судову практику в справах про виключення майна з опису" роз'яснив, що за правилами, встановленими для розгляду позовів про виключення майна з опису, розглядаються вимоги громадян і організацій, що ґрунтуються на праві власності на описане майно або на праві володіння ним та при вирішенні питання про належність описаного майна слід керуватись нормами цивільного та шлюбно-сімейного законодавства, що регулюють право власності і його захист.

Згідно зі статтею 60 Закону України «Про виконавче провадження», особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту.

За таких обставин та вимог закону, суд приходить до висновку, що права позивача порушені, і ці права можуть бути відновлені лише судом, шляхом зняття арешту зі спірного майна, що не суперечить приписам ст. 16 ЦК України.

Отже, позов підлягає задоволенню.

Питання перерозподілу судових витрат позивачем не порушувалось.

На підставі наведених в рішенні норм закону, керуючись ст. ст. 10, 11, 60, 212, 214, 215 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про зняття арешту з майна задовольнити.

Зняти арешт, що накладений постановою ВДВС Святошинського районного управління юстиції у м. Києві № 285/29 від 01.07.2005 (зареєстрований в Єдиному реєстрі заборон відчуження нерухомого Дванадцятою державною нотаріальною конторою 06.09.2005р. за № 2360170) на 1/3 частки квартири АДРЕСА_1, загальною площею 52,43 кв.м.

На рішення може бути подана апеляційна скарга до Апеляційного суду м. Києва через Святошинський районний суд м. Києва протягом десяти днів з дня його проголошення.

Головуючий М.Ф. Сенько