РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(заочне)

10 серпня 2016 року Хмельницький міськрайонний суд

Хмельницької області в складі:

головуючої судді Мороз В.О.,

за участю секретаря Козельської Г.В.,

розглянувши в місті Хмельницькому в порядку ч. 2 ст. 197 ЦПК України цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» до ОСОБА_1 про звернення стягнення на предмет іпотеки, -

встановив:

30 червня 2016 року ПАТ «УкрСиббанк» звернулось до суду з позовом до ОСОБА_1 про звернення стягнення на предмет іпотеки, зазначивши, що згідно Договору про надання відновлювальної кредитної лінії №986/15-632-3 від 10.08.2011 р. ПАТ «Укрсоцбанк» надав ОСОБА_1 грошові кошти на умовах забезпеченості, повернення, строковості, платності та цільового характеру використання, в межах максимального ліміту заборгованості в сумі 200 000,00 грн., зі сплатою 17,70 % річних, з кінцевим терміном повернення заборгованості до 09.08.2018 р. Позичальник зобов'язаний забезпечувати своєчасне та в повному обсязі погашення кредиту із нарахованими процентами за фактичний час його використання та можливими штрафними санкціями в порядку визначеному договором. Вказує, що станом на 06.05.2016 року заборгованість відповідача перед позивачем за договором кредиту становить 458 029,11 грн., з яких: заборгованість за кредитом в сумі 181 147,52 грн.; заборгованість за відсотками в сумі 174 916,91 грн.; пеня за несвоєчасне повернення кредиту 50 378,87 грн.; пеня за несвоєчасне повернення відсотків 34 026,88 грн.; інфляційні витрати за кредитом 10 486,15 грн.; інфляційні витрати за відсотками 7 072,78 грн.

З метою забезпечення виконання зобов'язань ОСОБА_1 за договором про надання відновлювальної кредитної лінії №986/15-632-3 від 10.08.2011 р. Кредитор (Іпотекодержатель) та ОСОБА_1 (Іпотекодавець) уклали іпотечний договір б/н від 10.08.2011 року, згідно якого Предметом іпотеки є нерухоме майно - двокімнатна квартира АДРЕСА_1, загальною площею 84,7 кв.м., та належить іпотекодавцю на праві власності. Відповідно до умов п. 1.2. Іпотечного договору заставна вартість предмету іпотеки за згодою сторін становить 504 304,00 грн., на дату укладення цього іпотечного договору. Однак з огляду на теперішню дійсну вартість нерухомого майна, позивач вважає за необхідне здійснити звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом продажу предмета іпотеки в межах процедури виконавчого провадження за ціною, встановленою на підставі оцінки майна суб'єктом оціночної діяльності, на рівні, не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна. А тому, просить в рахунок погашення заборгованості в сумі 458 029,11 грн. за договором про надання відновлювальної кредитної лінії №986/15-632-3 від 10.08.2011р. укладеним між ПАТ «Укрсоцбанк» та ОСОБА_1 звернути стягнення на предмет іпотеки - двохкімнатну квартиру АДРЕСА_1, загальною площею 84,7 кв.м., яка належить ОСОБА_1 на праві власності. Встановити спосіб реалізації предмета іпотеки шляхом продажу останнього на прилюдних торгах в межах процедури виконавчого провадження за ціною, встановленою на підставі оцінки майна суб'єктом оціночної діяльності, на рівні, не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна.

В судове засідання представник позивача не з`явився, подав до суду заяву, в якій просив розгляд справи проводити за його відсутності, підтримав позовні вимоги, не заперечив проти заочного розгляду справи.

Відповідач ОСОБА_1 в судове засідання не з'явився, про день та час розгляду справи був повідомлений належним чином. Клопотань про відкладення розгляду справи чи інших заяв від нього не надійшло. У відповідності до ст. ст. 169 ч. 4, 226 ЦПК України суд за згодою представника позивача вважає можливим розглянути справу на підставі наявних в ній даних та доказів в порядку заочного розгляду.

Дослідивши матеріали справи, проаналізувавши законодавство, яке регулює спірні правовідносини, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Так, судом встановлено, що згідно Договору про надання відновлювальної кредитної лінії №986/15-632-3 від 10.08.2011 р. ПАТ «Укрсоцбанк» надав ОСОБА_1 грошові кошти на умовах забезпеченості, повернення, строковості, платності та цільового характеру використання, в межах максимального ліміту заборгованості в сумі 200 000,00 грн., зі сплатою 17,70 % річних, з кінцевим терміном повернення заборгованості до 09.08.2018 р.

Пунктом 3.3.8. Договору кредиту передбачено, що, позичальник зобов'язаний забезпечувати своєчасне та в повному обсязі погашення кредиту із нарахованими процентами за фактичний час його використання та можливими штрафними санкціями в порядку визначеному договором.

Відповідач станом на 06.05.2016 року року порушив умови кредитного договору і має заборгованість по кредиту в сумі 458 029,11 грн., з яких: заборгованість за кредитом в сумі 181 147,52 грн.; заборгованість за відсотками в сумі 174 916,91 грн.; пеня за несвоєчасне повернення кредиту 50 378,87 грн.; пеня за несвоєчасне повернення відсотків 34 026,88 грн.; інфляційні витрати за кредитом 10 486,15 грн.; інфляційні витрати за відсотками 7 072,78 грн., що підтверджується розрахунком заборгованості.

З метою забезпечення виконання зобов'язань ОСОБА_1 за договором про надання відновлювальної кредитної лінії №986/15-632-3 від 10.08.2011 р. Кредитор (Іпотекодержатель) та ОСОБА_1 (Іпотекодавець) уклали іпотечний договір б/н від 10.08.2011 року, згідно якого предметом іпотеки є нерухоме майно - двокімнатна квартира АДРЕСА_1, загальною площею 84,7 кв.м., та належить іпотекодавцю на праві власності.

Пунктом 1.1. Договору іпотеки передбачено, що Іпотекодавець передає в іпотеку Іпотекодержателю Предмет іпотеки у якості забезпечення зобов'язань Позичальника за Договором кредиту (основне зобов'язання), а саме зобов'язань зі сплати суми кредиту, процентів за користування кредитом, сплати можливих сум неустойки (пені, штрафу), відшкодування витрат, пов'язаних з пред'явленням вимог за основним зобов'язанням та збитків завданих порушенням основного зобов'язання.

Згідно п.п. 2.4.3. та 4.1 Іпотечного Договору та відповідно до ст. 33 Закону України "Про іпотеку", у разі невиконання або неналежного виконання Позичальником основного зобов'язання, Іпотекодержатель має право задовольнити свої забезпечені іпотекою вимоги шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. Звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється в тому числі на підставі рішення суду.

Згідно п.п. 2.4.6. 2.4.7. Іпотечного Договору за рахунок коштів, отриманих від реалізації предмета іпотеки, відповідно до чинного законодавства України задовольнити свої забезпечені іпотекою вимоги. У разі виникнення права звернення стягнення на предмет іпотеки, іпотекодержатель має право реалізувати його відповідно до чинного законодавства України, зокрема, законів України «Про іпотеку».

На підставі п. 4.5 Іпотечного Договору Іпотекодержатель за своїм вибором звертає стягнення на предмет іпотеки в один із наступних способів: п. 4.5.1 на підставі рішення суду; або п.4.5.2 на підставі виконавчого напису нотаріуса та іншими способами. У разі звернення стягнення на предмет іпотеки за рішенням суду, реалізація предмета іпотеки здійснюється у спосіб, зазначений у відповідному рішенні суду, у тому числі шляхом продажу на прилюдних торгах у межах процедури виконавчого провадження.

Згідно п.п. 1.6, 1.6.1. Іпотечного договору Іпотекодавець гарантує, що на предмет іпотеки не існує прав та вимог інших осіб, в тому числі тих, що не зареєстровані у встановленому законом порядку, а також, що із передачею предмету іпотеки в іпотеку не були порушені права неповнолітніх та/або малолітніх дітей, які проживають за адресою предмета іпотеки. До відома Іпотекодержателя доведено зміст заяви Іпотекодавця про те, що на момент укладення даного договору його малолітня донька не має права власності та не користується відчужуваним майном, а також, що жодна інша дитина віком до 18 років не має права власності або право користування даним майном.

Згідно ст.ст. 526, 530 ЦК України зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та у встановлений строк.

Вiдповiдно до ст.ст. 525, 526 ЦК України, одностороння відмова вiд зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом, а зобов'язання має виконуватись належним чином вiдповiдно до умов договору та вимог цього Кодексу.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про іпотеку» іпотекою визнається вид забезпечення виконання зобов'язання нерухомим майном, що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов'язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника в порядку, встановленому цим Законом.

Іпотека виникає на підставі договору, закону або рішення суду.

Частиною п'ятою статті 3 Закону України «Про іпотеку»передбачено, що іпотека має похідний характер від основного зобов'язання і є дійсною до припинення основного зобов'язання або до закінчення строку дії іпотечного договору. Закінчення строку дії кредитного договору не звільняє сторони від виконання зобов'язань (ч. 4ст. 631 ЦК України).

Відповідно до ч. 6 ст. 3 Закону України «Про іпотеку», в силу іпотеки Іпотекодержатель у разі порушення боржником основного зобов'язання відповідно до іпотеки іпотекодержатель має право задовольнити забезпечені іпотекою вимоги за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими особами, права чи вимоги яких на передане в іпотеку нерухоме майно зареєстровані після державної реєстрації іпотеки. Якщо пріоритет окремого права чи вимоги на передане в іпотеку нерухоме майно виникає відповідно до закону, таке право чи вимога має пріоритет над вимогою іпотекодержателя лише у разі його/її виникнення та реєстрації до моменту державної реєстрації іпотеки.

Згідно ст. 7 Закону України «Про іпотеку» за рахунок предмета іпотеки іпотекодержатель має право задовольнити свою вимогу за основним зобов'язанням у повному обсязі або в частині, встановленій іпотечним договором, що визначена на час виконання цієї вимоги, включаючи сплату процентів, неустойки, основної суми боргу та будь-якого збільшення цієї суми, яке було прямо передбачене умовами договору, що обумовлює основне зобов'язання.

Стаття 12 Закону України «Про іпотеку» передбачає, що в разі порушення іпотекодавцем зобов'язань, встановлених іпотечним договором, іпотекодержатель має право вимагати дострокового виконання зобов'язань боржника, а у разі невиконання вимог - звернути стягнути на предмет іпотеки.

Відповідно до ч. 1 ст. 33 Закону України «Про іпотеку», у разі невиконання боржником основного зобов'язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов'язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки.

Відповідно до ч. 6 ст. 38 Закону України «Про іпотеку» ціна продажу предмета іпотеки встановлюється за згодою між іпотекодавцем і іпотекодержателем або на підставі оцінки майна суб'єктом оціночної діяльності, на рівні, не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна. У разі невиконання цієї умови іпотекодержатель несе відповідальність перед іншими особами згідно з пріоритетом та розміром їх зареєстрованих прав чи вимог та перед іпотекодавцем в останню чергу за відшкодування різниці між ціною продажу предмета іпотеки та звичайною ціною на нього.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 39 Закону України «Про іпотеку» у разі задоволення судом позову про звернення стягнення на предмет іпотеки у рішенні суду зазначаються загальний розмір вимог та всі його складові, що підлягають сплаті іпотекодержателю з вартості предмета іпотеки; опис нерухомого майна, за рахунок якого підлягають задоволенню вимоги іпотекодержателя; заходи щодо забезпечення збереження предмета іпотеки або передачі його в управління на період до його реалізації, якщо такі необхідні; спосіб реалізації предмета іпотеки шляхом проведення прилюдних торгів або застосування процедури продажу, встановленої статтею 38 цього Закону; пріоритет та розмір вимог інших кредиторів, які підлягають задоволенню з вартості предмета іпотеки; початкова ціна предмета іпотеки для його подальшої реалізації.

Виходячи зі змісту поняття «ціна», як форми грошового вираження вартості товару, послуг тощо, аналізу норм статей 38, 39 Закону України «Про іпотеку» судова палата у цивільних справах Верховного Суду України приходять до правового висновку, що у розумінні норми статті 39 Закону України «Про іпотеку» встановлення початкової ціни предмету іпотеки у грошовому вираженні визначається за процедурою, передбаченою частиною шостою статті 38 цього Закону.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду України від 08.06.2016 року у справі № 1239цс16.

Відповідно до ст. 41 Закону України «Про іпотеку» реалізація предмета іпотеки, на який звертається стягнення за рішенням суду або за виконавчим написом нотаріуса, проводиться, якщо інше не передбачено рішенням суду, шляхом продажу на прилюдних торгах у межах процедури виконавчого провадження, передбаченої Законом України "Про виконавче провадження», з дотриманням вимог цього Закону.

Відповідно до умов п. 1.2. Іпотечного договору заставна вартість предмету іпотеки за згодою сторін становить 504 304,00 грн., на дату укладення цього Іпотечного договору.

Відповідно до ч. 2 ст. 43 зазначеного Закону початкова ціна продажу предмета іпотеки встановлюється рішенням суду або за згодою між іпотекодавцем та іпотекодержателем, а якщо вони не досягли згоди, - на підставі оцінки, проведеної відповідно до законодавства про оцінку майна і майнових прав та професійну оціночну діяльність, при цьому початкова ціна продажу майна не може бути нижчою за 90 відсотків його вартості, визначеної шляхом його оцінки.

Позивач з огляду на теперішню дійсну вартість нерухомого майна, вважає за необхідне здійснити звернення стягнення на Предмет іпотеки шляхом продажу предмета іпотеки в межах процедури виконавчого провадження за ціною, встановленою на підставі оцінки майна суб'єктом оціночної діяльності, на рівні, не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна.

Проте, щодо визначення початкової ціни предмета іпотеки, то з урахуванням норм ч. 6 ст. 38, ст. 39 Закону «Про іпотеку» та правової позиції Верховного Суду України, висловленої у постанові № 6-1205цс15 від 23 грудня 2015 року, вона повинна бути визначена на рівні 504 304,00 грн., відповідно до умов п. 1.2. Іпотечного договору, оскільки заставна вартість предмету іпотеки за згодою сторін становить 504 304,00 грн., на дату укладення цього іпотечного договору.

А тому, враховуючи наявні у матеріалах справи докази, які підтверджують наявність договірних відносин, заборгованість позичальника перед банком за кредитним договором, суд приходить до висновку, що в рахунок погашення заборгованості в сумі 458 029,11 грн. за договором про надання відновлювальної кредитної лінії №986/15-632-3 від 10.08.2011р. укладеним між ПАТ «Укрсоцбанк» та ОСОБА_1 слід звернути стягнення на предмет іпотеки - двохкімнатну квартиру АДРЕСА_1, загальною площею 84,7 кв.м., що належить ОСОБА_1 на праві власності, шляхом проведення прилюдних торгів у межах процедури виконавчого провадження за початковою ціною 504 304,00 грн., але на рівні, не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна, на підставі оцінки, проведеної субєктом оціночної діяльності або незалежним експертом на стадії оцінки майна під час проведення виконавчих дій.

Судові витрати розподіляються відповідно до ст. 88 ЦПК України.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 10, 11, 60, 88, 212-215, 224-226 ЦПК України, ст.ст. 525, 526, 530, 631 ЦК України, ст. ст. 12, 33, 35, 38, 39 Закону України «Про іпотеку», суд, -

ухвалив:

Позов задовольнити.

В рахунок погашення заборгованості в сумі 458 029,11 грн. за договором про надання відновлювальної кредитної лінії №986/15-632-3 від 10.08.2011р. укладеним між Публічним акціонерним товариством «Укрсоцбанк» та ОСОБА_1, звернути стягнення на предмет іпотеки - двохкімнатну квартиру АДРЕСА_1, загальною площею 84,7 кв.м., що належить ОСОБА_1 на праві власності.

Встановити спосіб реалізації предмету іпотеки, а саме нерухомого майна - двохкімнатну квартиру АДРЕСА_1, загальною площею 84,7 кв.м., що належить ОСОБА_1 на праві власності, шляхом проведення прилюдних торгів у межах процедури виконавчого провадження за початковою ціною 504 304,00 грн., але на рівні, не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна, на підставі оцінки, проведеної субєктом оціночної діяльності або незалежним експертом на стадії оцінки майна під час проведення виконавчих дій.

Стягнути з ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, і.н. НОМЕР_1, на користь Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» 6 870 грн. 44 коп. судових витрат.

Копію заочного рішення не пізніше 3 днів з дня його проголошення направити рекомендованим листом із повідомленням відповідачу.

Письмова заява відповідача про перегляд заочного рішення може бути подана протягом 10 днів з дня отримання його копії.

Рішення суду може бути оскаржено протягом 10 днів з дня його проголошення до апеляційного суду Хмельницької області.

Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя