Номер провадження: 22-ц/785/4056/16
Головуючий у першій інстанції
Доповідач Заїкін А. П.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22.09.2016 року м. Одеса

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Одеської області в складі:

- головуючого судді Заїкіна А.П.,

- суддів: - ОСОБА_1, ОСОБА_2,

за участю секретаря Гарбуз В.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_3, яка діє в своїх інтересах та в інтересах неповнолітнього ОСОБА_4, ОСОБА_5 до ОСОБА_6, ОСОБА_7, треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору ОСОБА_8, ОСОБА_9, про визнання права власності на спільне майно подружжя та на спадкове майно за законом, за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на рішення Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 22 лютого 2016 року,

встановила:

У квітні 2015 р. ОСОБА_3, діючи у своїх інтересах та в інтересах неповнолітнього ОСОБА_4, ОСОБА_5 звернулися до суду з вищезазначеним неодноразово уточненим у травні та червні 2015 р. позовом, в якому остаточно просили: 1) визнати за ОСОБА_3 право власності на: - 6/12 ч. квартири АДРЕСА_1; - 6/12 ч. автомобіля «Ніссан-Прімера», державний реєстраційний номер 31839 ОК; - 6/12 ч. прогулянкового судна «Космонавт», реєстраційний № 73; - 6/12 ч. прогулянкового катеру № 6916, реєстраційний № УОА-6916-К, судновий білет № 007096; - 6/12 ч. рятувального боту, судновий білет № 005315; - 6/12 ч. майна, у грошовій формі, приватного підприємства «Бріз-6»; 2) визнати за ОСОБА_4 та ОСОБА_5 право власності на: - по 1/24 ч. за кожним квартири АДРЕСА_2; - по 1/12 ч. за кожним квартири АДРЕСА_1; - по 1/12 ч. за кожним автомобіля «Ніссан-Прімера», державний реєстраційний номер 31839 ОК; - по 1/12 ч. за кожним прогулянкового судна «Космонавт», реєстраційний № 73; - по 1/12 ч. за кожним прогулянкового катеру № 6916, реєстраційний № УОА-6916-К, судновий білет № 007096; - по 1/12 ч. за кожним рятувального боту, судновий білет № 005315; - по 1/6 ч. за кожним майна, у грошовій формі, приватного підприємства «Баргузін»; - по 1/12 ч. за кожним майна, у грошовій формі, приватного підприємства «Бріз-6»; 3) стягнути з ОСОБА_6, ОСОБА_7 у рівних частках на користь ОСОБА_5, ОСОБА_4 заборгованість по аліментам у розмірі 12 296,33 грн..

ОСОБА_3, ОСОБА_5 свої вимоги обґрунтовували тим, що з 06.01.1993 р. по 02.07.2008 р. ОСОБА_3 перебувала у шлюбі з ОСОБА_10. Від шлюбу народилися - донька ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, та син ОСОБА_11, ІНФОРМАЦІЯ_2.

Під час шлюбу ОСОБА_3, ОСОБА_10 та діти приватизували квартиру № 3 по вул. Чорноморській в смт. Сергіївка Білгород-Дністровського району Одеської області. За договорами купівлі-продажу ОСОБА_3 з чоловіком придбали квартиру АДРЕСА_1, автомобіль «Ніссан-Прімера», державний реєстраційний номер 31839 ОК. Також у шлюбі були придбані прогулянкове судно «Космонавт», прогулянковий катер № 6916 та рятувальний бот.

ОСОБА_10 є засновником приватного підприємства «Баргузін» з внеском до статутного капіталу у розмірі 12 500,00 грн. та приватного підприємства «Бріз-6» з внеском до статутного капіталу у розмірі 2 000,00 грн..

Після розірвання шлюбу ОСОБА_10 уклав шлюб з ОСОБА_6, від якого народилася донька - ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_3.

16.11.2014 р. ОСОБА_10 загинув. За час життя останнього виникла заборгованість зі сплати аліментів на утримання дітей у розмірі 12 296,32 грн..

Відповідачі ОСОБА_6 та ОСОБА_7 не визнають їх права на частину спільного сумісного майна подружжя та спадкове майно. Тому вони вимушені звернутися до суду за захистом своїх прав.

Позивачка ОСОБА_3 та її представник, позивачка ОСОБА_5 у судовому засіданні позовні вимоги підтримали в повному обсязі, просили задовольнити їх за викладених у позові підстав.

Представник відповідачів у судовому засіданні позовні вимоги ОСОБА_3 у своїх інтересах не визнав, просив відмовити у їх задоволенні. Позовні вимоги ОСОБА_3 в інтересах неповнолітнього ОСОБА_4, позовні вимоги ОСОБА_5 визнав частково, визнавши за ОСОБА_4, ОСОБА_5 право власності в порядку спадкування за кожним на: - 1/24 ч. квартири № 3 по вул. Чорноморській в смт. Сергіївка Білгород-Дністровського району Одеської області; - 1/6 ч. прогулянкового судна «Космонавт», 1/6 ч. прогулянкового катеру та 1/6 ч. рятувального боту; - 1/6 ч. у статутному капіталі приватного підприємства «Бріз-6» та 1/6 ч. у статутному капіталі приватного підприємства «Баргузін».

Треті особи ОСОБА_8, ОСОБА_9 у судове засідання не зявилися. Про час і місце розгляду справи сповіщені належним чином. Надали заяву про невизнання позовних вимог, розгляд справи за їх відсутності.

Рішенням Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 22.02.2016. р. позовні вимоги ОСОБА_3, яка діє в своїх інтересах та в інтересах неповнолітнього ОСОБА_4, позовні вимоги ОСОБА_5 задоволено частково.

Визнано за ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, право власності за кожним в порядку спадкування за законом після смерті батька ОСОБА_10, померлого 16.11.2014 р., на: - 1/24 ч. квартири АДРЕСА_2; - 1/6 ч. частину прогулянкового судна «Космонавт», 1973 року побудови, зареєстрованого під державним прапором України у Державному судновому реєстрі України за реєстраційним № 73 від 30.05.2003 року; - 1/6 ч. прогулянкового судна, 1989 року побудови, зареєстрованого у Судновій книзі України серії СК № 039 під № 6916 від 29.07.2002 року, присвоєний реєстраційний № УОА-6916-К; - 1/6 ч. прогулянкового судна, 1987 року побудови, зареєстрованого у Судновій книзі України серії СК № 013 під № 6593 від 10.06.2002 року, присвоєний реєстраційний № УОА-6593-К; - частину майна приватного підприємства «Баргузін», у грошовій формі, пропорційно 1/6 ч. у спадщині; - частину майна приватного підприємства «Бріз-6», у грошовій формі, пропорційно 1/6 ч. у спадщині.

В задоволенні решти позовних вимог ОСОБА_3 та ОСОБА_5 відмовлено.

ОСОБА_3 в апеляційній скарзі просить рішення суду першої інстанції скасувати. Ухвалити нове рішення про задоволення позовних вимог у повному обсязі. Посилається на те, що рішення ухвалено при невідповідності висновків суду обставинам справи, з порушенням норм матеріального та процесуального права.

Апелянт у судовому засіданні підтримала викладені в апеляційній скарзі доводи та вимоги.

Відповідачі та треті особи письмових заперечень/пояснень на апеляційну скаргу не надали. У судове засідання не зявилися. Про час і місце розгляду справи сповіщені належним чином. Причини неявки не повідомили, заяв та клопотань не надали.

Відповідно до ч. 2 ст. 305 ЦПК України, неявка сторін або інших осіб, які беруть участь у справі, належним чином повідомлених про час і місце розгляду справи, не перешкоджає розглядові справи.

Відповідно до ст. 303 ЦПК України, колегія суддів перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Заслухавши суддю-доповідача, вислухавши пояснення осіб, які зявилися у судове засідання, обговоривши доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права при ухвалені рішення, колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до ст. ст. 3, 11, 60 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданими відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі.

Статтями 213, 214 ЦПК України передбачено, що рішення суду повинно бути законним та обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно зясованих обставин, на які сторони посилались як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Під час ухвалення рішення суд вирішує, зокрема, такі питання: 1) чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 3) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; 4) чи слід позов задовольнити або в позові відмовити.

Зазначеним вимогам законодавства рішення суду не відповідає.

Ухвалюючи рішення про часткове задоволення позовних вимог ОСОБА_3 та ОСОБА_5, суд першої інстанції виходив з того, що ОСОБА_3 та ОСОБА_10 з 06.11.1993 р. по 02.07.2008 р. знаходилися у шлюбі.

У 2004 р. ОСОБА_10, ОСОБА_3, ОСОБА_5, ОСОБА_4 приватизували в рівних частках квартиру АДРЕСА_2.

Доказів придбання у період шлюбу квартири АДРЕСА_1 та автомобіля «Ніссан-Прімера», державний реєстраційний номер 31839 ОК, не надано.

Прогулянкові судна та приватне підприємство «Бріз-6» були зареєстровані за ОСОБА_10 у період шлюбу. Однак, не надано доказів придбання суден та заснування приватного підприємства за рахунок спільних коштів подружжя.

Після смерті 16.11.2014 р. ОСОБА_10 відкрилася спадщина на: - 1/4 ч. квартири АДРЕСА_2; - прогулянкове судно «Космонавт»; - прогулянкове судно, 1989 року побудови, зареєстрованого під № 6916 від 29.07.2002 р.; - прогулянкове судно, 1987 року побудови, зареєстрованого під № 6593 від 10.06.2002 р.; - частки у статутному капіталі приватного підприємства «Баргузін» та приватного підприємства «Бріз-6».

Спадкоємцями за законом першої черги померлого ОСОБА_10 є шість осіб: - донька ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1; - син ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2; - донька ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_3; - дружина ОСОБА_6; - батько ОСОБА_8; - мати ОСОБА_9 (Т. 2, а. с. 73 - 84).

Колегія суддів вважає, що погодитися з такими висновками суду першої інстанції не можна, цих висновків він дійшов з порушенням норм матеріального (ст. ст. 22, 28 КпШС України, ст. ст. 1216, 1217, 1261 ЦК України) та процесуального (ст. ст. 10, 11, 60, 179, 212, 213 ЦПК України) права.

Судом встановлено наступні факти та відповідні їм правовідносини.

З 06.11.1993 р. (Т. 1, а. с. 5 зворотня сторона) до 02.07.2008 р. (Т. 1, а. с. 7) ОСОБА_3 знаходилася у шлюбі з ОСОБА_10. Від даного шлюбу народилися донька ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1 (Т. 1, а. с. 48) та син ОСОБА_11, ІНФОРМАЦІЯ_2 (Т. 1, а. с. 8).

У період вищевказаного шлюбу: 1) у 2004 р. була приватизована на чотирьох осіб - ОСОБА_10, ОСОБА_3, ОСОБА_5, ОСОБА_4 квартира АДРЕСА_2 (Т. 1, а. с. 74 75); 2) зареєстровані за ОСОБА_10 (Т. 2, а. с. 50): - прогулянкове судно «Космонавт», 1973 року побудови, реєстраційним № 73 від 30.05.2003 року; - прогулянкове судно, 1987 року побудови, реєстраційний № УОА-6593-К від 10.06.2002 р.; - прогулянкове судно, 1989 року побудови, реєстраційний № УОА-6916-К. від 29.07.2002 р.; 3) засноване особисто ОСОБА_10 приватне підприємство «Бріз-6», з внеском до статутного капіталу 2 000,00 грн. (Т. 1, а. с. 93 94).

Відомостей щодо придбання у період шлюбу квартири АДРЕСА_1 та автомобіля «Ніссан-Прімера», державний реєстраційний номер 31839 ОК, матеріали справи не містять.

18.05.2010 р. ОСОБА_10 зареєстрував другий шлюб з ОСОБА_6 (Т. 1, а. с. 46). Від даного шлюбу народилася донька ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_3 (Т. 1, а. с. 44).

18.07.2011 р. ОСОБА_10 разом з іншими фізичними особами зареєстрував приватне підприємство «Баргузін», з особистим внеском ОСОБА_10 до статутного капіталу 12 500,00 грн. (Т. 1, а. с. 93 - 94).

16.11.2014 р. ОСОБА_10 помер (Т. 1, а. с. 6, 39). Спадкоємцями першої черги за законом померлого ОСОБА_10 є шість осіб: - донька від першого шлюбу - ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1 (Т. 1, а. с. 48); - син від першого шлюбу - ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2 (Т. 1, а. с. 8); - донька від другого шлюбу ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_3 (Т. 1, а. с. 44); - дружина ОСОБА_6 (Т. 1, а. с. 46); - батько ОСОБА_8 (Т. 1, а. с. 43); - мати ОСОБА_9 (Т. 1, а. с. 43).

Між сторонами виникли правовідносини щодо права спільної сумісної власності подружжя, спадкування за законом.

За правилами, передбаченими ст. ст. 22, 28 КпШС України, чинного на час виникнення правовідносин, майно, нажите подружжям за час шлюбу, є його спільною сумісною власністю.

В разі поділу майна, яке є спільною сумісною власністю подружжя, їх частки визнаються рівними.

Аналогічні положення містяться у ст. ст. 60, 70 СК України, відповідно до яких майно набуте прдружжям за ча сшлюбу належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу).

У разі поділу майна, що є обєктом права спільнї сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором.

Відповдіно до ст. ст. 1216, 1217, 1261 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обовязків від фізичної особи, яка померла (спадкодавця) до інших осіб (спадкоємців).

Спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

У першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, той з подружжя який, його пережив, та батьки.

Встановлено, що ОСОБА_10, колишній чоловік та батько позивачів, помер. Тому як у правовідносинах щодо спільного сумісного майна колишнього подружжя, так і у спадкових правовідносинах відповідачами мають бути залучені усі спадкоємці першої черги за законом померлого. Спадкоємцями першої черги за законом померлого ОСОБА_10 є шість осіб: - донька від першого шлюбу - ОСОБА_5; - син від першого шлюбу - ОСОБА_4; - донька від другого шлюбу ОСОБА_7; - дружина ОСОБА_6; - батько ОСОБА_8; - мати ОСОБА_9. Разом з тим, позов предявлено до дружини - ОСОБА_6 та малолітньої доньки ОСОБА_7. Батьки померлого ОСОБА_8 та ОСОБА_9 визначені третіми особами, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору. В той час як останні у суді першої інстанції позовні вимоги позивачів не визнали. Виходячи з повноважень апеляційного суду, останній позбавлений можливості вирішувати питання, за клопотанням позивача, щодо заміни первісного відповідача належним відповідачем, або залучення до участі у справі іншої особи як співвідповідача (ст. ст. 33, 303 ЦПК України).

Некоректно визначено малолітню доньку від другого шлюбу - ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_3, відповідачем по справі. Статтями 31, 34 ЦК України передбачено, що фізична особа, яка не досягла чотирнадцяти років (малолітня особа) має право: 1) самостійно вчиняти дрібні побутові правочини. Правочин вважається дрібним побутовим, якщо він задовольняє побутові потреби особи, відповідає її фізичному, духовному чи соціальному розвитку та стосується предмета, який має невисоку вартість; 2) здійснювати особисті немайнові права на результати інтелектуальної творчої діяльності, що охороняється законом.

Повну цивільну дієздатність має фізична особа, яка досягла вісімнадцяти років (повноліття).

Відповідно до ст. 154 СК України батьки дітей є їх законними представниками без спеціальних на то повноважень. Саме виходячи з цього ОСОБА_3 заявила позовні вимоги в інтересах свого малолітнього сина - ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2.

Крім вимог щодо успадкування частини майна, у грошовій формі, приватного підприємства «Бріз-6», засновником якого був особисто ОСОБА_10, позивачами заявлені вимоги про визнання права власності на частку майна, у грошовій формі, приватного підприємства «Баргузін». Приватне підприємство «Баргузін» позивачами не визначено відповідачем.

Оскільки ОСОБА_3, ОСОБА_5 з позовом звернулися не до всіх відповідачів, питання щодо прав та інтересів яких повинні бути вирішені під час ухвалення судом рішення по даній справі, вказане є підставою для відмови у задоволенні позову.

Таким чином, доводи апелянта щодо наявності підстав для скасування рішення суду першої інстанції є частково обґрунтованими. Доводи та вимоги апелянта щодо ухвалення рішення про задоволення позовних вимог у повному обсязі не відповідають встановленим обставинам по справі, тому колегія суддів не приймає їх до уваги. Апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню.

Згідно з п. 2 ч. 1 ст. 307, п. 4 ч. 1 ст. 309 ЦПК України за наслідками розгляду апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції апеляційний суд має право скасувати рішення суду першої інстанції і ухвалити нове рішення по суті позовних вимог. Підставою для скасування рішення суду і ухвалення нового рішення по суті позовних вимог є порушення або неправильне застосування норм матеріального та процесуального права. Норми матеріального права вважаються порушеними або неправильно застосованими, якщо застосовано закон, який не поширюється на ці правовідносини, або не застосовано закон, який підлягав застосуванню. Порушення норм процесуального права можуть бути підставою для скасування рішення, якщо це порушення призвело до неправильного вирішення справи.

Ураховуючи, що порушення судом першої інстанції вищевказаних норм матеріального та процесуального права призвели до неправильного вирішення справи, колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню, з ухваленням нового рішення про повну відмову в задоволенні позову ОСОБА_3, яка діє в своїх інтересах та в інтересах неповнолітнього ОСОБА_4, ОСОБА_5 до ОСОБА_6, ОСОБА_7, треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору ОСОБА_8, ОСОБА_9, про визнання права власності на спільне майно подружжя та на спадкове майно за законом.

Керуючись ст. ст. 303, 307, 309, 313, 316, 317, 319 ЦПК України колегія суддів,

вирішила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 задовольнити частково.

Рішення Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 22 лютого 2016 року - скасувати. Ухвалити нове рішення.

У задоволенні позову ОСОБА_3, яка діє в своїх інтересах та в інтересах неповнолітнього ОСОБА_4, ОСОБА_5, до ОСОБА_6, ОСОБА_7, треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору ОСОБА_8, ОСОБА_9, про визнання права власності на спільне майно подружжя та на спадкове майно за законом - відмовити.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення, однак може бути оскаржене до касаційного суду протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили.

Головуючий суддя: А. П. Заїкін

Судді: А. А. Калараш

ОСОБА_2