Справа № 609/693/16-ц
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"18" липня 2016 р. Шумський районний суд

Тернопільської області

В складі головуючої судді Томчук С.В.

За участі секретаря Кравчук Л.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Шумськ під час письмового провадження , цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про усунення перешкод в користуванні нерухомим майном та визнання права власності на нього та зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про зобов»язання не чинити перешкод в користуванні гаражем та визнання права власності на нього.

В С Т А Н О В И В :

Позивач відповідач ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом до відповідача ОСОБА_2 , в якому просить усунути перешкоди в користуванні гаражем, що в м. Шумськ вул. Л.Українки, 15 Г зі сторони відповідача та визнати за ним право власності на нього.

Позивач- відповідач ОСОБА_2 звернувся до суду із зустрічним позовом до відповідача ОСОБА_1 , в якому просить зобов»язати його не чинити перешкод в користуванні гаражем, що в м. Шумськ вул. Л.Українки, 34 Г та визнати за ним право власності на нього.

В судове засідання позивач- відповідач ОСОБА_1 не з»явився , представив письмову заяву, згідно якої просить позовні вимоги в частині усунення перешкод в користуванні гаражем, що в м. Шумськ вул. Л.Українки, 15 Г, які йому чинив позивач- відповідач ОСОБА_2 залишити без розгляду, а позовні вимоги в частині визнання права власності на гараж, що в м. Шумськ вул. Л.Українки, 15 Г за ним , задовольнити.

В судове засідання позивач- відповідач ОСОБА_2 не з»явився , представив письмову заяву, згідно якої просить позовні вимоги в частині зобов»язання позивача- відповідача ОСОБА_1 не чинити перешкод в користуванні гаражем, що в м. Шумськ вул. Л.Українки, 34 Г, які йому чинив позивач- відповідач ОСОБА_2 залишити без розгляду, а позовні вимоги в частині визнання права власності на гараж, що в м. Шумськ вул. Л.Українки, 34 Г за ним , задовольнити.

Ухвалою суду від позовні вимоги позивача- відповідача ОСОБА_1 в частині усунення перешкод в користуванні нерухомим майном та позовні вимоги позивача - відповідача ОСОБА_2 в частині зобов»язання не чинити перешкод в користуванні гаражем залишено без розгляду.

Суд, перевіривши матеріали справи, оцінивши докази, вважає, що позовні вимоги в частині визнання за позивачами відповідачами права власності на гаражі, що в м. Шумськ вул. Лесі Українки, 15 Г та 34 Г підлягають до задоволення.

В 1990 році позивач- відповідач ОСОБА_1 здійснив будівництво гаража в смт. Шумськ по вул. Л.Українки, 15 Г на підставі наданого йому дозволу Шумської селищної Ради та виділення земельної ділянки із правом будівництва .

З того часу позивач- відповідач ОСОБА_1 користується даним нерухомим майном та використовую його за призначенням.

В 1996 році під вже збудований гараж, позивач- відповідач ОСОБА_1 отримав земельну ділянку на підставі рішення виконавчого комітету Шумської селищної Ради № 255 від 25.12.1996 року .

На виконання цього рішення на його замовлення було виготовлено генеральний план забудови земельної ділянки площею 27 кв.м., було винесено в натуру план земельної ділянки, червоних ліній і проведено розбивку контурів фундаментів будівель та споруд 10 січня 1997 року.

Через те, що у позивача- відповідача ОСОБА_1 існував спір щодо права користування земельною ділянкою із позивачем- відповідачем ОСОБА_2 , якою останній здійснював під»їзд до збудованого ним гаража, що в м. Шумськ вул. Лесі Українки, 34 Г , позивач- відповідач не зміг отримати правовстановлюючий документ на збудований гараж.

На даний час між сторонами відсутній спір щодо земельної ділянки для під»їзду до гаража, що в м. Шумськ вул. Лесі Українки, 34 Г .

Позивач- відповідач ОСОБА_2 в 1991 році я отримав усний дозвіл від виконкому Шумської селищної Ради щодо будівництва гаража в смт. Шумськ по вул. Л.Українки, 34 Г .

За власні кошти та власними силами він здійснив будівництво гаража і користується ним по даний час.

Для узаконення збудованого гаража та земельної ділянки, на якій він знаходиться , він звернувся до Шумської міської Ради , яка своїм рішенням надала йому дозвіл на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки для будівництва індивідуальних гаражів із категорії земель житлової та громадської забудови, що в м. Шумськ вул. Л.Українки, 34 Г.

Згідно свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 05 серпня 2014 року , витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію прав та їх обтяжень, виданого реєстраційною службою Шумського рай управління юстиції , позивач- відповідач ОСОБА_2 є власником земельної ділянки, площею 0,0063 га для будівництва індивідуальних гаражів в м. Шумськ вул.. Лесі Українки, 34 Г.

Відповідно до ст. 376 ЦК України житловий будинок, будівля, споруда, інше нерухоме майно вважаються самочинним будівництвом, якщо вони збудовані або будуються на земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети, або без відповідного документа, який дає право виконувати будівельні роботи чи належно затвердженого проекту, або з істотними порушеннями будівельних норм і правил.

2. Особа, яка здійснила або здійснює самочинне будівництво нерухомого майна, не набуває права власності на нього.

3. Право власності на самочинно збудоване нерухоме майно може бути за рішенням суду визнане за особою, яка здійснила самочинне будівництво на земельній ділянці, що не була їй відведена для цієї мети, за умови надання земельної ділянки у встановленому порядку особі під уже збудоване нерухоме майно.

4. Якщо власник (користувач) земельної ділянки заперечує проти визнання права власності на нерухоме майно за особою, яка здійснила (здійснює) самочинне будівництво на його земельній ділянці, або якщо це порушує права інших осіб, майно підлягає знесенню особою, яка здійснила (здійснює) самочинне будівництво, або за її рахунок.

5. На вимогу власника (користувача) земельної ділянки суд може визнати за ним право власності на нерухоме майно, яке самочинно збудоване на ній, якщо це не порушує права інших осіб.

Відповідно до роз»ясень наданих в постанові Пленуму ВИЩОГО СПЕЦІАЛІЗОВАНОГО СУДУ УКРАЇНИ З РОЗГЛЯДУ ЦИВІЛЬНИХ І КРИМІНАЛЬНИХ СПРАВ від
30.03.2012 № 6"

Про практику застосування судами статті 376 Цивільного кодексу України (про правовий режим самочинного будівництва) у справах, пов'язаних із самочинним будівництвом нерухомого майна, суди мають враховувати, що за загальним правилом особа, яка здійснила або здійснює таке будівництво, не набуває права власності на нього (частина друга статті 376 ЦК).

Разом із цим власник земельної ділянки набуває право власності на зведені ним будівлі, споруди та інше нерухоме майно (частина друга статті 375 ЦК), тому на вимогу власника (користувача) земельної ділянки суд може визнати за ним право власності на нерухоме майно, яке самочинно збудовано на ній, якщо це не порушує права інших осіб (частина п'ята статті 376 ЦК).

Вирішуючи справу за позовом власника (користувача) земельної ділянки про визнання права власності на самочинно збудоване нерухоме майно, суди зобов'язані встановлювати усі обставини справи, зокрема: чи є позивач власником (користувачем) земельної ділянки; чи звертався він до компетентного державного органу про прийняття забудови до експлуатації; чи є законною відмова у такому прийнятті; чи є порушені будівельні норми та правила

На підставі частини третьої статті 376 ЦК суд може задовольнити позов про визнання права власності на самочинно збудоване нерухоме майно на земельній ділянці, що не надавалася у власність чи користування особі, яка збудувала його, якщо їй у встановленому законом порядку було передано земельну ділянку у власність або надано у користування під уже збудоване нерухоме майно відповідно до її цільового призначення, та за умови, що будівництво велося з додержанням архітектурних, будівельних, санітарних, екологічних та інших норм і правил згідно із законодавством, містобудівною та проектною документацією, а також у разі, якщо ці обставини були предметом розгляду компетентного державного органу (частина третя статті 375 ЦК).

При цьому суд має враховувати, що відсутність заперечень власника проти визнання права власності на нерухоме майно за особою, яка здійснила самочинне будівництво, чи визнання такого позову має бути обґрунтовано відповідними доказами, що підтверджують право на вчинення таких процесуальних дій, зокрема, договорами купівлі продажу земельної ділянки, оренди, міни.

У відповідності до ст. 328 ЦК України право власності виникає із підстав , що не заборонені законом .

Згідно ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

У відповідності до ст. 392 ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

За вказаних обставин суд рахує за доцільне визнати за позивачем- відповідачем ОСОБА_1 право власності на гараж, що в м. Шумськ вул. Лесі Українки, 15 Г та визнати за позивачем відповідачем ОСОБА_2 право власності на гараж, що в м. Шумськ вул.. Лесі Українки, 34 Г.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст.376, 391,392 ЦК України, суд

В И Р І Ш И В :

Позов задовольнити.

Визнати за гр. ОСОБА_1 право власності на гараж, що в м. Шумськ вул. Лесі Українки, 15 Г Тернопільської області.

Визнати за гр. ОСОБА_2 право власності на гараж, що в м. Шумськ вул. Лесі Українки, 34 Г Тернопільської області.

Рішення вступає в законну силу після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не буде подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до апеляційного суду Тернопільської області протягом 10 днів з дня його проголошення, а особами, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, протягом 10 днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя: ОСОБА_3