Ухвала

26 вересня 2016 року м. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

СтупакО.В., Леванчука А.О., Ситнік О.М.,

розглянувши в попередньому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5 про визнання недійсним договору дарування житлового будинку, за касаційною скаргою ОСОБА_4 на рішення Баглійського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 12 квітня 2016 року та ухвалу апеляційного суду Дніпропетровської області від 22 червня 2016 року,

в с т а н о в и л а:

У липні 2013 року ОСОБА_6 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_5 про визнання договору дарування недійсним, визнання права власності та вселення.

Позивач посилалася на те, що 22 листопада 2011 року вона уклала з відповідачем договір дарування, згідно з умовами якого вона подарувала ОСОБА_5 будинок № АДРЕСА_1. Зазначала, що вищевказаний договір дарування вона уклала зі своїм сином, оскільки є людиною похилого віку, потребує постійної допомоги. Вказувала, що відповідач змусив її укласти договір дарування вищевказаного будинку, оскільки відмовився укласти з нею договір довічного утримання. Вважала, що після укладення договору відповідач буде про неї піклуватися, однак добросовісно він цього не робив. Вказувала, що ОСОБА_5 приїздив до неї декілька разів на місяць, забирав її пенсію, а у 2013 році після її скарг про недобросовісне виконання своїх обов'язків він наніс їй побої. З часу нанесення їй побоїв і до теперішнього часу вона проживає у дочки, користуватися своєю власністю не може, а тому просила на підставі ст. 215 ЦК України визнати недійсним договір дарування від 22 листопада 2011 року, повернути їй будинок і вселити її у нього.

ІНФОРМАЦІЯ_1 року позивач ОСОБА_6 померла, у зв'язку з чим провадження у справі було зупинено.

30 вересня 2014 року ОСОБА_4 прийняла спадщину після померлої матері ОСОБА_6, звернувшись до третьої дніпродзержинської державної нотаріальної контори.

15 травня 2015 року ОСОБА_4 подала уточнену позовну заяву, в якій посилалась на те, що внаслідок протиправних дій відповідача ОСОБА_5 їх мати ОСОБА_6 опинилася в такому становищі, що фактично була позбавлена можливості розпорядитися своїм будинком за своєю волею шляхом укладення договору довічного утримання, і, перебуваючи під впливом погроз з боку свого сина зазнати негативних наслідків, які проявлялися в тому, що вона була б залишена в будинку наодинці без сторонньої допомоги, була змушена підкоритися волі сина та подарувати йому свій будинок, а тому ОСОБА_4 просила суд ухвалити рішення, яким визнати договір дарування житлового будинку АДРЕСА_1 що укладений 22 листопада 2011 року між ОСОБА_6 та ОСОБА_5, недійсним, як вчинений проти справжньої волі внаслідок застосування психічного тиску за ст. 231 ЦК України.

08 червня 2015 року провадження у справі відновлено та залучено ОСОБА_4 як правонаступника померлої ОСОБА_6

Справа розглядалась судами неодноразово.

Останнім рішенням Баглійського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 12 квітня 2016 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Дніпропетровської області від 22 червня 2016 року, в задоволені позову ОСОБА_4 відмовлено.

У касаційній скарзі ОСОБА_4 просить скасувати рішення суду першої інстанції, ухвалу апеляційного суду та передати справу на новий розгляд до суду першої інстанції, обґрунтовуючи свою вимогу порушенням судами норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права.

Враховуючи те, що під час проведення попереднього розгляду справи встановлено обставини, передбачені ч. 5 ст. 332 ЦПК України, колегія суддів вважає за необхідне призначити її до судового розгляду.

Керуючись ч. 5 ст. 332 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Справу за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5 про визнання недійсним договору дарування житлового будинку, за касаційною скаргою ОСОБА_4 на рішення Баглійського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 12 квітня 2016 року та ухвалу апеляційного суду Дніпропетровської області від 22 червня 2016 року призначити до судового розгляду на 19 жовтня 2016 року.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: О.В. Ступак

А.О.Леванчук

О.М.Ситнік