Заводський районний суд м. Запоріжжя
Справа № 332/1502/16-ц
Провадження №: 2/332/835/16
У Х В А Л А

Іменем України

31 травня 2016 р. м.Запоріжжя

Заводський районний суд м.Запоріжжя у складі головуючого судді Безлер Л.В., при секретарі Мельнік Д.А., розглянувши заяву представника позивача ОСОБА_1 адвоката ОСОБА_2 про забезпечення позову по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про стягнення боргу за розпискою, -

ВСТАНОВИВ:

19.05.2016 року ОСОБА_1 через представника адвоката ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_3 про стягнення боргу за розпискою.

Одночасно позивач звернувся до суду із заявою про вжиття заходів забезпечення позову шляхом накладення арешту на все майно, що належить відповідачеві, в межах суми заявлених позовних вимог 63625,00 гривень, а також просив заборонити відповідачеві виїзд за кордон України до вирішення справи по суті.

Ухвалою суду від 31.05.2016 року у справі відкрито провадження.

Відповідно до ст.153 ЦПК України заява про забезпечення позову розглядається судом без повідомлення відповідача та інших осіб, які беруть участь у справі.

Розглянувши заяву про забезпечення позову та матеріали, додані до заяви, суддя приходить до висновку, що заява представника позивача ОСОБА_1 адвоката ОСОБА_2 не підлягає задоволенню у зв'язку з таким.

Згідно із ч. ч. 1, 3 ст. 151 ЦПК України суд за заявою осіб, які беруть участь у справі, може вжити заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається на будь - якій стадії розгляду справи, якщо невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Статтею 152 ЦПК України передбачено види забезпечення позову. Зокрема, згідно з цією нормою позов може забезпечуватись накладенням арешту на майно або грошові кошти, що належать відповідачеві і знаходяться у нього або в інших осіб та забороною вчиняти певні дії.

Відповідно до ч.3 ст. 152 ЦПК України, види забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Відповідно до п. 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 22.12.2006 N9 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з'ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

У вирішенні питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням такого: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв'язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв'язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв'язку із застосуванням відповідних заходів.

Зі змісту ч. 1 ст. 152 ЦПК України вбачається, що накладення арешту на майно відповідача допускається лише за умови, що майно належить відповідачу, та є необхідність саме у цьому виді забезпечення позову.

Як вбачається з позовної заяви, позивачем заявлено вимоги про стягнення боргу за розпискою в сумі 63625,00 гривень. У заяві про забезпечення позову позивач просив накласти арешт на майно, яке належить відповідачеві, проте позивачем не надано відомостей щодо наявності у відповідача будь-якого майна в межах суми заявлених позовних вимог. Заяви про витребування таких доказів в порядку, передбаченому ст. 133 ЦПК України, позивач не подавав.

Відсутність зазначених відомостей в заяві позивача про забезпечення позову робить неможливим виконання вимог заявника, оскільки винесення ухвали про забезпечення позову судом може порушити права інших осіб, які не беруть участь у справі.

Заходи забезпечення позову не повинні порушувати принципу змагальності та процесуального рівноправ'я сторін.

Відповідно до пунктів 1 та 3 ч. 2 ст. 151 ЦПК України у заяві повинно бути зазначено причини, у звязку з якими потрібно забезпечити позов та інші відомості, потрібні для забезпечення позову. Однак, наведені вимоги процесуального закону позивачем також не виконані.

Вимоги заяви про забезпечення позову в частині заборони відповідачу ОСОБА_3 виїзду за межі України також не можуть бути задоволені, оскільки згідно з ч. 1 ст. 151 ЦПК суд вживає лише ті заходи забезпечення позову, які передбачені цим Кодексом. Заборона виїзду відповідача за межі України не може належати до інших видів забезпечення позову (ч.2 ст. 152 ЦПК), оскільки відповідно до статті 33 Конституції України свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишити територію України можуть бути обмежені лише законом.

Відповідно до Листа Верховного Суду України від 01.02.2013 року «Судова практика щодо вирішення питання про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України» вирішення судами питання про обмеження у виїзді за межі України можливе тільки у порядку, визначеному ст.377-1 ЦПК, та за поданням державного виконавця на підставі п. 18 ст. 11 Закону України «Про виконавче провадження» у зв'язку з ухиленням боржника від виконання судового рішення чи рішення іншого органу, що перебуває на виконанні (п. 5 ч. 1 ст. 6 Закону України «Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України»)

З урахуванням викладених обставин, вважаю за необхідне відмовитипредставнику позивача ОСОБА_1 адвокату ОСОБА_2 у задоволенні заяви про вжиття заходів забезпечення позову.

Керуючись ст. ст. 151, 152, 209, 210 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

У задоволенні заяви представника позивача ОСОБА_1 адвоката ОСОБА_2 про вжиття заходів забезпечення позову по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про стягнення боргу за розпискою - відмовити.

Копію ухвали негайно направити позивачу.

Апеляційна скарга на ухвалу суду може бути подана до Апеляційного суду Запорізької області через Заводський районний суд м.Запоріжжя протягом пяти днів з дня отримання копії цієї ухвали.

Суддя Л.В.Безлер