ЗОЛОЧІВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 622/311/16-ц р.
08.08.2016 року смт. Золочів
Золочівський районний суд Харківської області у складі:
головуючого: судді Юхименко О.М.,
при секретарі: Озерській Ю.М.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Золочівського районного суду Харківської області позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житлом, -
ВСТАНОВИВ:
11 березня 2016 року ОСОБА_1 звернувся до Золочівського районного суду Харківської області з позовом до ОСОБА_2 в якому просив визнати її такою, що втратила право користування житловим приміщенням, в будинку №43 по вул. Леваневського в смт. Золочів Харківської області.
Свої вимоги позивач мотивує тим, що житловий будинок з надвірними будівлями за адресою вул. Леваневського,43 в смт. Золочів Харківської області належить йому на праві приватної власності на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом. ОСОБА_2 являється колишньою дружиною сина позивача, яка з 2007 року виїхала та постійно проживає за іншою адресою, у спірному будинку не проживає, але залишається прописаною у ньому. Добровільно знятися з реєстрації у будинку відповідачка відмовляється, що порушує право позивача вільно розпоряджатися своєю власністю, крім того створює перешкоди у оформленні субсидії на житлово-комунальні послуги, через що він був змушений звернутися до суду зі вказаним позовом.
В судове засідання від позивача надійшла заява в якій він позовні вимоги підтримав в повному обсязі та просив задовольнити позов, проти винесення заочного рішення не заперечував.
Відповідач ОСОБА_2 у судове засідання 08.08.2016 року також не з`явилася, про причини неявки суду не повідомила, про слухання справи повідомлена судовою повісткою, про що до суду повернулося поштове повідомлення про вручення останньої, у зв'язку з чим суд вважає за можливе слухати справу у відсутність відповідача, провівши заочний розгляд справи з винесенням заочного рішення, проти чого позивач не заперечує.
Суд, дослідивши матеріали справи, встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини.
Судом встановлено, що будинок №43 по вул. Леваневського в смт. Золочів Харківської області належить на праві власності ОСОБА_1, що підтверджується наданою суду копією свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 22.04.2008 року посвідченого державним нотаріусом Золочівського районного нотаріального округу Харківської області ОСОБА_3П.(а.с.7).
Згідно інформації Золочівського РС ГУДМС України в Харківській областіПостольна Ж.О. зареєстрована за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_1, що також підтверджується обліковою карткою обєкта по господарського обліку(а.с.11)
З довідки депутата Золочівської селищної ради по округу №25 від 25.02.2016 р. ОСОБА_4 вбачається, що останній підтверджує що ОСОБА_2 прописана за адресою: смт. Золочів , вул. Леваневського,43 але фактично з 2007 року не проживає. Жодної кореспонденції на її імя не надходило.
При вирішенні спору суд виходить з того, що спірні правовідносини врегульовані положеннями Конституції України та ст.ст.15, 23,405 ЦК України. Крім того основоположні принципи здійснення правомочностей власника сформульовані у статті 1 Першого Протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (Рим, 04 листопада 1950 року), що набрала чинності для України з 11 вересня 1997 року та є складовою її правової системи відповідно до вимог статті 9 Конституції України.
Статтею 41 Конституції України визначено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право власності набувається у порядку, визначеному законом.
Згідно положень ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.
Глава 23 Цивільного кодексу України встановлює, що громадянин, який став власником житла, має право розпоряджатися ним на свій розсуд. Однак, як зазначено в ст. 13 ч. 3 Конституції України, власність зобов'язує, вона не повинна використовуватись на шкоду людині, суспільству.
Статтею 405 ЦК України окреслено право членів сім'ї власника житла на користування цим житлом. Так, члени сім'ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником. Член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.
Положеннями ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» від 11.12.2003 № 1382-IV прокоментовано порядок та підстави зняття з реєстрації місця проживання. Зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі в тому числі судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою.
Статтею 174 ЦПК України передбачена можливість визнання позову відповідачем. Так, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.
Таким чином судом встановлено, що відповідач ОСОБА_2, як колишня дружина сина позивача, зареєстрована за вказаною адресою, проте понад девять років є відсутньою за місцем реєстрації. Проживаючи за іншою адресою, спірним житлом не цікавиться, не несе витрати на його утримання, чим порушує права власника будинку ОСОБА_1 Доказів наявності домовленості між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 стосовно відсутності останньої у будинку, суду не надано, в зв'язку з чим, в розумінні положень ч. 2 ст. 405 ЦК України суд вважає, що ОСОБА_2 втратила право користування вказаним житлом. Підставою для зняття особи з реєстрації може бути судове рішення про позбавлення особи права користування житлом, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню, у повному обсязі, шляхом визнання ОСОБА_2 такою, що втратила право користування житловим приміщенням за адресою: вул. Леваневського,43 в смт. Золочів Харківської області.
На підставі викладеного, та керуючись вказаними положеннями матеріального закону та положеннями та ст., ст. 10,11, 209, 212, 214,215,224-226 ЦПК України, суд, -
ВИРІШИВ:
Позовні вимоги ОСОБА_1 - задовольнити.
Визнати ОСОБА_2,ІНФОРМАЦІЯ_2 такою що втратила право користування житловим приміщенням в будинку №43 по вул.. Леваневського в смт. Золочів Харківської області.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив за письмовою заявою відповідача, поданою протягом 10 днів з дня отримання його копії.
У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржено відповідачем в апеляційному порядку.
Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Харківської області через Золочівський районний суд Харківської області шляхом подачі апеляційної скарги протягом 10 днів з дня проголошення рішення, а особами, що брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні, - з дня отримання копії рішення. Рішення набирає законної сили після закінчення строку подачі апеляційної скарги. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.
Головуючий суддя: О.М.Юхименко