Справа №718/2653/15-ц
Провадження №2/718/1292/15
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11.03.2016 року

Кіцманський районний суд Чернівецької області

у складі: головуючого - судді Олексюк Т.І.

секретаря - Пітак О.В.

з участю: відповідача - ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засідання у залі суду м. Кіцмань справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про визнання особи такою, що втратила право користування житлом, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_2 звернулась до суду з даним позовом, мотивуючи свої вимоги тим, що на підставі договору купівлі-продажу являється власником житлового будинку в АДРЕСА_1. У вказаному житловому приміщенні зареєстрована відповідач з дитиною. Відповідач ображає її і з липня 2014 року не проживає в у вказаному будинку, добровільно знятися з реєстрації не бажає, проживає у власному будинку в с. Бабин Кельменецького району, тому просив визнати її такою, що втратила право користування житлом, та зобов'язати Кіцманський відділ ГІРФО зняти її з дитиною з реєстраційного обліку за вказаною адресою.

Позивачка ОСОБА_2 подала письмову заяву про підтримання позову, розгляд справи у її відсутності.

Відповідачка ОСОБА_1 позову не визнала, заперечуючи тим, позивачка її вигнала і вона там не проживає з січня-лютого 2014 року, але вона з часу придбання будинку там зареєстрована і проживала, вкладала кошти в той будинок, брала кредит.

Заслухавши пояснення відповідачки ОСОБА_1, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що заявлені вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Згідно із ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

При цьому відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

За змістом ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Аналіз наведених вище норм цивільного законодавства України дає підстави для висновку про те, що у разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, у тому числі шляхом звернення до суду за захистом свого майнового права, зокрема, із позовом про усунення перешкод у користуванні власністю.

Встановлено, що на підставі договору купівлі-продажу від 23.10.2003 року позивачці ОСОБА_4 являється власником житлового будинку АДРЕСА_1.

Згідно ст. 3 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» реєстрація полягає у внесенні відомостей до паспортного документу про місце проживання із зазначенням адреси житла особи та внесення цих даних до реєстраційного обліку.

Відповідно до ст. 7 Закону України від 11 грудня 2003 року «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» зняття з реєстрації місця проживання здійснюється протягом семи днів на підставі заяви особи, запиту органу реєстрації за новим місцем проживання особи, остаточного рішення суду (про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, визнання особи безвісно відсутньою або померлою), свідоцтва про смерть.

Закон України від 11 грудня 2003 року «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» є спеціальним нормативно-правовим актом, який регулює правовідносини, пов'язані із зняттям з реєстрації місця проживання.

Положення ст.7 цього Закону підлягають застосуванню до усіх правовідносин, виникнення, зміна чи припинення яких пов'язані з юридичним фактом зняття з реєстрації місця проживання.

У разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном, власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, зокрема, шляхом зняття особи з реєстрації місця проживання, пред'явивши разом з тим одну із таких вимог: 1) про позбавлення права власності на житлове приміщення; 2) про позбавлення права користування житловим приміщенням; 3) про визнання особи безвісно відсутньою; 4) про оголошення фізичної особи померлою.

Відповідно до ст. 405 ЦК України член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ними і власником житла або законом.

Відповідачці ОСОБА_3 на підставі договору дарування від 15.12.2007 року являється власником житлового будинку АДРЕСА_2 і в належному позивачці житловому будинку не проживає з липня 2014 року, що підтверджується змістом копії договору дарування та довідок, виданих виконкомом Неполоковецької селищної ради Кіцманського району від 04.12.2015 року, та виконкомом Бабинської сільської ради Кельменецького району Чернівецької області від 07.12.2015 року.

Вирішення питання про зняття особи з реєстраційного обліку залежить, зокрема, від вирішення питання про право користування такої особи жилим приміщенням відповідно до норм житлового та цивільного законодавства (ст. ст. 71, 72, 116, 156 ЖК України; ст. 405 ЦК України).

Відповідно до ч.4 ст.29 ЦК України місцем проживання фізичної особи, яка не досягла десяти років, є місце проживання її батьків (усиновлювачів) або одного з них, з ким вона проживає.

Згідно п.2.3. Порядку реєстрації місця проживання та місця перебування фізичних осіб в Україні та зразків необхідних для цього документів, затвердженого наказом МВС України № 1077 від 22.11.2012 року, відомості про дітей віком до 14 років, місце проживання яких реєструється з батьками, вносяться до заяви одного з них. Відомості про реєстрацію дитини, яка не досягла 14 років, вносяться до картки реєстрації того з батьків, з ким реєструється місце проживання дитини, та до адресної картки.

До адресно-довідкового підрозділу територіального органу ДМС надсилаються відомості про реєстрацію місця проживання того з батьків, з ким реєструється місце проживання дитини, у графу 14 цих відомостей вноситься інформація про дитину (прізвище, ім'я, по батькові, стать, дата і місце народження).

За наведених та встановлених судом обставин, позов підлягає задоволенню лише в частині визнання відповідачки такою, що втратила право користування житловим приміщенням.

Відповідно до ст.88 ЦПК України з відповідачки підлягає стягненню на користь держави судовий збір.

На підставі викладеного, ст. ст. 3, 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», ст. ст. 29, 405 ЦК України, керуючись ст.ст. 3, 10, 11, 15, 16, 31, 60, 88, 209, 212, 214, 215 ЦПК України, -

В И Р І Ш И В:

Позов задовольнити частково.

Визнати ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1., з малолітньою дочкою - ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2, такою, що втратила право користування жилим приміщенням в будинку АДРЕСА_1

В частині заявлених вимог про зняття з реєстраційного обліку - відмовити.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь держави 487,20 гривень судового збору.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення, а особами, які брали участь у справі, але не були присутніми у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя :