АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/774/4330/16 Справа № 203/5497/14-ц Головуючий у 1 й інстанції - ОСОБА_1 Доповідач - Макаров М.О.
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 травня 2016 року м. Дніпропетровськ

Колегія суддів судової палати по цивільним справам Апеляційного суду Дніпропетровської області в складі:

головуючого судді Макарова М.О.

суддів Максюти Ж.І.,Прозорової М.Л.

при секретарі Самокиші О.В.

розглянувши в відкритому судовому засіданні в м. Дніпропетровську цивільну справу за апеляційною скаргою представника ОСОБА_2 ОСОБА_3 на рішення Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 31 березня 2016 року по справі за позовом ОСОБА_2 до Товариства з додатковою відповідальністю «Дніпрокомунтранс», Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Дніпроінмед», третя особа ОСОБА_4 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки, стягнення пені,-

ВСТАНОВИЛА:

У червні 2014 року ОСОБА_2 звернувся до суду із позовом до ТДВ «Дніпрокомунтранс», ПАТ «Страхова компанія «Дніпроінмед», третя особа ОСОБА_4 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки, стягнення пені, посилаючись на те, що 19 червня 2012 року близько 06-55 годин ОСОБА_4, керуючи автомобілем НОМЕР_1, який належить ТДВ «Дніпрокомунтранс», рухаючись по пр.Кірова в напрямку вул.Свердлова в м.Дніпропетровську, порушуючи Правила дорожнього руху допустив зіткнення з велосипедом під його (позивача) керуванням, внаслідок чого йому було заподіяно тілесні ушкодження середньої тяжкості. Вироком Кіровського районного суду м.Дніпропетровська від 17 червня 2014 року ОСОБА_4 було визнано винним у чиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.286 КК України. Після набрання вироком законної сили, він 16 грудня 2014 року звернувся до Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Дніпроінмед», де було застраховано цивільно-правову відповідальність ТДВ «Дніпрокомунтранс», із заявою про виплату страхового відшкодування із зазначенням реквізитів для виплати. Всі необхідні документи за страховим випадком страховою компанією було отримано. Проте, до теперішнього часу страхове відшкодування понесених на лікування витрат в сумі 34070 грн. 47 коп. відповідачем не здійснено.

Після збільшення позовних вимог, посилаючись на ті ж саме підстави, остаточно просив суд стягнути з відповідачів в солідарному порядку матеріальну шкоду в сумі 34070 грн. 47 коп., стягнути з Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Дніпроінмед» пеню за прострочення виплати страхового відшкодування в сумі 10146 грн. 34 коп., у рахунок відшкодування моральної шкоди 5000 грн. та з Товариства з додатковою відповідальністю «Дніпрокомунтранс» у рахунок відшкодування моральної шкоди - 100000 грн.

Рішенням Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 31 березня 2016 року позовну заяву задоволено частково та стягнуто з ПАТ «Страхова компанія «Дніпроінмед» на користь ОСОБА_2 в рахунок відшкодування матеріальної шкоди суму не виплаченого страхового відшкодування в розмірі 33070 грн. 47 коп., пеню за несвоєчасну виплату страхового відшкодування за період з 15 липня 2015 року по 29 лютого 2016 року в сумі 10146 грн. 34 коп., та судові витрати в сумі 432 грн. 17 коп., а також стягнуто з ТДВ «Дніпрокомунтранс» на користь ОСОБА_2 у рахунок відшкодування моральної шкоди 5000 грн. та судові витрати в сумі 243 грн. 60 коп.

В апеляційній скарзі представника ОСОБА_2 ОСОБА_3 просить рішення суду в частині відмови в стягненні франшизи скасувати та ухвалити нове рішення, яким задовольнити позовні вимог в повному обсязі, посилаючись на порушення судом норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права.

Розглянувши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість судового рішення в межах доводів апеляційної скарги та заявлених позовних вимог, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що 19 червня 2012 року близько 06-55 г. Романченко М.Є., керуючи автомобілем НОМЕР_1, який належить ТДВ «Дніпрокомунтранс», рухаючись по пр. Кірова в напрямку вул. Свердлова в м. Дніпропетровську, порушуючи Правила дорожнього руху допустив зіткнення з велосипедом під керуванням позивача ОСОБА_2, внаслідок чого останньому було заподіяно тілесні ушкодження середньої тяжкості.

Вироком Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 17 червня 2014 року, який набрав законної сили, ОСОБА_4 було визнано винним у чиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.286 КК України (а.с.13-18, 19-22).

На час дорожньо-транспортної пригоди цивільно-правова відповідальність ТДВ «Дніпрокомунтранс» була застрахована в ПАТ СК «Дніпроінмед» згідно полісу №АВ/2333446 (а.с.134).

Також встановлено, що 22 червня 2012 року ТДВ «Дніпрокомунтранс» та 16 грудня 2014 року представник позивача письмово повідомили страховика про настання страхового випадку (а.с.98,148), а 16 квітня 2015 року представником позивача до страхової компанії було надано заяву про виплату страхового відшкодування та надані відповідні докази щодо заподіяних матеріальних збитків у вигляді витрат на лікування (а.с.145), проте страховиком було відмовлено у виплаті страхового відшкодування.

Відповідно до п.3 ч.1 ст.988 ЦК України страховик зобовязаний у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату у строк, встановлений договором, а частиною 1 статті 990 ЦК України страховик здійснює страхову виплату відповідно до умов договору на підставі заяви страхувальника (його правонаступника) або іншої особи, визначеної договором, і страхового акта (аварійного сертифіката).

Згідно ст.3 Закону України «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності здійснюється з метою забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоровю та/або майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та захисту майнових інтересів страхувальників, а відповідно до ст.9 вказаного вище Закону страхова сума - це грошова сума, у межах якої страховик зобовязаний здійснити виплату страхового відшкодування відповідно до умов договору страхування.

Як вбачається з полісу обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів серії АВ/2333446 розмір страхової суми за шкоду, заподіяну майну потерпілих, становить 50000 грн. на одного потерпілого (а.с. 134).

Пунктом 22.1 ст.22 Закону України «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» визначено, що у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоровю, майну третьої особи.

Відповідно до п.23.1 ст.23 зазначеного вище Закону шкодою, заподіяною життю та здоровю потерпілого внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, є: шкода, повязана з лікуванням потерпілого; шкода, повязана з тимчасовою втратою працездатності потерпілим; шкода, повязана із стійкою втратою працездатності потерпілим; моральна шкода, що полягає у фізичному болю та стражданнях, яких потерпілий - фізична особа зазнав у звязку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоровя; шкода, повязана із смертю потерпілого.

Згідно п.24.1 ст.24 Закону України «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у звязку з лікуванням потерпілого відшкодовуються обґрунтовані витрати, повязані з доставкою, розміщенням, утриманням, діагностикою, лікуванням, протезуванням та реабілітацією потерпілого у відповідному закладі охорони здоровя, медичним піклуванням, лікуванням у домашніх умовах та придбанням лікарських засобів.

Таким чином судом встановлено, що позивач, як учасник дорожньо-транспортної пригоди та потерпіла особа, виконав свої обовязки, передбачені ст.33,35 Закону України «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» повідомивши страховика про настання страхового випадку, надав відповідну оформлену належним чином заяву про виплату страхового відшкодування та докази в обґрунтування понесених витрат на лікування.

Проте, відповідачем в особі Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Дніпроінмед», у відповідності до вимог ст.36 вимоги Закону України «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» рішення про виплату страхового відшкодування або про відмову у здійсненні виплати у визначені в цій статті строки та по теперішній час прийняте не було.

Крім того судом встановлено, що позивач після вказаної вище дорожньо-транспортної пригоди проходив курс лікування внаслідок отриманих травм що підтверджується відповідними виписками з історії хвороби, медичними довідками щодо лікарських призначень, проведених діагностик та квитанцій і видаткових накладних про придбання лікарських засобів (а.с.6-12,84-97,142-143,163-165).

Оскільки під час дорожньо-транспортної пригоди цивільно-правова відповідальність Товариства з додатковою відповідальністю «Дніпрокомунтранс», як власника транспортного засобу ГАЗ-3309 д/н НОМЕР_2, була застрахована в Приватному акціонерному товариству «Страхова компанія «Дніпроінмед» згідно полісу №АВ/2333446, а також з урахуванням наведених вище положень ЦК України та положень Закону України «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», колегія суддів вважає, що суд першої інстанції обгрунтовано прийшов до висновку про стягнення витрат на лікування, пеню за несвоєчасну виплату та моральнгу шкоду з відповідачів ена користь позивача.

Разом з цим колегія суддів не може погодитися з рішенням суду в частині відмови в стягненні франшизи розмірі 1000 грн. з наступних підстав.

Так, як вабчається з полісу обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів серії АВ/2333446 розмір страхової суми за шкоду, заподіяну майну потерпілих, становить 50000 грн. на одного потерпілого, а франшиза визначена в розмірі 1000 грн.

Крім того, як зазначалося вище позивач після вказаної ДТП проходив курс лікування внаслідок отриманих травм та перебува тривіалий час у лікарні та поніс відмовідно витрати в сумі 34070 грн. 47 коп., про що правильно зазначив суд першої інстанції у своєму рішенні суду.

Разом з цим, відповідно до ч.2 ст.12 Закону України «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» франшиза при відшкодуванні шкоди, заподіяної життю та/або здоров'ю потерпілих, не застосовується.

Проте суд першої інстанції на ці вимоги закону уваги не звернув та передчасно прийшов до висновку про відмову в задоволенні позову в цій частині.

За таких обставин колегія суддів вважає, що рішення суду в частині стягнення з ПРАТ «СК «Дніпроінмед» сум та відмови в стягненні франшизи підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про задоволення цих вимог, у звязку з чим апеляційна скарга підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 309, 313, 314, 316, 317 ЦПК України, колегія суддів, -

ВИРІШИЛА:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_2 ОСОБА_3 - задовольнити.

Рішення Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 31 березня 2016 року в частині стягнення з ПРАТ «СК «Дніпроінмед» сум та відмови в стягненні франшизи скасувати та ухвалити в цій частині нове рішення.

Стягнути з Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Дніпроінмед» () на користь ОСОБА_2 (іпн.) в рахунок відшкодування матеріальної шкоди суму не виплаченого страхового відшкодування в розмірі 33070 грн. 47 коп., пеню за несвоєчасну виплату страхового відшкодування за період з 15 липня 2015 року по 29 лютого 2016 року в сумі 10146 грн. 34 коп. та франшизи в розмірі 1000 грн. а всього стягнути 44216 грн. 81 коп.

В решті рішення залишити без змін.

Рішення апеляційного суду Дніпропетровської області набирає законної сили з моменту проголошення, але може бути оскаржено в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий

Судді: