Справа № 128/2633/16-ц
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 серпня 2016 року місто Вінниця

Вінницький районний суд Вінницької області

в складі:

головуючого судді Бондаренко О.І.

при секретарі Нагірняк Т.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Вінниці справу за позовом ОСОБА_1 до Майданської сільської ради Вінницького району Вінницької області про визнання права власності в порядку спадкування за заповітом, -

в с т а н о в и в :

ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до Майданської сільської ради Вінницького району Вінницької області про визнання права власності в порядку спадкування за заповітом, мотивуючи свої вимоги тим, що 05.05.2013 року померла її мати, ОСОБА_2 після смерті якої відкрилася спадщина, в тому числі на: будинковолодіння № 5 по вул. Шкільній в с. Майдан, Вінницького району Вінницької області.

05.01.2012 року ОСОБА_2 склала заповіт, яким заповідала житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами в с. Майдан, вул. Шкільна, 5, Вінницького району Вінницької області дочці ОСОБА_1.

Таким чином, після смерті ОСОБА_2 позивач ОСОБА_1 є спадкоємцем за заповітом та спадщину після смерті матері прийняла, так як подала у встановлений законом строк заяву про прийняття спадщини та на частину спадкового майна, а саме: на земельну ділянку площею 2,5471 гектари, отримала свідоцтво про право на спадщину за заповітом від 11.02.2016 року.

Осіб, які мають право на обовязкову частку у спадщині після ОСОБА_2 немає.

Однак, отримати свідоцтво про право на спадщину за заповітом на будинок позивач не має можливості, так як спадковий будинок відноситься до категорії колгоспних дворів.

За наведених обставин позивач змушена звернутися до суду з даним позовом.

В судове засідання позивач ОСОБА_1 не зявилася, надала суду заяву, в якій позовні вимоги підтримує, змін та доповнень не має, просить суд їх задоволити та розглянути справу у її відсутність.

Відповідач, представник Майданської сільської ради Вінницького району Вінницької області в судове засідання не зявився, надав суду заяву, в якій просить розглянути справу у його відсутність, позов визнає та не заперечує щодо його задоволення.

Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України, суд вважає, що справу можливо розглянути без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає до задоволення.

05.05.2013 року померла ОСОБА_2, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії І-АМ № 247493 від 08.05.2013 року (а.с. 5).

Після смерті ОСОБА_2 відкрилася спадщина, в тому числі на: будинковолодіння № 5 по вул. Шкільній в с. Майдан, Вінницького району Вінницької області, що належало померлій згідно погосподарських книг Майданської сільради Вінницького району та згідно свідоцтва № 193 про право особистої власності на будинковолодіння від 03.11.1989 року, виданого виконавчим комітетом Майданської сільської ради на підставі рішення Вінницької районної ради № 128 від 19.05.1988 року, відповідно до якого дане будинковолодіння належить колгоспному двору, головою якого є ОСОБА_2 (а.с. 14, 20 -21).

05.01.2012 року ОСОБА_2 склала заповіт, яким заповідала житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами в с. Майдан, вул. Шкільна, 5, Вінницького району Вінницької області дочці ОСОБА_1. Даний заповіт був посвідчений 05.01.2012 року ОСОБА_3, секретарем Майданської сільської ради Вінницького району Вінницької області та зареєстрований в реєстрі за №6 (а.с. 7).

Після смерті ОСОБА_2 ОСОБА_1 є спадкоємцем за заповітом та спадщину після смерті матері прийняла, так як подала у встановлений законом строк заяву про прийняття спадщини, що підтверджується листом Вінницької районної державної нотаріальної контори від 29.03.2014 року за № К-56/02-17 (а.с. 30), а також на частину спадкового майна, а саме: на земельну ділянку площею 2,5471 гектари, отримала свідоцтво про право на спадщину за заповітом від 11.02.2016 року, видане ОСОБА_4, державним нотаріусом Вінницької районної державної нотаріальної контори, зареєстроване в реєстрі за № 3-104 (а.с. 29).

Осіб, які мають право на обовязкову частку у спадщині після смерті ОСОБА_2 немає, що підтверджується записами погосподарських книг Майданської сільської ради (а.с. 20 - 21), листом Вінницької районної державної нотаріальної контори від 29 березня 2014 року за № К-56/02-17 (а.с. 30), свідоцтвом про смерть батька позивача - ОСОБА_5, який помер 02.08.2001 року (а.с. 6); свідоцтвом про право на спадщину за заповітом від 11.02.2016 року, зареєстрованого в реєстрі за № 3-104 (а.с. 29).

Той факт, що за життя ОСОБА_2 дійсно володіла, користувалася та розпоряджалася будинковолодінням № 5 по вул. Шкільній в с. Майдан Вінницького району Вінницької області підтверджується: довідками Майданської сільської ради від 01.02.2016 року за № 86 та № 84 (а.с. 22 - 23), виписками з погосподарських книг Майданської сільради Вінницького району (а.с. 20 - 21), свідоцтвом № 193 про право особистої власності на будинковолодіння від 03.11.1989 року, виданого виконавчим комітетом Майданської сільської ради на підставі рішення Вінницької районної ради № 128 від 19.05.1988 року (а.с. 14), технічним паспортом, виготовленим ТОВ «БТІ СЕРВІС» 11.11.2015 року (а.с. 1 5 19).

Згідно виписок з погосподарських книг по даному будинковолодінню станом з 1985 року по 1995 рік, членом колгоспного двору була одна особа - ОСОБА_2.

Відповідно до ч. 1 ст. 120 ЦК УРСР майно колгоспного двору належить його членам на праві спільної сумісної власності.

Згідно ст. 123 ч. 2 ЦК УРСР розмір долі члена двору встановлюється виходячи з рівності долей всіх членів двору, включаючи неповнолітніх та непрацездатних.

Згідно Закону України «Про власність» від 15.04.1991 року (який діяв на момент смерті матері), пункту 6 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності» № 20 від 22.12.1995 року, право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні. Такими, що втратили це право, вважаються працездатні члени двору, які не менше трьох років підряд до цієї дати не брали участі своєю працею та коштами у веденні спільного господарства двору.

Ч.1 ст. 1223 ЦК України передбачено, що право на спадкування мають ті особи, які визначені у заповіті.

Встановленим фактам відповідають правовідносини, визначені національним законодавством та такі, що захищають порушені, невизнані або оспорюванні права, а саме майнові права позивача щодо спадкового майна підлягають судовому захисту шляхом визнання права на підставі ст.ст.1223, 1268 ЦК України (спадкування за заповітом), оскільки являючись спадкоємцем за заповітом, позивач успадковує всю спадкову масу.

За даних обставин суд приходить до висновку, що право позивача на спадщину є доведеним, а тому позовні вимоги підлягають до задоволення.

Керуючись ст.ст.25, 328, 1233, 1269 1270 ЦК України, ст.ст.10, 11, 27, 31, 60, 131, 137, 208, 209, 213, 214, 215, 223 ЦПК України , -

в и р і ш и в :

Позов ОСОБА_1 задоволити.

Визнати за ОСОБА_1 право власності в порядку спадкування за заповітом після смерті 05.05.2013 року ОСОБА_2 на будинок з господарськими будівлями та спорудами № 5 по вул. Шкільній в с. Майдан, Вінницького району Вінницької області, загальною площею 52,4 кв. м, загальною площею житлових квартир 52,4 кв. м, житловою площею 33,7 кв. м, допоміжною площею 18,7 кв. м, який складається з: житлового будинку «А», прибудови «а», ганку, сараю «Б», літньої кухні «В», сараю «в», гаражу «Г», оглядової ями «о/я», сараю «Ж», погребу «п/Ж», убиральні «Е», колодязю І, вигрібної ями ІІ, жомової ями ІІІ, воріт з хвірткою № 1, огорожі № 2, огорожі № 3, воріт № 4.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Вінницької області через суд першої інстанції шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення.

Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час оголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя :