Справа №: 398/2765/16-ц
УХВАЛА

Іменем України

"22" серпня 2016 р. Олександрійський міськрайонний суд Кіровоградської області у складі: головуючого - судді Бугайченко Т.А. з участю секретарі Величко Т.Г., розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Олександрія подання старшого державного виконавця відділу ДВС Олександрійського МРУЮ про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України відносно ОСОБА_1, -

В С Т А Н О В И В :

Старший державний виконавець відділу ДВС Олександрійського МРУЮ ОСОБА_2 звернулася до суду з поданням про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України відносно ОСОБА_1.

Подання мотивує тим, що на виконанні у відділі Державної виконавчої служби Олександрійського міськрайонного управління юстиції знаходиться виконавче провадження. відкрите на підставі виконавчого листа № 2-3915/2010, виданого 12.04.2011 року, про стягнення з ОСОБА_1 на користь АТ «Банк «Фінанси та кредит» заборгованості за кредитним договором в сумі 47 616 грн. 19 коп. Однак боржник злісно ухиляється від виконання рішення суду. За останніми відомими адресами АДРЕСА_1 та АДРЕСА_2 боржник не проживає, тому, що виїжджає за межі України.

Державним виконавцем вжито усіх, передбачених чинним законодавством заходів примусового виконання рішень, однак боржник ухиляється від виконання зобовязань покладених на нього рішенням. Наявність у особи невиконаних зобов'язань, покладених на неї судовими рішеннями, відповідно до ст. 6 Закону України "Про порядок виїзду з України та в'їзд в Україну громадян України", від виконання яких вона ухиляється, є підставою для обмеження її у праві виїзду за кордон. Просить застосувати саме цей захід примусового виконання судового рішення.

Державний виконавець в судове засідання не зявився, проте подав заяву про розгляд подання за його відсутності .

Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Суд вважає можливим розглянути подання на підставі наявних доказів.

Дослідивши матеріали подання, суд вважає, що воно не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що на виконанні у відділі Державної виконавчої служби Олександрійського міськрайонного управління юстиції Кіровоградської області знаходиться виконавче провадження № 51434954, відкрите на підставі виконавчого листа № 2-3915/2010, виданого 12.04.2011 року за рішенням Олександрійського міськрайонного суду від 18.11.2010 року про стягнення з ОСОБА_1 і ОСОБА_3 на користь ПАТ «Банк «Фінанси та кредит» заборгованості за кредитним договором. Постановою від 15.06.2016 року по ньому відкрито виконавче провадження. 05.07.2016 року отримано інформацію про те, що боржник ОСОБА_1 зареєстрований в ІНФОРМАЦІЯ_1. 15.06.2016 року та 23.06.2016 року направлено запит про наявність зареєстрованих за боржником ОСОБА_1 сільськогосподарської (будівельної) техніки та транспортних засобів. Постановою державного виконавця від 30.01.2012 року по виконавчому провадженню № 26064052, відкритого на підставі виконавчого листа № 2-3915, виданого Олександрійським міськрайонним судом 12.04.2011 року, було накладено арешт на автомобіль «ЗАЗ DAEWOO T13110 ЗНГ», державний номерний знак НОМЕР_1, який зареєстрований за ОСОБА_1 Згідно акту державного виконавця від 02.07.2016 року вбачається, що зі слів колишньої дружини ОСОБА_1 він проживає за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2. За адресою: АДРЕСА_1, боржник з колишньою дружиною проживали разом давно, на даний час там проживають інші люди, квартира продана. Відповідно до акту державного виконавця від 19.07.2016 року встановлено, що зі слів сусідів боржник ОСОБА_1 АДРЕСА_3 не проживає. Квартира стоїть пуста. Виклик залишено в дверях боржника. Транспортних засобів не виявлено.

Відповідно до ст. 33 Конституції України кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишити територію України, за винятком обмежень, які встановлюються законом.

Згідно зі ст. 2 Протоколу № 4 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція), який гарантує деякі права і свободи, не передбачені в Конвенції та у Першому протоколі до неї, кожен є вільним залишати будь-яку країну, включно зі своєю власною. На здійснення цих прав не може бути встановлено жодних обмежень, крім тих, що передбачені законом і є необхідними в демократичному суспільстві в інтересах національної чи громадської безпеки, для підтримання публічного порядку, запобігання злочину, для захисту здоров'я чи моралі або з метою захисту прав і свобод інших осіб.

Також ст. 12 Міжнародного пакту про громадянські та політичні права передбачено, що кожна людина має право покидати будь-яку країну, включаючи свою власну. Згадані вище права не можуть бути об'єктом ніяких обмежень, крім тих, які передбачено законом, які є необхідними для охорони державної безпеки, громадського порядку, здоров'я чи моральності населення або прав і свобод інших і є сумісними з іншими правами, визначеними в цьому Пакті.

Законодавством України зазначені правовідносини регулюються ст. 313 Цивільного кодексу України, відповідно до якої фізична особа має право на свободу пересування. Фізична особа, яка досягла шістнадцяти років, має право на вільний самостійний виїзд за межі України. Фізична особа може бути обмежена у здійсненні права на пересування лише у випадках, встановлених законом.

Це право віднесено у ЦК України до особистих немайнових прав фізичної особи (кн. друга ЦК), а саме - до особистих немайнових прав, що забезпечують природне існування фізичної особи (гл. 21 кн. другої ЦК України). Відповідно до ч. 3 ст. 269 ЦК України особисті немайнові права тісно пов'язані з фізичною особою. Фізична особа не може відмовитись від особистих немайнових прав, а також не може бути позбавлена цих прав.

Порядок здійснення права громадян України на виїзд з України і в'їзд в Україну, порядок оформлення документів для зарубіжних поїздок, випадки тимчасового обмеження права громадян на виїзд з України, порядок вирішення спорів у цій сфері регулюється Законом від 21 січня 1994 р. № 3857-XII "Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України".

Положеннями ст. 6 цього Закону встановлено, що громадянинові України може бути тимчасово відмовлено у видачі паспорта, або громадянинові України, який має паспорт, може бути тимчасово відмовлено у виїзді за кордон, зокрема, у таких випадках:

- якщо діють неврегульовані аліментні, договірні чи інші невиконані зобов'язання до виконання зобов'язань або розв'язання спору за погодженням сторін у передбачених законом випадках, або забезпечення зобов'язань заставою, якщо інше не передбачено міжнародним договором України (п. 2);

- якщо він ухиляється від виконання зобов'язань, покладених на нього судовим рішенням - до виконання зобов'язань (п. 5).

Згідно з п. 18 ч. 3 ст. 11 Закону України «Про виконавче провадження» державний виконавець у процесі здійснення виконавчого провадження має право у разі ухилення боржника від виконання зобов'язань, покладених на нього рішенням, звертатися до суду за встановленням тимчасового обмеження у праві виїзду боржника - фізичної особи або керівника боржника - юридичної особи за межі України - до виконання зобов'язання за рішенням.

Відповідно до статті 377-1 ЦПК України, питання про тимчасове обмеження боржника - фізичної особи або керівника боржника - юридичної особи у праві виїзду за межі України при виконанні судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) вирішується судом за місцезнаходженням органу державної виконавчої служби за поданням державного виконавця, погодженим з начальником відділу державної виконавчої служби. Суд негайно розглядає подання, зазначене в частині першій цієї статті, без виклику чи повідомлення сторін та інших заінтересованих осіб за участю державного виконавця.

Зміст і форма подання державного виконавця (начальника ВДВС) нормативно врегульовані в Інструкції з організації примусового виконання рішень, що набрала чинності з 17 квітня 2012 р. та затверджена наказом Міністерства юстиції України від 02 квітня 2012 р. № 512/5. Зокрема, в розділі XI "Обмеження у праві виїзду за межі України та заборона в'їзду в Україну", передбачено, що подання повинно містити підтвердження факту ухилення боржника від виконання своїх зобов'язань.

В поданні старшого державного виконавця ВДВС Олександрійського МРУЮ зазначено, що боржник має невиконані зобовязання на суму 30 209 грн. Проте, не надано достатніх доказів на підтвердження навмисного ухилення особи (боржника) від виконання судового рішення.

Крім того, державним виконавцем не надано суду доказів того, чи застосовувались заходи для реального виконання судового рішення, чи отримував ОСОБА_1 копію постанови про відкриття виконавчого провадження та виклик державного виконавця .

Враховуючи вищевикладене суд прийшовши до висновку, що державний виконавець не мотивував та належними доказами не підтвердив і не обґрунтував ухилення боржника від виконання зобов'язань.

Таким чином, підстав для задоволення подання про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України ОСОБА_1 не вбачається.

Крім того з матеріалав цивільної справи № 2-3915/10 вбачаєтьсяч, що начальник відділу ДВС Олександрійського МРУЮ вже звертався до суду з аналогічним поданням, яке за наслідками його розгляду було задоволено та тимчасово обмежено ОСОБА_1 у праві виїзду за межі України, що є самомтійною підставою для відмови у задоволенні подання.

На підставі викладеного, керуючись п. 5 ч.1 ст. 6, ст. 8 Закону України "Про порядок виїзду з України та в'їзд в Україну громадян України" від 21 січня 1994 р., керуючись ст. 377-1 ЦПК України, -

У Х В А Л И В:

В задоволенні подання старшого державного виконавця відділу ДВС Олександрійського МРУЮ ОСОБА_2 про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України ОСОБА_1 - відмовити.

Апеляційну скаргу на ухвалу суду може бути подано до апеляційного суду Кіровоградської області через Олександрійський міськрайонний суд протягом п'яти днів з дня отримання цієї ухвали.

Суддя Т.А. Бугайченко