У Х В А Л А

іменем України

Справа №377/1212/14-ц

Провадження №4-с/377/9/16

11 лютого 2016 року Славутицький міський суд Київської області у складі судді Орла А.С., при секретарі Прохоровій О.О., за відсутності осіб, які беруть участь у справі, розглянувши у судовому засіданні в залі суду в м. Славутичі скаргу ОСОБА_1 на постанову державного виконавця відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Київській області ОСОБА_2 про повернення виконавчого документа стягувачу, -

УСТАНОВИВ:

29 січня 2016 року ОСОБА_1 звернулася до суду з названою скаргою, у якій просила визнати неправомірною та скасувати постанову державного виконавця від 19 січня 2016 року про повернення стягувачу виконавчого документа ВП № 48688699 та зобовязати відновити виконавче провадження на підставі виконавчого листа № 377/1212/14-ц, виданого 25 березня 2015 року Славутицьким міським судом Київської області, про стягнення з управління Пенсійного фонду України в м. Славутичі на її користь 14842,20 грн. в порядку спадкування після смерті ОСОБА_3 суми недоотриманої ним пенсійної виплати по перерахунку за рішенням суду.

Оскаржувач до суду не зявилася за наявності заяви, у якій вона просить розглянути скаргу без її присутності.

Державний виконавець надіслала електронною поштою лист, в якому просила відмовити у задоволенні скарги та визнати дії державного виконавця законними, оскільки рішення повинно виконуватись в порядку, передбаченому ч. 2 і 3 Закону України «Про виконавче провадження» та ст. 2 і 3 Закону України «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень», розглянувши скаргу за її відсутності.

Боржник свого представника до суду не направив без повідомлення причин.

У звязку з неявкою всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового засідання технічними засобами відповідно до ст. 198 ЦПК України не здійснювалось.

З матеріалів справи встановлено, що постановою про повернення виконавчого документа стягувачеві від 19 січня 2016 року ВП № 48688699 державним виконавцем відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області ОСОБА_2 з підстав, передбачених п. 9 ч. 1 ст. 47, ст. 50 Закону України «Про виконавче Провадження», повернуто стягувачеві ОСОБА_1 виконавчий лист № 377/1212/14-ц, виданий 25.03.2015 р. Славутицьким міським судом Київської області про стягнення з управління Пенсійного фонду України в м. Славутичі Київської області на користь ОСОБА_1 14842 гривні 20 копійок в порядку спадкування після смерті ОСОБА_3 суми недоотриманої ним пенсійної виплати по перерахунку за рішенням суду.

Постанова державного виконавця мотивована тим, що виконання рішень суду про стягнення коштів, боржником за яким є державний орган, здійснюється Державною казначейською службою у порядку, передбаченому Законом України «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень».

Вирішуючи питання про обґрунтованість скарги, суд виходить з наступного.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) це сукупність дій органів і посадових осіб, визначених у цьому Законі, що спрямовані на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які провадяться на підставах, в межах повноважень та у спосіб, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню (далі рішення).

Згідно ст. 2 цього Закону примусове виконання рішень покладається на державну виконавчу службу, яка входить до системи органів Міністерства юстиції України (ч. 1). Примусове виконання рішень здійснюють державні виконавці, визначені Законом України «Про державну виконавчу службу» (ч. 2).

Відповідно до ст. 3 цього Закону у випадках, передбачених законом, рішення судів та інших органів щодо стягнення коштів виконуються органами доходів і зборів, банками та іншими фінансовими установами. Рішення зазначених органів можуть виконуватись відповідно до закону також іншими органами, установами, організаціями, посадовими особами та громадянами (ч. 1). Рішення про стягнення коштів з державних органів, державного та місцевих бюджетів або бюджетних установ виконуються органами, що здійснюють казначейське обслуговування бюджетних коштів (ч. 2).

Відповідно до ст. 2 Закону України «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень» держава гарантує виконання рішення суду про стягнення коштів та зобовязання вчинити певні дії щодо майна, боржником за яким є: державний орган; державні підприємство, установа, організація (далі державне підприємство); юридична особа, примусова реалізація майна якої забороняється відповідно до законодавства (далі юридична особа). Примусова реалізація майна юридичних осіб відчуження обєктів нерухомого майна та інших основних засобів виробництва, з використанням яких юридичні особи провадять виробничу діяльність, а також акцій (часток, паїв), що належать державі та передані до їх статутного фонду (ч. 1).

Згідно ст. 3 цього Закону виконання рішень суду про стягнення коштів, боржником за яким є державний орган, здійснюється Державною казначейською службою України в межах відповідних бюджетних призначень шляхом списання коштів з рахунків такого державного органу, а в разі відсутності у зазначеного державного органу відповідних призначень за рахунок коштів, передбачених за бюджетною програмою для забезпечення виконання рішень суду (ч. 1). Стягувач за рішенням суду про стягнення коштів з державного органу звертається до Державної казначейської служби України у строки, встановлені Законом України «Про виконавче провадження», із заявою про виконання рішення суду. Разом із заявою стягувач подає до Державної казначейської служби України документи та відомості, необхідні для перерахування коштів, згідно з переліком, затвердженим Кабінетом Міністрів України (ч. 2).

Відповідно до ст. 58 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» Пенсійний фонд є органом, який здійснює керівництво та управління солідарною системою, провадить збір, акумуляцію та облік страхових внесків, призначає пенсії та підготовляє документи для її виплати, забезпечує своєчасне і в повному обсязі фінансування та виплату пенсій (ч. 1). Пенсійний фонд є самоврядною неприбутковою організацією і здійснює свою діяльність на підставі статуту, який затверджується його правлінням (ч. 2).

За змістом ст. 71 цього Закону бюджет Пенсійного фонду формується за рахунок страхових внесків до солідарної системи та надходжень з інших джерел, визначених цим законом (ч. 1).

Згідно ч. 2 ст. 72 цього Закону кошти Пенсійного фонду не включаються до складу Державного бюджету України.

Згідно п. 1 Положення про управління Пенсійного фонду України в районах, містах, районах у містах, а також у містах та районах, затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України 22.12.2014 р. № 28-2, зареєстровано в Міністерстві юстиції України 15 січня 2015 р. за № 41/26486, управління Пенсійного фонду України в районах, містах, районах у містах, а також у містах та районах є територіальними органами Пенсійного фонду України.

Із зазначених положень чинного законодавства випливає, що боржник - управління Пенсійного фонду України в м. Славутичі, як територіальний орган Пенсійного фонду України не належить до субєктів, визначених у ст. 2 і 3 Закону України «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень», а кошти, які підлягають стягненню на користь стягувача, не належать до коштів державного та місцевого бюджету, а є коштами бюджету Пенсійного фонду України.

Листом головного управління державної казначейської служби України в Київській області від 22.04.2015 р. № 15-04/138-2592 на адресу ОСОБА_1 було повернуто оригінал виконавчого листа та заяву стягувача і інші документи з посиланням на п. 24 Порядку виконання рішень про стягнення коштів державного та місцевих бюджетів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 03.08.2011 р. № 845, відповідно до якого документи, зазначені у п. 6 Порядку, подаються стягувачем до органу казначейства, в якому обслуговується боржник.

Однак згідно листа начальника управління Пенсійного фонду України в м. Славутичі Київської області від 16.07.2015 р. № 3298/06 управління в органах Державного казначейства України не обслуговується та не є їх клієнтом.

Відповідно до п. 9 ч. 1 ст. 47 Закону України «Про виконавче провадження» виконавчий документ, на підставі якого відкрито виконавче провадження, за яким виконання не здійснювалося або здійснено частково, повертається стягувачеві у разі, якщо наявна встановлена законом заборона щодо звернення стягнення на майно чи кошти боржника, якщо у нього відсутнє майно чи кошти, на які можливо звернути стягнення, а також щодо проведення інших виконавчих дій стосовно боржника, виключає можливість виконання відповідного рішення.

Проте таких підстав для повернення виконавчого документа з матеріалів справи не вбачається.

Ухвалою Славутицького міського суду від 16 липня 2015 року з аналогічних підстав було визнано неправомірною та скасовано постанову головного державного виконавця відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби головного управління юстиції у Київській області ОСОБА_4 від 1 червня 2015 року про відмову у відкритті виконавчого провадження (відмову у прийнятті до провадження виконавчого документа) та зобовязано відкрити виконавче провадження на підставі виконавчого листа № 377/1212/14-ц, виданого 25 березня 2015 року Славутицьким міським судом Київської області, про стягнення з управління Пенсійного фонду України в м. Славутичі на користь ОСОБА_1 14842,20 грн. в порядку спадкування після смерті ОСОБА_3 суми недоотриманої ним пенсійної виплати по перерахунку за рішенням суду.

Відповідно до ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод» кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обовязків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Гарантоване ст. 6 Конвенції право на справедливий суд включає виконання судового рішення.

Внаслідок безпідставного повернення виконавчого листа стягувачеві без виконання зазначене право стягувача державним виконавцем було порушено.

За правилами ч. 2 ст. 387 ЦПК України у разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобовязує державного виконавця або іншу посадову особу державної виконавчої служби задовольнити вимогу заявника та усунути порушення або іншим шляхом поновлює його порушені права чи свободи.

Керуючись ст. 383-387 ЦПК України, -

УХВАЛИВ:

Скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Визнати неправомірною і скасувати постанову державного виконавця відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Київській області ОСОБА_2 від 19 січня 2016 року про повернення виконавчого документа стягувану ВП № 48688699 та зобовязати відновити виконавче провадження на підставі виконавчого листа № 377/1212/14-ц, виданого 25 березня 2015 року Славутицьким міським судом Київської області, про стягнення з управління Пенсійного фонду України в м. Славутичі на користь ОСОБА_1 14842,20 грн. в порядку спадкування після смерті ОСОБА_3 суми недоотриманої ним пенсійної виплати по перерахунку за рішенням суду.

Ухвала може бути оскаржена до апеляційного суду Київської області протягом пяти днів з дня одержання її копії.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку на подання апеляційної скарги, якщо її не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя А. С. Орел