Справа № 203/2744/16-ц
Провадження № 2/0203/1034/2016
22.09.2016 року Кіровський районний суд м. Дніпропетровська у складі:
головуючого судді Єдаменко С.В.,
при секретарі Заярній А.Ю.,
за участю представника позивача ОСОБА_1
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Дніпрі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про стягнення збитків від інфляції та відсотків річних,
09 червня 2016 року до Кіровського районного суду м. Дніпропетровська звернувся ОСОБА_1 з позовом до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про стягнення збитків від інфляції та відсотків річних. В обґрунтування позову зазначено, що рішенням суду від 07 липня 2013 року з відповідачів на користь позивачу була стягнута матеріальна та моральна шкода. 06 листопада 2013 року виконавчою службою було відкрито виконавче провадження з приводу виконання вказаного рішення. Останній платіж було стягнуто 25 травня 2016 року. Оскільки зобовязання було виконане з грубим порушенням встановлених законом термінів позивачка просить стягнути з відповідачів заборгованість в розмірі 8 594 грн. (а.с.1-3)
В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримала, позов просила задовольнити. Вказувала, що рішення суду від 2013 року було виконане лише в 2016 році, проти розгляду справи в заочному порядку не заперечувала.
Відповідачі в судові засідання не зявились, про місце, час та дату розгляду справи повідомлялись належним чином, причини неявки суду не відомі. За таких обставин суд вважає за можливим розглянути дану цивільну справу у заочному порядку відповідно до вимог Глави 8 Розділу ІІІ ЦПК України.
Дослідивши матеріали справи, вислухавши пояснення представника позивача, суд приходить до висновку що позов підлягає задоволенню, з таких підстав.
Вирішуючи питання щодо обставин справи суд виходить з того, що відповідно до ч.3 ст.61 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.
Заочним рішенням Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 02 липня 2013 року у справі № 0418/1879/2012 позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про визнання угоди недійсною, стягнення матеріальної та моральної шкоди було частково задоволено, та серед іншого було вирішено солідарно стягнути з ОСОБА_2, ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 16 000,00 грн. суми оплати вартості автомобіля та 5 000 грн. моральної шкоди. Рішення 13 липня 2013 року набрало законної сили.
23 серпня 2016 року Кіровським районним судом м. Дніпропетровська були видані виконавчі листи з приводу виконання вказаного вище рішення (а.с.4-5)
Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 509 ЦК України зобовязанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобовязана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обовязку. Зобовязання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.
Пункт 3 ч. 2 ст. 11 ЦК України однією з підстав виникнення зобовязання встановлює завдання майнової та моральної шкоди іншій особі.
Таке зобовязання зводиться до сплати грошей, відтак, є грошовим зобовязанням.
Вказане вище рішення в частині стягнення коштів в повному обсязі було виконане лише 25 травня 2016 року (а.с.7) Попередній платіж був в травні 2014 року (а.с.7)
Згідно із частиною другою статті 625 ЦК України в разі порушення грошового зобовязання боржник, який прострочив його виконання, на вимогу кредитора зобовязаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.
За змістом цієї норми закону нарахування інфляційних втрат на суму боргу та трьох процентів річних входять до складу грошового зобовязання і є особливою мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобовязання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові.
Подібна правова позиція висловлена у постанові судової палати у цивільних справах Верховного Суду України від 01 жовтня 2014 року у цивільній справі № 6-113цс14.
Відповідно до ч. 5ст.13 Закону України «Про судоустрій та статус суддів», ст.3607 ЦПК України висновки щодо застосування норм права, викладені у постановах Верховного Суду України, враховуються іншими судами загальної юрисдикції при застосуванні таких норм права. Суд має право відступити від правової позиції, викладеної у висновках Верховного Суду України, з одночасним наведенням відповідних мотивів. Підстав для іншого застосування норм матеріального права, ніж у наведених вище постановах Верховного Суду України, не вбачається.
При цьому суд враховує, що зобовязання відповідачів з повернення коштів позивачу є цивільно-правовими, повязаними з визнанням правочину недійсним. У звязку з цим, не вбачається підстав для застосування правової позиції, висловленої у постанові судової палати у цивільних справах Верховного Суду України від 20 січня 2016 року у цивільній справі № 6-2759цс15, в якій йдеться про неможливість стягнення втрат від інфляції та відсотків річних за несвоєчасне виконання судового рішення в адміністративних правовідносинах.
Вирішуючи питання щодо стягнення з відповідачів на користь позивача суми збитків від інфляції суд виходить з наступного.
Інфляція за 2013 рік за період листопад-грудень - 21 000,00 грн. * 100,2 % 21 000,00 грн. = 42 грн., 21 000,00 грн. * 100,5 % 21 000,00 грн. = 105,00 грн. За 2014 рік за період січень-травень - 21 000,00 грн. * 100,2 % 21 000,00 грн. = 42 грн., 21 000,00 грн. * 100,6 % 21 000,00 грн. = 105 грн., 21 000,00 грн. * 102,2 % 21 000,00 грн. = 126,00 грн., 21 000,00 грн. * 103,3 % 21 000,00 грн. = 693 грн., 21 000,00 грн. * 103,8 % 21 000,00 грн. = 798,00 грн. За 2014 рік за період червень-грудень (9365,35 * 101,0%) 9365,35 = 93,65 грн., (9365,35 * 100,4%) 9365,35 = 37,46 грн., (9365,35 * 100,8%) 9365,35 = 74,92 грн., (9365,35 * 102,9%) 9365,35 = 271,59 грн., (9365,35 * 102,4%) 9365,35 = 224,76 грн., (9365,35 * 101,9%) 9365,35 = 177,94 грн., (9365,35 * 103,0%) 9365,35 = 280,96 грн. За 2015 рік (9365,35 * 143,3%) 9365,35 = 4055,19 грн. За 2016 рік за період січень-квітень - (9365,35 * 100,9%) 9365,35 = 84,28 грн., (9365,35 * 99,6%) 9365,35 = 99,00 грн., (9365,35 * 101,0%) 9365,35 = 93,65 грн., (9365,35 * 103,5%) 9365,35 = 327,78 грн.
Тобто загальна сума інфляції за вказані вище періоди становить 7 732,18 грн.
Розрахунок щодо 3 % річних розраховується наступним чином: кількість прострочених календарних днів з 01 листопада 2013 року по 23 травня 2014 року становить 147 днів, тобто сума 3% річних за цей період становить 253,72 грн. (21 000,00 *3%/ 365 *147 = 253,72), кількість прострочених календарних днів з 22 травня 2014 року по 25 травня 2016 року становить 790 днів, тобто сума 3% річних за цей період становить 608,10 грн. (9365,35 * 3% / 365 * 790 = 608,10).
Тобто загальна сума 3% річних за вказані періоди становить 861,82 грн.
Враховуючи вище викладене та приймаючи до уваги, що рішення суду виконувалось майже три роки, що є досить тривалим часом, суд вважає за необхідне задовольнити позовні вимоги за стягнути з відповідачів на користь позивача заборгованості в розмірі 8 594 грн.
Згідно ч. 3 ст. 88 ЦПК України якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Оскільки позивач звільнений від плати судового збору згідно п.9 ч. 1 ст. 5 закону України «Про судовий збір» та у звязку з повним задоволенням позову з відповідачів на користь держави підлягають стягненню судові витрати у сумі 551 грн. 20 коп., в половинному розмірі з кожного.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 14, 509, 526, 625 ЦК України, ст.ст. 10, 11, 60, 79, 88, 212, 213, 215 ЦПК України, суд,
Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про стягнення збитків від інфляції та відсотків річних задовольнити.
Стягнути солідарно з ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, адреса: АДРЕСА_1 та ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, номер облікової картки платника податків НОМЕР_1, адреса: м. Дніпро, просп. Олександра Поля (просп. Кірова)АДРЕСА_2 на користь ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_3, номер облікової картки платника податків НОМЕР_2, адреса: АДРЕСА_3 збитки від інфляції та відсотки річні в розмірі 8 594 (Вісім тисяч пятсот девяносто чотири) грн. 00 коп.
Стягнути з ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, адреса: АДРЕСА_1 на користь держави судовий збір в розмірі 275 (Двісті сімдесят пять) грн. 60 коп.
Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, номер облікової картки платника податків НОМЕР_1, адреса: м. Дніпро, просп. Олександра Поля (просп. Кірова)АДРЕСА_2 на користь держави судовий збір в розмірі 275 (Двісті сімдесят пять) грн. 60 коп.
Заочне рішення набирає законної сили в порядку, передбаченому ст. ст. 223, 233 ЦПК України.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом 10 днів з дня отримання його копії.
Заочне рішення суду може бути оскаржено позивачем до Апеляційного суду Дніпропетровської області через Кіровський районний суд м. Дніпропетровська шляхом подання апеляційної скарги протягом 10 днів з дня його ухвалення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом 10 днів з дня отримання копії цього рішення.
У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення, заочне рішення також може бути оскаржене відповідачем в апеляційному порядку.
Повний текст рішення складено 23.09.2016 р.
Суддя С.В. Єдаменко