Справа № 308/1720/16-ц
У Х В А Л А

про повернення позовної заяви

18 березня 2016 року м. Ужгород

Суддя Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області Світлик О.М., ознайомившись з позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя сторона: Служба у справах дітей про призначення аліментів на утримання малолітнього сина, визначення фактичного місця проживання матері і дитини, визначення частки у майні, що є обєктом права спільної сумісної власності,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернулася в суд з позовною заявою до ОСОБА_2, третя сторона: Служба у справах дітей про призначення аліментів на утримання малолітнього сина, визначення фактичного місця проживання матері і дитини, визначення частки у майні, що є обєктом права спільної сумісної власності.

Ухвалою суду від 22.02.2016 р. вказана позовна заява залишена без руху, так як подана з порушенням вимог п. п. 5, 6, ч. 2, ч. 5 ст. 119, ч. 1 ст. 120 ЦПК України, а саме: у позовній заяві відсутня ціна позову щодо вимог майнового характеру, до позовної заяви не додано документ, що підтверджує сплату судового збору, а також до позовної заяви не додано копії всіх документів, що додаються до неї відповідно до кількості відповідачів та третіх осіб.

Нормами статті 119 ЦПК України регламентовано вимоги до форми і змісту позовної заяви.

Крім того, у пункті 7 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» від 12.06.2009 р. № 2 розяснено, що позовна заява подається до суду в письмовій формі і за змістом повинна відповідати вимогам ст. 119 ЦПК. У звязку з цим суди мають звертати особливу увагу, зокрема, на те, що у позовній заяві повинні не лише міститися позовні вимоги, а й бути викладені обставини, якими позивач обґрунтовує свої вимоги, і зазначені докази, що підтверджують кожну обставину.

Зокрема, у прохальній частині позовної заяви зазначено вимогу про встановлення по 1/3 частки ОСОБА_2, по 1/3 ОСОБА_1, по 1/3 ОСОБА_3 в майні будинок за адресою: м. Ужгород, вул. Букова, 5, проте, враховуючи, що відповідачем зазначено тільки одну фізичну особу - ОСОБА_2, позовна заява не містить виклад обставин, якими позивач обґрунтовує зазначені вимоги, в тому числі щодо фізичної особи - ОСОБА_3; також відсутнє зазначення доказів, що підтверджують обставини вкладання коштів в будматеріали, контролю при будівництві будинку, чи зазначення підстав для звільнення від доказування.

Крім того, при заявленні вимоги про визначення фактичного місця проживання ОСОБА_1 та ОСОБА_3 відсутній виклад обставин, якими позивач обґрунтовує зазначені вимоги та наявність спору з цього приводу.

За вимогами ч. 5 ст. 119 ЦПК України до позовної заяви додається документ, що підтверджує сплату судового збору.

Виходячи з положень Закону України «Про судовий збір» у частині пільг щодо сплати судового збору позивач звільнений від сплати судового збору в частині вимоги про стягнення аліментів (п. 3 ч. 1 ст. 5 закону).

Однак, позивачем не дотримано при зверненні з позовом вимог ч. 5 ст. 119 ЦПК України, оскільки згідно зі ст. 5 Закону України «Про судовий збір» позивач не входить до категорії осіб, які звільняються від сплати судового збору за вимоги немайнового характеру про визначення фактичного місця проживання матері і дитини, визначення частки у майні, що є обєктом права спільної сумісної власності.

Зокрема, за ч. 3 ст. 6 Закону України «Про судовий збір», у разі коли в позовній заяві об'єднано дві і більше вимог немайнового характеру, судовий збір сплачується окремо за кожну вимогу немайнового характеру.

Відповідно до п. 10 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 10 від 17.10.2014 року подані до суду позовні заяви чи заяви, а також зустрічні позовні заяви можуть містити кілька самостійних позовних вимог, кожна з яких є об'єктом справляння судового збору, а згідно з п. 13 вказаної постанови, якщо в позовній заяві об'єднано дві або більше самостійних вимог немайнового характеру, пов'язані між собою, судовий збір сплачується окремо з кожної із таких вимог (або загальною сумою).

За положеннями ч. 1 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» судовий збір справляється у відповідному розмірі від мінімальної заробітної плати у місячному розмірі, встановленої законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі. Згідно ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» ставка судового збору за подання до суду фізичною особою або фізичною особою-підприємцем позовної заяви майнового характеру встановлюється в розмірі 1 відсоток ціни позову, але не менше 0,4 розміру мінімальної заробітної плати та не більше 5 розмірів мінімальної заробітної плати, а за подання до суду фізичною особою позовної заяви немайнового характеру у розмірі 0,4 розміру мінімальної заробітної плати. Частиною 1 ст. 8 Закону України «Про Державний бюджет України на 2016 рік» передбачено, що з 1 січня 2016 року встановлено мінімальну заробітну плату у місячному розмірі 1378,00 гривень.

Також, відповідно до ч. 1 ст. 120 ЦПК України позивач повинен додати до позовної заяви її копії та копії всіх документів, що додаються до неї, відповідно до кількості відповідачів і третіх осіб.

Позовна заява містить перелік документів, що додаються до неї. Однак, всупереч вимогам ч. 1 ст. 120 ЦПК України позивачем не додано копії всіх документів зазначених у додатку для сторін, а саме відповідачам не надано: квитанції, як доказ для відповідача та третьої особи.

У разі усунення недоліків, вказаних у мотивувальній частині ухвали, позивачу належить врахувати, що до справи долучене свідоцтво про народження дитини неналежної якості, що є нечитабельним та унеможливлює зрозуміти зміст викладеного в ньому, зокрема встановити його реквізити.

Копію ухвали надіслано позивачу рекомендованими листами з повідомленням та надано строк для виправлення недоліків позовної заяви протягом пяти днів з дня отримання копії ухвали.

17.03.2016 року позивачем ОСОБА_1 подано через канцелярію суду заяву-клопотання про усунення недоліків відповідно до ухвали від 22.02.2016 року.

Однак, як вбачається з даної позовної заяви, недоліки вказані в ухвалі від 22.02.2016 року не були усунуті.

Зокрема, ухвалою про усунення недоліків не усунуто недоліки щодо відсутності в позовній заяві викладу обставин, якими позивач обґрунтовує вимогу про визначення фактичного місця проживання ОСОБА_1 та ОСОБА_3 та наявність спору з цього приводу, про що було вказано в ухвалі від 22.02.2016 року.

Окрім того, позивачем так і не зазначено обставин, на обґрунтування вимог про встановлення по 1/3 частки ОСОБА_2, по 1/3 ОСОБА_1, по 1/3 ОСОБА_3 в майні будинок за адресою: м. Ужгород, вул. Букова, 5, враховуючи, що відповідачем зазначено тільки одну фізичну особу - ОСОБА_2, в тому числі щодо фізичної особи - ОСОБА_3; також відсутнє зазначення доказів, що підтверджують обставини вкладання коштів в будматеріали, контролю при будівництві будинку, чи зазначення підстав для звільнення від доказування.

Також, з ухвали Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 22.02.2016 року вбачається, що до позовної заяви повинен бути доданий документ, що підтверджує сплату судового збору.

До зави-клопотання (про усунення недоліків відповідно до Ухвали від 22.02.2016 року) додано квитанцію № 114 про сплату судового збору, однак судовий збір сплачено відповідно до ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» не в повному обсязі. Так, як уже зазначалося в ухвалі від 22.02.2016 року, згідно з ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» ставка судового збору за подання до суду фізичною особою або фізичною особою-підприємцем позовної заяви майнового характеру встановлюється в розмірі 1 відсоток ціни позову, але не менше 0,4 розміру мінімальної заробітної плати та не більше 5 розмірів мінімальної заробітної плати, а за подання до суду фізичною особою позовної заяви немайнового характеру у розмірі 0,4 розміру мінімальної заробітної плати. Частиною 1 ст. 8 Закону України «Про Державний бюджет України на 2016 рік» передбачено, що з 1 січня 2016 року встановлено мінімальну заробітну плату у місячному розмірі 1378,00 гривень.

Таким чином, виходячи з вищевикладеного, за вимогу немайнового характеру позивачу необхідно було сплатити судовий збір в розмірі 551,20 грн., згідно з квитанції № 114 судовий збір сплачено в розмірі 512,00 грн.

Відповідно до ч. 2 ст. 121 ЦПК України, якщо позивач відповідно до ухвали суду у встановлений строк виконає вимоги, визначені статтями 119 і 120 цього Кодексу, позовна заява вважається поданою в день первісного її подання до суду. Інакше заява вважається неподаною і повертається позивачеві.

Враховуючи наведене та те, що позивачем не усунуто недоліки позовної заяви, вважаю, що до даної позовної заяви слід застосувати правила ч. 2 ст. 121 ЦПК України та вважати її неподаною і повернути позивачеві.

Керуючись ст. 121 ЦПК України,

У Х В А Л И В:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя сторона: Служба у справах дітей про призначення аліментів на утримання малолітнього сина, визначення фактичного місця проживання матері і дитини, визначення частки у майні, що є обєктом права спільної сумісної власності вважати неподаною та повернути позивачу.

Розяснити позивачу, що відповідно до ч. 5 ст. 121 ЦПК України повернення позовної заяви не перешкоджає повторному зверненню із заявою до суду, якщо перестануть існувати обставини, що стали підставою для повернення заяви.

Ухвала може бути оскаржена до апеляційного суду Закарпатської області через Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області протягом пяти днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя Ужгородського

міськрайонного суду ОСОБА_4