Справа № 463/4651/15-ц
Провадження № 2/463/393/16
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 серпня 2016 року Личаківський районний суд м. Львова

в складі:

головуючого судді Гирич С. В.

при секретарі судових засідань ОСОБА_1

з участю представника позивача ОСОБА_2

та представника відповідача ОСОБА_3

в м. Львові

у відкритому судовому засіданні,

розглянувши цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства «Кредобанк» до ОСОБА_4, третьої особи: Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «УНІКА»про стягнення заборгованості за кредитним договором, суд

в с т а н о в и в :

позивач звернувся до суду із позовом до відповідача про стягнення заборгованості за кредитним договором від 05.06.2013 року №8816/Р у сумі, що складає 62337 грн. 22 коп., що складається із неповернутої суми кредиту в сумі 46459 грн. 80 коп., прострочених відсотків в сумі 9186 грн. 02 коп., пені в сумі 6691 грн. 40 коп.

Свої вимоги мотивує тим, що відповідно до укладеного кредитного договору, Банк надав позичальнику кредит в розмірі 127913 грн. 58 коп. зі сплатою процентів у розмірі 15,00% річних. Датою остаточного повернення кредиту сторонами визначено 04.08.2014 року. Однак відповідач свої зобовязання перед банком не виконала належним чином, у визначені банком строки кредитні зобовязання в повній мірі не погасила, допустила утворення заборгованості по тілу кредиту та відсотках в зазначеному розмірі. За порушення виконання умов кредитного договору відповідачу нараховано пеню за період з 31.07.2014 року по 30.07.2015 року в розмірі 6691 грн. 40 коп. А тому просить позов задоволити.

В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав, доповнив, що відповідно до умов договору позивач наділений повноваженнями вимагати дострокового повернення кредиту у випадку несвоєчасної сплати процентів та/або повернення кредиту позичальником. Оскільки відповідачем станом на 23.02.2015 року було допущено заборгованість по виконанню кредитних зобовязань, тому позивачем було вручено вимогу боржнику про дострокове повернення кредиту. Крім цього вказав, що дійсно транспортний засіб для придбання якого надавався кредит, був пошкоджений внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та кошти виплачені страховою компанією були отримані позивачем та скеровані на погашення кредитних зобовязань за договором в порядку визначеної черговості умовами договору. Цих коштів не достатньо було для повного погашення кредитної заборгованості, а відтак вважає позовні вимоги підставними.

В судовому засіданні представник відповідача позовні вимоги заперечив, суду пояснив, що дійсно його довірителем було отримано кредит згідно укладеного кредитного договору із позивачем для придбання автомобіля, який на виконання взятих на себе зобовязань нею було застраховано. В лютому 2014 року вказаний автомобіль було істотно пошкоджено внаслідок дорожньо-транспортної пригоди внаслідок чого він був знищений. Страхова компанія виплатила на користь позивача страхове відшкодування в розмірі більш ніж 80 тис. грн., якого повинно було вистачити на погашення існуючого заборгованості, а також на здійснення обовязкових платежів в подальшому. Відтак вважає, що у позивача права вимоги дострокового виконання кредитних зобовязань не виникало, у звязку із чим у задоволенні позову просить відмовити.

Заслухавши пояснення представників сторін, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, дослідивши та перевіривши усі обставини справи, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, суд позов задовольняє з таких підстав.

Судом встановлено, що 05.06.2013 року між ПАТ «Кредобанк» та ОСОБА_4 було укладено кредитний договір №8816/Р (а.с.14-17), відповідно до умов якого ОСОБА_4 отримала кредит в розмірі 127913 грн. 58 коп. для придбання транспортного засобу автомобіля марки Hyundai I30, 2013 року випуску, та оплати страхування від нещасних випадків, на термін до 01.06.2020 року зі сплатою процентної ставки у розмірі 14,99% річних.

Відповідно до ст.526 ЦК України, зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ст. 536 ЦК України, за користування чужими грошима, боржник зобовязаний сплачувати проценти. Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства.

Відповідно до ст.530 ч.1 ЦК України, якщо у зобовязанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

У відповідності до положень ч.2 ст.1050 ЦК України якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.

Відповідно до 4.2.1 кредитного договору сторонами визначено, що повернення суми кредиту здійснюється щомісячно разом із нарахованими процентами рівними сумами по 2479.00 грн. протягом усього строку кредитування (п.2.1), не пізніше останнього робочого дня поточного місяця, якщо інше не передбачено цим договором та/або додатками до нього.

Крім цього, у п.4.10 договору визначено, що банк у випадках, передбачених п.29 договору (несвоєчасної сплати процентів та/або повернення кредиту (частини кредиту), витрати або реальної загрози втрати предмета застави, що забезпечують виконання зобовязань за цим договором), вправі вимагати дострокового повернення кредиту, процентів, комісій та інших належних до сплати платежів за цим договором, про що письмово повідомляє позичальника. А відповідно до п.4.9 цього ж договору позичальник зобовязаний протягом 30 банківських днів з моменту отримання письмової вимоги банку (п.4.9) достроково повернути кредит, проценти, комісії та інші належні до сплати платежі за цим договором.

В судовому засіданні представник позивача зазначив, що з лютого 2014 року позичальник свої зобовязання за умовами кредитного договору не виконувала належним чином, перестала вносити обовязкові щомісячні платежі, внаслідок чого утворилася прострочена заборгованість по поверненні кредиту та відсотках, що їм дало право вимагати від позичальника дострокового виконання кредитних зобовязань.

Як вбачається із представленого розрахунку заборгованості (а.с.18), починаючи з серпня 2014 року у відповідача стала виникати прострочена заборгованість по тілу кредиту та відсотках внаслідок відсутності платежів на погашення кредитних зобовязань за умовами укладеного між сторонами кредитного договору, станом на 30.07.2015 року розмір такої заборгованості по тілу кредиту становив в сумі 46459 грн. 80 коп. та по прострочених відсотках в сумі 9186 грн. 02 коп., а всього в сумі 52509 грн. 44 коп.

Вимогою від 09.03.2015 року №04/03-31 (а.с.12), направленою відповідачу ОСОБА_4 через поштове відділення (а.с.13), Банк повідомив боржника про необхідність дострокового повернення кредиту в розмірі 52509 грн. 44 коп. внаслідок несвоєчасного виконання кредитних зобовязань протягом 30 банківських днів з моменту отримання письмової вимоги банку, але в будь-якому випадку не пізніше 45 днів з моменту надсилання даної вимоги.

Представник відповідача розрахований розмір заборгованості та обовязок відповідача дострокового повернення кредиту заперечив, вказав на ті обставини, що в лютому 2014 року предмет застави за кредитним договором був пошкоджений внаслідок дорожньо-транспортної пригоди за наслідками чого страхова компанія виплатила страхове відшкодування в розмірі більш як 80 тис. грн., яких на його переконання було достатньо для погашення простроченої заборгованості та погашення подальших щомісячних платежів.

Проте з такими твердженнями сторони відповідача суд не може погодитися виходячи із наступного.

Дійсно, судом безспірно встановлено, що автомобіль марки Hyundai I30, 2013 року випуску, придбаний відповідачем за умовами кредитного договору, 22.02.2014 року був пошкоджений внаслідок настання дорожньо-транспортної пригоди за фактом чого страховиком ПАТ «СК «Уніка» було виплачено на користь Кредитора страхове відшкодування в сумі 84880 грн. 36 коп. на підставі платіжного доручення від 05.06.2014 року №019931 (а.с.69).

Відповідно до п.4.8 кредитного договору передбачено, що погашення заборгованості за кредитним договором здійснюється у наступній черговості:

-прострочені платежі по сплаті процентів і комісій за користування кредитом;

-строкові платежі по сплаті нарахованих процентів і комісій за користування кредитом, термін сплати наступив в момент надходження коштів;

-прострочені платежі по поверненню кредиту (основного боргу);

-строкові платежі по сплаті нарахованих процентів за користування кредитом за поточний місяць, термін сплати яких в момент надходження коштів не наступив;

-строкові платежі по поверненню кредиту (основного боргу) за поточний місяць;

-пеня, штрафи та інші види неустойки;

-строкові платежі по поверненню кредиту (основного боргу) на наступний місяць/місяці.

Як вбачається із представлених квитанцій про рух коштів по рахунку (а.с.116-118) та розрахунку заборгованості (а.с.18), що Банк отримавши страхове відшкодування від Страховика в сумі 84880 грн. 36 коп. використав його на погашення кредитних зобовязань боржнику в такій черговості: спочатку для погашення простроченої заборгованості по процентах та платежах по поверненні основного боргу, після цього на погашення поточних платежів за процентами та тілом кредиту, а залишок коштів в сумі 69697 грн. 14 коп. спрямував у липні 2014 року на погашення майбутніх строкових платежів по тілу кредиту.

З наведеного випливає, що такі дії позивача є правомірними та випливають із умов договору, оскільки отримавши кошти на погашення кредитних зобовязань за умовами спірного кредитного договору в сумі, що перевищувала розмір простроченої та поточної заборгованості, банк зобовязаний був їх розподілити у зазначеному порядку та надлишком цих коштів погасити частину тіла кредиту, а не утримувати їх для подальшого зарахування в майбутні нарахування платежів по відсотках та тілу кредиту.

А тому посилання сторони відповідача на зазначені обставини суд не приймає до уваги, як такі, що не ґрунтуються на умовах кредитного договору. В той же час, суд переконаний, що з серпня 2014 року внаслідок відсутності здійснюваних відповідачем платежів за взятими на себе кредитними зобовязаннями, нею було допущено порушення умов п.2.9 кредитного договору у звязку із чим станом на березень 2015 року у позивача виникло право вимоги дострокового виконання взятих на себе відповідачем кредитних зобовязань.

При цьому суд враховує, що не зважаючи на те, що у суду відсутні документальні підтвердження вручення відповідачу письмової вимоги від 04.03.2015 року, на даний час у відповідача наявний обовязок дострокового повернення кредиту та процентів, оскільки із даним позовом позивач звернувся до суду 31.08.2015 року, ухвала про відкриття провадження разом з позовом та додатками до нього їй вручена 15.10.2015 року, а відтак з цього часу сплив визначений умовами кредитного договору строку для добровільного дострокового виконання кредитних зобовязань.

А тому позовні вимоги в цій частині є підставними, у звязку із чим їх слід задоволити та стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість по тілу кредиту в сумі 46459 грн. 80 коп. та по прострочених відсотках в сумі 9186 грн. 02 коп.

Крім цього, у відповідності до п.5.1 кредитного договору позичальник зобовязався за несвоєчасне виконання грошових зобовязань за цим договором, крім відшкодування збитків, сплатити пеню в розмірі подвійної процентної ставки, вказаної в п.3.2 цього договору, але не менше десяти гривень за кожний день прострочення.

Як вбачається із розрахунку (а.с.18б), за період прострочення виконання кредитних зобовязань з 04.08.2014 року по 30.07.2015 року позивачем нараховано відповідачу пеню в сумі 6691 грн. 40 коп. та просить цю суму стягнути із відповідача разом із іншою заборгованістю по кредитному договору.

Відповідно до правових положень ст. 549 ЦК України штраф та пеня, як різновиди неустойки, є грошовою сумою або іншим майном, які боржник повинен передати кредиторові у розі порушення ним зобовязання. При цьому, штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобовязання, а пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобовязання за кожен день прострочення виконання.

Разом з тим, відповідно до вимог ч.3 ст. 551 ЦК України передбачено, що розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення.

За таких обставин, оскільки відповідач порушив взяті на себе кредитні зобовязання, протягом періоду з 04.08.2014 року по 30.07.2015 року такі безпідставно не виконував, тому вимоги про стягнення з нього штрафних санкцій у формі різновиду неустойки є підставними. В той же час суд враховує, що на даний час автомобіль для придбання якого відповідачу надавався кредит був істотно пошкоджений внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, а отримана сума страхового відшкодування не покрила розмір кредитної заборгованості. Крім цього враховуючи вік та матеріальний стан відповідача вважає за можливе зменшити розмір неустойки до 2000 грн. та в цій частині позовні вимоги задоволити частково.

Крім цього, у відповідності до вимог ст. 88 ЦПК України, слід стягнути із відповідача на користь позивача судові витрати пропорційно до задоволених позовних вимог.

Керуючись ст. ст. 10, 60, 88, 209, 212-215 ЦПК України, суд

в и р і ш и в:

позов задоволити частково.

Стягнути з відповідача ОСОБА_4, персональний ідентифікаційний номер НОМЕР_1, в користь Публічного акціонерного товариства «Кредобанк», ЄРПОУ 09807862, заборгованість по кредитному договору від 05.06.2013 року №8816/Р в розмірі 57645 (пятдесят сім тисяч шістсот сорок пять) гривень 82 (вісімдесят дві) копійки, та складається з суми неповернутого кредиту в розмірі 46459 гривень 80 копійок, прострочених відсотків в розмірі 9186 гривень 02 копійки та пені в розмірі 2000 гривень.

В задоволенні решти позовних вимог відмовити за безпідставністю.

Стягнути з відповідача ОСОБА_4, персональний ідентифікаційний номер НОМЕР_1, в користь Публічного акціонерного товариства «Кредобанк», ЄРПОУ 09807862, понесені позивачем судові витрати пропорційно до розміру задоволених позовних вимог судовий збір в розмірі 576 (пятсот сімдесят шість) гривень 46 (сорок шість) копійок.

На рішення може бути подана апеляційна скарга в строки і порядок передбачені ст. 294 ЦПК України до апеляційного суду Львівської області через місцевий суд.

Суддя: Гирич С. В.