БОЛГРАДСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 500/588/15-ц
Провадження № 2/497/8/16
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 січня 2016 року м. Болград

Болградський районний суд Одеської області у складі:

головуючого судді Кодінцевої С.В.

за участю секретарів Бочковарь Ю.В., Ковтун О.І.,

позивачів ОСОБА_1, ОСОБА_2,

представника позивачки ОСОБА_1 ОСОБА_3,

представника відповідача ОСОБА_4,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Болграді цивільну справу за позовом ОСОБА_1, яка діє в своїх інтересах та в інтересах неповнолітнього ОСОБА_5, ОСОБА_2 до ОСОБА_6, ПАТ «Українська пожежно-страхова компанія» про відшкодування моральної та матеріальної шкоди заподіяної злочином, -

В С Т А Н О В И В:

Позивачі звернулися до суду з зазначеним позовом (а.с.1-4), який згодом уточнили (а.с.167-168) та просять постановити рішення, яким стягнути з:

Приватного Акціонерного Товариства «Українська пожежно-страхова компанія»,

- для відшкодування шкоди, завданої смертю потерпілого (годувальника) - на користь ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, в розмірі 100 000 гривен;

- частку витрат на ритуальні послуги, поховання та на спорудження надгробного памятника на користь ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2, 14 616.00 гривен (чотирнадцять тисяч шістсот шістнадцять гривен);

- в рахунок відшкодування моральної шкоди на користь:

неповнолітнього потерпілого ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1 4 872.00 гривен (чотири тисячі вісімсот сімдесят дві) гривні;

потерпілої ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2 4 872.00 гривен (чотири тисячі вісімсот сімдесят дві) гривні;

потерпілої ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3 4 872.00 гривен (чотири тисячі вісімсот сімдесят дві) гривні;

ОСОБА_7

- в рахунок відшкодування моральної шкоди на користь:

неповнолітнього потерпілого ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1 - 295 128.00 гривен (двісті девяносто пять тисяч сто двадцять вісім гривен);

потерпілої ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2 - 195 128.00 гривен (сто девяносто пять тисяч сто двадцять вісім гривен);

потерпілої ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3 - 95 198.00 гривен (девяносто пять тисяч сто двадцять вісім гривен);

- частку витрат на ритуальні послуги, поховання, та на спорудження надгробного памятника на користь ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2, 30 214 гривен (тридцять тисяч двісті чотирнадцять гривен)

- судових витрат, а саме: витрати на правову допомогу) - 5 000 (пять тисяч) гривен;

а всього 35 214 (тридцять пять тисяч двісті чотирнадцять) гривен.

- для відшкодування шкоди, завданої смертю потерпілого (годувальника) на користь ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, в розмірі 2 500 гривен (дві тисячі пятсот гривен) щомісячно, починаючи з 04.01.2014 року і до досягнення ним повноліття, тобто до 17.11.2019 року.

Свої вимоги мотивують тим, що 04.01.2014 року загинула ОСОБА_8 в результаті ДТП, скоєного відповідачем ОСОБА_6, який визнаний винним та засуджений вироком Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 01.12.2014 року. Вони, позивачі є близькими родичам померлої, а відтак потерпілими в зазначеному кримінальному провадженні. Діями ОСОБА_6 їм, позивачам було завдано моральної шкоди, оскільки вони зазнали великих душевних страждань, погіршився стан їх стан здоровя, неповнолітній ОСОБА_5 залишився без материнської опіки, понесли значні затрати на поховання, поминальні обіди, спорудження надгробного памятника, а також витрати на правову допомогу та витрати повязані з явкою до суду (а.с.1-4, 167-168).

Позивачі в судовому засіданні підтримали доводи, викладені в позовній заяві та надали пояснення з підстав зазначених в позові, наполягали на задоволенні.

Позивачка ОСОБА_1 доповнила, що смерть доньки була для всієї сімї великою втратою, психологічною травмою, після якої всі члени сімї почали важко хворіти, батько ОСОБА_8 ОСОБА_9 важко переніс смерть доньки, внаслідок чого захворів та 07.04.2015 року пішов з життя (помер).

ЇЇ позивачки син, який був за кермом автомобіля ВАЗ 2101, реєстраційний номер НОМЕР_1, також потрапив з зазначену ДТП зазнав значних переломів кісток, переніс ряд оперативних хірургічних втручань, його стан здоровя погіршився та не відновлюється навіть на даний час.

Онук ОСОБА_5 також був учасником цієї ДТП, та зазнав ушкоджень здоровя, та великої душевної, психологічної травми, так як на його очах загинула найдорожча для нього людина, його матір. Після цієї трагедії онук важко захворів, має ряд хронічних захворювань, потребує постійного лікування, перебуває під наглядом лікарів.

ЇЇ донька була приватним підприємцем, отримувала значні прибутки, на які утримувала всю сімю. На даний час вона, позивачка є пенсіонеркою, але змушена працювати, так як необхідно опікуватися онуком, забезпечувати його усім необхідним, нести витрати на його навчання, значні кошти необхідні на відновлення його стану здоровя та лікування, для цього недостатньо пенсії в розмірі 1 350.00 гривен. Відповідач завдав їм значної моральної та матеріальної шкоди, проте навіть не вибачився, і ніяким чином не надавав жодної допомоги.

Представник позивачки ОСОБА_1 ОСОБА_3 (а.с.63-65) підтримав позовні вимоги, уточнення до них, наполягав на їх задоволенні, та надав пояснення з підстав застосування матеріального права в даних правовідносинах. Обґрунтовував позовні вимоги положеннями ст.ст.988, 990, 1200, 1202 ЦК України, Законом України «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів».

Позивачка ОСОБА_2 будучи присутньою в судовому заданні 23.09.2015 року пояснила, що вона також була учасником цієї жахливої ДТП, в якій на її очах загинула онучка ОСОБА_8, важко постраждав чоловік онучки, їй довелось спостерігати моральні та психологічні страждання правнука ОСОБА_10, у якого на очах загинула мати. Сама вона зазнала важких травм, була госпіталізована, перенесла ряд оперативних хірургічних втручань, тривалий час була прикута до ліжка, потребувала сторонньої допомоги, для чого їй винаймали доглядальницю, на лікування витратили значні кошти. При цьому відповідач ніякої матеріальної допомоги не надавав.

Надалі в судові засідання не прибувала, подала заяву про розгляд справи у її відсутність (а.с.164)

Відповідач ОСОБА_6 про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином (а.с.188, 192, 205), в судове засідання не прибув, подав заяву про розгляд справи у його відсутність (а.с.79).

Представник відповідача (а.с.66-67) пояснив, що його довіритель визнає позовні вимоги частково (а.с.160-162), розмір моральної шкоди вважав значно завищеним позивачами та визначений без урахувань усіх підстав по справі. На його думку достатнім розміром для відшкодування моральної шкоди завданої потерпілим будуть суми на користь:

-потерпілого ОСОБА_5 75 000 гривен;

-потерпілої ОСОБА_1 40 000 гривен;

-потерпілої ОСОБА_2 20 000 гривен.

Саме такі суми він згоден виплачувати потерпілим.

Крім того, в судових дебатах, представник позивача зазначив, що його довірителем визнаються витрати на ритуальні послуги, поховання та на спорудження надгробного памятника в розмірі 22 214.00 гривен, тобто за мінусом тієї суми, що зобовязалася відшкодувати страхова компанія.

По твердженню представника відповідача позивачами на підтвердження вимоги про відшкодування ОСОБА_5 шкоди, завданої смертю потерпілої у розмірі середньомісячного заробітку (доходу) потерпілої фізичної особи підприємця, надано довідку ДПІ у Болградському районі Одеської області від 08.05.2014 року про середньомісячний дохід загиблої за 2012 рік, який склав 5 000 гривен на місяць, про те як відповідно до вимог ЦК розмір доходу фізичної особи-підприємця, втраченого фізичною особою внаслідок каліцтва або іншого ушкодження здоровя, що підлягає відшкодуванню, визначається з її річного доходу, одержаного в попередньому господарському році, поділеного на дванадцять, тобто позивачі мали б здійснити розрахунок названого відшкодування з доходу потерпілої, отриманого саме в 2013 році, а не в 2012 році. Тому, розмір доходу повинен розраховуватися з розміру мінімальної заробітної плати на момент ДТП, а саме виходячи з суми 1218.00 гривен, та до стягнення на користь ОСОБА_10 підлягає сума 609.00 гривен. І таку суму визнає його довіритель.

Представник відповідача також пояснив, що його довірителем не визнаються позовні вимоги в частині стягнення суми затраченої на поминальний обід в день поховання, оскільки таке відбулося після поміщення труни з тілом у могилу.

В задоволенні вимоги про відшкодування витрат на правову допомогу також вважав за необхідне відмовити, оскільки адвокатом не надано розрахунку компенсації затрат на правову допомогу надану цивільному позивачу в рамках кримінального провадження, що унеможливлює встановлення дійсної суми компенсації таких витрат.

Відповідач ОСОБА_11 акціонерне товариство «Українська пожежно-страхова компанія» в судове засідання не прибув, повідомлений належним чином (а.с.193, 206-207).

Подав заяву про розгляд справи у відсутність представника, та клопотання про затвердження мирової угоди (а.с.211)

Ухвалою суду від 20.01.2016 року визнано та затверджено мирову угоду, укладену 31 грудня 2015 року між ОСОБА_11 акціонерним товариством «Українська пожежно-страхова компанія» та ОСОБА_1, яка в тому числі діє в інтересах неповнолітнього ОСОБА_5 і ОСОБА_2 про узгодження розміру та способу здійснення страхового відшкодування в порядку п.36.2 ст.36 Закону України «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» №1961-ІV від 01/07/2004 року про виплату страхового відшкодування заподіяного смертю ОСОБА_12 (відшкодування утриманцям померлого, відшкодування витрат на поховання). Провадження по справі в частині позовних вимог ОСОБА_1, яка діє в своїх інтересах та в інтересах неповнолітнього ОСОБА_5, ОСОБА_2 до ПАТ «Українська пожежно-страхова компанія» про відшкодування моральної і матеріальної шкоди заподіяної злочином закрито (а.с.213-214).

Розглянувши подані сторонами документи та матеріали, всебічно і повно зясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, обєктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд прийшов до висновку про часткове задоволення позовних вимог за наступних підстав.

Відповідно до ст.ст.10, 60 ч.1, ч. 4 ЦПК України, кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, установлених ст.61 ЦПК України. Доказування не повинно ґрунтуватися на припущеннях. Доказами в розумінні ст.57 ЦПК України є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд установлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановляються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, висновків експертів.

Судом встановлено, що шкода позивачам була завдана в результаті дорожньо-транспортної пригоди, яку 04 січня 2014 року скоїв відповідач ОСОБА_6 за таких обставин.

В цей день близько 13:30 години ОСОБА_6 керував технічно несправним автомобілем ВАЗ 21093, реєстраційний номер НОМЕР_2, на якому гальмівна система автомобіля була в технічно-несправному стані задовго до даної ДТП через відсутність гальмівної рідини в гідропроводі одного з діагональних гальмівних контурів правового переднього і лівого заднього коліс. Здійснюючи рух по асфальтному, сухому дорожньому покриттю проїзної частини по вулиці Миндру з боку вул. Кірова у напрямку вулиці Димитрова у селищі Камянка Ізмаїльського району Одеської області, маючи реальну та обєктивну можливість спостерігати за дорожньою обстановкою при підїзді до перетину доріг вул. Миндру та вул. Калініна, не переконавшись у безпеці своїх подальших дій, не впевнившись, що його дії будуть безпечними і не створять перешкод або небезпеки іншим учасникам руху, виявивши небезпеку у вигляді рухомих по головній дорозі вул.Комсомольська, зліва від нього в напрямку його автомобіля автомобіль ВАЗ 2101, реєстраційний номер НОМЕР_3 під керуванням ОСОБА_13, та з права від нього в напрямку його автомобіля вантажний фургон «Volksvagen», реєстраційний номер НОМЕР_4 під керуванням ОСОБА_14, ігноруючи вимоги дорожнього знаку 2.1. Правил дорожнього руху України «Дати дорогу», перед виїздом на перехрестя не поступився дорогою автомобілю ВАЗ 2101 та вантажному фургону «Volksvagen», які рухалися по головній дорозі, внаслідок чого сталося зіткнення.

Внаслідок даної події пасажир автомобіля ВАЗ 2101 ОСОБА_8 отримала тілесні ушкодження , від яких загинула на місці пригоди, інші пасажири автомобіля ВАЗ 2101: ОСОБА_5, ОСОБА_2 отримали тілесні ушкодження середнього ступеню тяжкості.

Відповідно до висновку судово-медичної експертизи № 7 від 23.01.2014 року проведеної експертом Ізмаїльського відділення Одеського обласного бюро судово-медичних експертиз, смерть ОСОБА_8 настала внаслідок поєднаної травми грудей і живота супроводжувалася пошкодженням їх внутрішніх органів і масивною внутрішньою крововтратою на фоні травматичного шоку. Травми грудей і живота, як кожна по собі, так і в своїй сукупності мають ознаки тяжких тілесних ушкоджень зв критерієм небезпечних для життя стосовно до живої особи.

Згідно висновку судово-медичної експертизи № 477 від 17.03.2014 року проведеної експертом Одеського бюро СМЕ ОСОБА_5 спричинено тілесні ушкодження у вигляді закритого крайового перелому вінцевого відростка лівої ліктьової кістки; епіфізіоліз дистального метаепіфіза лівої плечової кістки, садна, рани лівого передпліччя.

Висновком судово-медичної експертизи Одеського обласного бюро СМЕ № 487 від 17.03.2014 року встановлено, що ОСОБА_2 спричинені тілесні ушкодження у вигляді закритої черепно-мозкової травми у формі струсу головного мозку, гематоми голови, закритих переломів 6, 7, 8 правих ребер, закритих переломів лонної кістки зліва (гілки тіла), закритого перелому лівої сідничної кістки.

Наведене підтверджується вироком Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 06 жовтня 2014 року, яким ОСОБА_6 визнаний винним за вчинення злочину, передбаченого ст. 286 ч.2 КК України і засуджений до покарання у вигляді позбавлення волі строком на пять років в карно-виконавчій установі закритого типу, з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк три роки. На підставі ст.1 п. «в» Закону України «Про амністію в 2014 році» ОСОБА_6 від призначеного основного покарання звільнений. Цивільний позов ОСОБА_1, ОСОБА_15, ОСОБА_2 до ОСОБА_6, ПАТ «Українського пожежно-страхова компанія» задоволено повністю (а.с.7-9).

Ухвалою апеляційного суду Одеської області від 09.12.2014 року даний вирок скасовано в частині вирішення цивільного позову і призначено в цій частині новий судовий розгляд в порядку цивільного судочинства (а.с.10-11).

Таким чином шкода позивачам була завдана джерелом підвищеної небезпеки.

Поняття джерела підвищеної небезпеки на рівні закону (легальна дефініція) закріплено у ст. 1187 ЦК України, відповідно до якої під джерелом підвищеної небезпеки розуміють діяльність, пов'язану з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів … .

Відповідно до ч. 4 ст. 61 ЦПК України - вирок у кримінальному провадженні, що набрав законної сили, або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обов'язкові для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок або постанову суду, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою.

Відповідно до полісу № АЕ/0236601 обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, строк дії якого з 22.01.2013 року по 21.01.2014 року вбачається, що страхувальником є ОСОБА_6, адреса проживання: ІНФОРМАЦІЯ_4, забезпечений транспортний засіб ВАЗ 21093, 1990 року випуску, державний реєстрацій ВН 8781 СХ, страхова сума (ліміт відповідальності) на одного потерпілого за шкоду, заподіяну життю і здоровю 100 000 гривен; за шкоду, заподіяну майну 50 000 гривен (а.с.90).

На підставі викладеного, суд приходить до висновку про винуватість ОСОБА_6 у скоєнні ДТП, що сталася 04.01.2014 року. ОСОБА_6 є правомірним володільцем автомобіля «ВАЗ 21093», державний реєстраційний номер НОМЕР_2, що вбачається з поліса обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. Цивільно-правова відповідальність ОСОБА_6 застрахована у приватному акціонерному товаристві «Українська пожежно-страхова компанія » (а.с.90).

Як зазначалося вище ухвалою суду від 20.01.2016 року визнано та затверджено мирову угоду, укладену 31 грудня 2015 року між ОСОБА_11 акціонерним товариством «Українська пожежно-страхова компанія» та ОСОБА_1, яка в тому числі діє в інтересах неповнолітнього ОСОБА_5 і ОСОБА_2 про узгодження розміру та способу здійснення страхового відшкодування в порядку п.36.2 ст.36 Закону України «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» №1961-ІV від 01/07/2004 року.

Провадження по справі в частині позовних вимог ОСОБА_1, яка діє в своїх інтересах та в інтересах неповнолітнього ОСОБА_5, ОСОБА_2 до ПАТ «Українська пожежно-страхова компанія» про відшкодування моральної та матеріальної шкоди заподіяної злочином закрито (а.с.213-214).

Враховуючи, позовні вимоги, які позивачами були заявлені до ПАТ «Українська пожежно-страхова компанія», та умови укладеної мирової угоди, розмір страхового відшкодування заподіяного смертю ОСОБА_12 склав 50 000 гривен, до якого входить сума відшкодування витрат на ритуальні послуги, поховання, спорудження надгробного памятника 14 616.00 гривен, та відшкодування утриманцям померлого 35 384.00 (50 000.00 14 616.00) гривен.

Питання відшкодування матеріальної та моральної шкоди завданої джерелом підвищеної небезпеки, врегульовано статтями 1166, 1167, 1187, 1194 ЦК України.

Відповідно до ч. 1 ст. 1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Відповідно до ч. 1 та ч. 2 ст. 1187 ЦК України, шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Згідно з положеннями ст. 1194 ЦК України - особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов'язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

Позивачі просять суд стягнути з відповідача ОСОБА_6 в рахунок відшкодування моральної шкоди на користь:

неповнолітнього потерпілого ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1 - 295 128.00 гривен (двісті девяносто пять тисяч сто двадцять вісім гривен);

потерпілої ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2 - 195 128.00 гривен (сто девяносто пять тисяч сто двадцять вісім гривен);

потерпілої ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3 - 95 198.00 гривен (девяносто пять тисяч сто двадцять вісім гривен).

Відповідно до вимоги чинного законодавства України особа, якій завдано збитків, має також право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.

Відповідно до ст. 1167 ЦК України - моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Під час розгляду справи встановлено, що ОСОБА_6 згоден частково відшкодувати потерпілим завдану шкоду, а саме на користь:

- потерпілого ОСОБА_5 75 000 гривен;

- потерпілої ОСОБА_1 40 000 гривен;

- потерпілої ОСОБА_2 20 000 гривен.

Відповідно до частин 1, 4 ст. 174 ЦПК України позивач може відмовитися від позову, а відповідач визнати позов протягом усього часу судового розгляду… Якщо … визнання позову відповідачем викладено в адресованих суду письмових заявах, ці заяви приєднуються до справи. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

Пленум Верховного Суду України в постанові № 14 від 18 грудня 2009 року «Про судове рішення у цивільній справі» розяснив, що за змістом частини четвертої статті 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову, яке не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд у мотивувальній частині рішення може вказати лише про визнання позову та прийняття його судом.

Оскільки відповідач позов визнав частково, і визнання ним позову в цій частині не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд вважає, що заяву відповідача про визнання позовних вимог слід прийняти, долучити до матеріалів справи, і покласти в основу даного рішення.

Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення.

При визначенні розміру відшкодування моральної шкоди враховуються вимоги розумності та справедливості.

Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов'язана з розміром цього відшкодування.

Моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно з постановою Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» від 31.03.1995 року із послідуючими змінами, під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, заподіяних фізичній особі незаконними діями інших осіб. Моральна шкода може полягати, зокрема, у моральних переживаннях у звязку з ушкодженням здоровя, у порушенні нормальних життєвих звязків через неможливість продовження активного життя. Суд при вирішенні спору про відшкодування моральної шкоди повинен врахувати стан здоровя потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих стосунках, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану, а також інші обставини, що мають значення для вирішення справи.

Розглядаючи вимоги про відшкодування моральної шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки, суд враховує положення ч. 2 ст. 23 ЦК України.

У звязку з тим, що всім позивачам діями відповідача ОСОБА_6 були завдані душевні страждання, яких всі позивачі зазнали від загибелі дочки (мами, онучки), що ця втрата є дуже важкою і яка ніяким засобом не може бути відновлена, що неповнолітній син залишився без материнського піклування, уваги та любові, що мати втратила дорогу та єдину доньку, тяжкість вимушених змін у їх, кожному життєвих стосунках, час та зусилля, необхідні для відновлення завданих моральних страждань, значне погіршення стану здоровя кожного з них в наслідок пережитої трагедії (а.с.170-174, 175), внаслідок пережитої трагедії помер ОСОБА_9 (а.с.176-177), що порушення життєвих стосунків позивачів, потребують додаткових зусиль для організації їх життя, а також враховуючи часткове визнання позовних вимог відповідачем в цій частині суд, враховуючи вимоги розумності, справедливості і виваженості, вважає, що розмір грошового відшкодування відповідачем ОСОБА_6 моральної шкоди на користь позивачів повинен становити, а саме: - на користь позивачки ОСОБА_1 40 000 гривен, - на користь ОСОБА_5 75 000 гривен, - на користь ОСОБА_2 20 000 гривен.

Саме за викладених підстав, суд дійшов висновку про задоволення названих позовних вимог частково.

Щодо позовних вимог в частині стягнення частки витрат на ритуальні послуги, поховання, та на спорудження надгробного памятника на користь ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2, 30 214 гривен (тридцять тисяч двісті чотирнадцять гривен), то такі підлягають частковому задоволенню.

Згідно зі ст. 1201 ЦК України, особа, яка завдала шкоди смертю потерпілого, зобов'язана відшкодувати особі, яка зробила необхідні витрати на поховання та на спорудження надгробного пам'ятника, ці витрати.

Допомога на поховання, одержана фізичною особою, яка зробила ці витрати, до суми відшкодування шкоди не зараховується.

Поняття поховання надається Законом України «Про поховання та похоронну справу» (ст. 1).

Статтею 2 названого Закону визначено, що поховання померлого - комплекс заходів та обрядових дій, які здійснюються з моменту смерті людини до поміщення труни з тілом або урни з прахом у могилу або колумбарну нішу, облаштування та утримання місця поховання відповідно до звичаїв та традицій, що не суперечать законодавству; ритуальні послуги - послуги, пов'язані з організацією поховання та облаштуванням місця поховання.

Оплату витрат на поховання (зокрема оплату ритуальних послуг) можуть здійснювати не тільки особи, перелічені у ст. 1200 даного Кодексу, але і будь-які інші сторонні особи (фізичні або юридичні). Відповідно до п. 24 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» вимоги про відшкодування витрат на поховання можуть пред'являтися будь-якими особами, навіть сторонніми до потерпілого, які ці витрати фактично понесли.

По змісту ст.1201 ЦК України витрати на спорудження надгробного памятника підлягають стягненню лише за умови, якщо такі витрати вже понесені, тобто на день розгляду справи судом позивачі зобовязані надати суду докази про те, що ними вже встановлений надгробний памятник. При цьому, згідно абзацу 2 пункту 24 постанови Пленуму Верховного Суду України від 27.03.1992 року № 6 «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» витрати на виготовлення памятників і огорож визначаються виходячи з їх фактичної вартості, але не вище граничної вартості стандартних памятників і огорож у даній місцевості.

Судом встановлено, що позивачкою ОСОБА_1 понесені витрати на ритуальні послуги, поховання в розмірі _7 110.00 гривен (а.с.155, 157), поминальній обід в день поховання 8 000 гривен (а.с.156).

Згідно накладної № 27/03.1 від 27.03.2015 року затрати на виготовлення та спорудження надгробного памятника складають 29 720 гривен (а.с.169).

Дані обставини також підтверджується поясненнями позивачки ОСОБА_1, її представника.

Проте, у розумінні положень ст. 1201 ЦК України не підлягають відшкодуванню матеріальні затрати понесені на поминальний обід в розмірі 8 000.00 гривен.

ПАТ «Українська пожежно-страхова компанія» взяла на себе обовязок виплатити позивачам розмір страхового відшкодування заподіяного смертю ОСОБА_12 - 50 000 гривен, до якого входить в тому числі сума відшкодування витрат на поховання та спорудження памятника 14 616.00 гривен.

Беручи до уваги положення Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», суд повинен враховувати відшкодування шкоди страховою компанією, при визначенні розміру шкоди, що має бути відшкодована відповідачем ОСОБА_6

Таким чином, підлягають стягненню з відповідача ОСОБА_6 на користь позивачки ОСОБА_1 витрати на ритуальні послуги, поховання та на спорудження надгробного памятника в розмірі 22 214.00 гривен з розрахунку: 7 110.00 + 29 720.00 = 36 830.00 гривен за мінусом суми 14 616.00 гривен, що відшкодовується ПАТ «Українська пожежно-страхова компанія», так як дані вимоги підтверджені доказами, які є в матеріалах справи (а.с.155, 157, 169) та відповідають вимогам ст. 1201 ЦК України.

Позовні вимоги в частині відшкодування шкоди, завданої смертю потерпілого (годувальника) на користь ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, в розмірі 2 500 гривен (дві тисячі пятсот гривен) щомісячно, починаючи з 04.01.2014 року і до досягнення ним повноліття, тобто до 17.11.2019 року підлягають частковому задоволенню з огляду на наступне:

ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_5 є сином загиблої в ДТП 04.01.2014 року ОСОБА_12 (а.с.62, 151. 149, 150).

ОСОБА_12 на час ДТП була розлучена, що підтверджується рішенням Болградського районного суду Одеської області від 17.06.2008 року (а.с.148).

Розпорядженням Болградської районної державної адміністрації Одеської області від 10.06.2014 року № 218/А-2014 ОСОБА_1 призначена опікуном над дитиною, позбавленою батьківського піклування ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_5 (а.с.159).

За даними Державної податкової інспекції у Болградському районі Головного управління ДФС в Одеській області від 08.05.2014 року № 184/17 валовий дохід ОСОБА_12 за 2011-2013 рік скла 110 000 гривен, в тому числі: за 2011 рік 50 000 гривен, за 2012 рік 60 000 гривен, за 2013 рік декларація не надавалася (а.с.152).

Згідно повідомлення Державної податкової інспекції у Болградському районі Головного управління ДФС в Одеській області від 22.10.2015 року за № 8135/17, ОСОБА_12 (р.н.о.к.п.п.) була зареєстрована в ДПІ у Болградському районі ГУ ДФС в Одеській області як фізична особа підприємець (а.с.153) на спрощеній системі оподаткування на 1 групі (а.с.154), за період 2013 року сплачувала єдиний податок у сумі 1376.40 гривен (114.70 гривен щомісячно), звітність за 2013 рік не надавалась, так як строк надання звіту за 2013 рік для фізичної особи підприємця на 1 групі спрощеної системи оподаткування до 02.03.2013 року (а.с.179).

Відповідно до ст. 1200 ЦК України у разі смерті потерпілого право на відшкодування шкоди мають непрацездатні особи, які були на його утриманні або мали на день його смерті право на одержання від нього утримання…. Шкода відшкодовується: дитині до досягнення нею 18 років (учню, студенту до закінчення навчання, але не більше як до досягнення ним 23 років) …. .

Відповідно до ч. 2 ст. 1200 ЦК України особам, визначеним у пунктах 1 - 5 ч. 1 цієї статті, шкода відшкодовується у розмірі середньомісячного заробітку (доходу) потерпілого з вирахуванням частки, яка припадала на нього самого та працездатних осіб, які перебували на його утриманні, але не мають права на відшкодування шкоди. До складу доходів потерпілого також включаються пенсія, суми, що належали йому за договором довічного утримання (догляду), та інші аналогічні виплати, які він одержував.

Таким чином, судом достовірно встановлено, що на утриманні загиблої ОСОБА_12 знаходився її неповнолітній син ОСОБА_5, 17 листопада 2001 року.

Зазначена особа отримує пенсію, призначену їй Управлінням пенсійного фонду України в Болградському районі Одеської області внаслідок втрати годувальника, що було підтверджено позивачкою ОСОБА_16В., яка є опікуном ОСОБА_5

Проте відповідно до положень ч.3 ст. 1200 ЦК України, особам які втратили годувальника, шкода відшкодовується в повному обсязі без урахування пенсії, призначеної їм внаслідок втрати годувальника, та інших доходів.

Відповідно до ст. 1198 ЦК України розмір доходу фізичної особи - підприємця, втраченого фізичною особою внаслідок каліцтва або іншого ушкодження здоров'я, що підлягає відшкодуванню, визначається з її річного доходу, одержаного в попередньому господарському році, поділеного на дванадцять. Якщо ця особа отримувала дохід менш як дванадцять місяців, розмір її втраченого доходу визначається шляхом визначення сукупної суми доходу за відповідну кількість місяців.

Розмір доходу від підприємницької діяльності, втраченого фізичною особою - підприємцем внаслідок каліцтва або іншого ушкодження здоров'я, визначається на підставі даних органу доходів і зборів.

Розмір доходу, втраченого фізичною особою - підприємцем внаслідок каліцтва або іншого ушкодження здоров'я, обчислюється виходячи з розміру доходу, який потерпілий мав до каліцтва або іншого ушкодження здоров'я, у сумах, нарахованих до вирахування податків.

В матеріалах справи є в наявності довідка ДПІ у Болградському районі Головного управління Міндоходів в Одеській області від 08.05.2014 року № 184/17 та повідомлення від 22.10.2015 року за № 8135/17, з яких слідує, що ОСОБА_12 за 2013 рік декларацію про доходи не подавала.

З огляду на зазначене, у визначеному законом порядку, не встановлений розмір доходу потерпілої фізичної особи підприємця ОСОБА_17 в 2013 році.

А відтак, розмір доходу ОСОБА_17 слід розраховувати з розміру мінімальної заробітної плати на час ДТП, що становить 1 218.00 гривен, що відповідає положенням ст.1195 ч.1 ЦК України.

Враховуючи наведене син загиблої ОСОБА_12 ОСОБА_5 має право на відшкодування завданої шкоди в розмірі 609.00 гривен починаючи з 04 січня 2014 року і відповідно до досягнення ОСОБА_5 повноліття, тобто 17.11.2019 року.

Щодо позовних вимог в частині судових витрат на правову допомогу в розмірі 5000 (пять тисяч) гривен.

Згідно наданого розрахунку суми гонорару адвоката ОСОБА_3 як представника потерпілої, за надану правову допомогу ОСОБА_1 по кримінальному провадженню № 0000005 та 500/2128/14-к відшкодування складає 5 000 гривен (а.с.178).

Дані кошти були сплачені позивачкою ОСОБА_1 що підтверджується квитанцією від 10.05.2014 року (а.с.158).

Стягнення витрат, повязаних із правовою допомогою у кримінальному провадженні, прибуттям до місця досудового розслідування або до судового провадження ст.118 ч.1п.п.1, 2 КПК України, вирішуються судом загальної юрисдикції за правилами глави 8 Кримінального процесуального Кодексу України, і не підлягають розгляду у цивільному провадження, а відтак, задоволенню не підлягають.

Відповідно до ч.1 ст. 3 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до змісту положень ст.ст.79, 84, 88 ЦПК України, сторона, проти якої постановлено судове рішення, має відшкодувати стороні, на користь якої ухвалено рішення, понесені нею і документально підтверджені витрати на правову допомогу.

Відповідно до ч.3 ст.88 ЦПК України, якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог.

Позивачі звернулися до суду з позовними вимогами про стягнення моральної шкоди. Позов в цій частині задовольняється частково в сумі 135 000 гривен.

Відповідно до Закону «Про судовий збір» ставка судового збору за подання до суду позовної заяви про відшкодування моральної шкоди (пп.5 п.1 ч.2 ст.4) становить 1.5 відсоток ціни позову, але не менше 1 розміру мінімальної заробітної плати.

Таким чином за позовні вимоги про відшкодування моральної шкоди судовий збір має бути стягнуто з відповідача у дохід держави у розмірі 2 025.00 гривен (135 000 гривен х 1.5 %).

Позовні вимоги про відшкодування витрат на поховання і спорудження надгробного памятника, задоволені частково у розмірі 22 214.00 гривен.

Шкода у звязку зі смертю годувальника на утримання неповнолітнього сина складає 14 616.00 гривен, виходячи з наступного: 609.00 гривен х 24 (щомісячно) за період з 01.04.2014 року по 20.01.2015 року.

Всього: 36 830.00 гривен.

Відповідно до Закону «Про судовий збір» ставка судового збору за подання до суду позовної заяви майнового характеру, яка подана фізичною особою становить 1 відсоток ціни позову, але не менше 0.4 розміру мінімальної заробітної плати та не більше 5 розмірів мінімальної заробітної плати (ст. 4 ч.2 п.1 пп.1).

Таким чином за позовні вимоги про відшкодування матеріальної шкоди судовий збір має бути стягнуто з відповідача у дохід держави у розмірі 368.30 гривен (36 830.00 х 1%).

Керуючись ст. ст. 3, 10, 11, 57, 60, 61, 79, 88, 131, 174, 208, 209, 212-215, 223, 294 ЦПК України, ст. ст. 23, 1166, 1167, 1187, 1194, 1198, 1200, 1201, 1202 ЦК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1, яка діє в своїх інтересах та в інтересах неповнолітнього ОСОБА_5, ОСОБА_2 до ОСОБА_6, ПАТ «Українська пожежно-страхова компанія» про відшкодування моральної та матеріальної шкоди заподіяної злочином - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_6, уродженця ІНФОРМАЦІЯ_7, зареєстрованого і проживаючого за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_8, паспорт КК № 244897, виданий 25 березня 1999 року Болградським РВ УМВС України в Одеській області, ідентифікаційний номер НОМЕР_5

в рахунок відшкодування моральної шкоди на користь:

- ОСОБА_1 40 000 (сорок тисяч) гривен,

- ОСОБА_5 75 000 (сімдесят пять тисяч) гривен,

- ОСОБА_2 20 000 (двадцять тисяч) гривен.

для відшкодування витрат на ритуальні послуги, поховання та на спорудження надгробного памятника в розмірі 22 214.00 (двадцять дві тисячі двісті чотирнадцять) гривен;

для відшкодування шкоди, завданої смертю потерпілого (годувальника) на користь

ОСОБА_5, 17 листопада 2001 року в розмірі 609.00 (шістсот девять) гривен щомісячно, починаючи з 04 січня 2014 року і до досягнення ОСОБА_5 повноліття, тобто до 17.11.2019 року.

У задоволенні решти, предявлених позивачами, позовних вимог до ОСОБА_6 відмовити.

Стягнути з ОСОБА_6 на користь держави судові витрати 2 025.00 гривен (за відшкодування моральної шкоди) і 368.30 гривен (за відшкодування майнової шкоди і шкоди, завданої смертю потерпілого (годувальника), а всього 2 393.30 гривен (дві тисячі триста девяносто три гривні тридцять копійок).

Рішення може бути оскаржено до апеляційного суду Одеської області через Болградський районний суд Одеської області. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя: С.В. Кодінцева