Справа № 459/2947/15 Головуючий у 1 інстанції: Грабовський В.В.
Провадження № 22-ц/783/2147/16 Доповідач в 2-й інстанції: ОСОБА_1 Т. А.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 липня 2016 року колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Львівської області у складі:

головуючого судді Гірник Т.А.

суддів Бакуса В.Я.. ОСОБА_2

секретар Симець В.І.

представника відповідача ОСОБА_3 ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на заочне рішення Червоноградського міського суду Львівської області від 2 листопада 2015 року у справі за позовом ПАТ «Укрсоцбанк» до ОСОБА_3 з участю третьої особи ОСОБА_5 про звернення стягнення на предмет іпотеки, -

ВСТАНОВИЛА:

Оскаржуваним рішенням позов задоволено.

Звернуто в користь Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» стягнення на предмет іпотеки за Іпотечним договором від 25.05.2007 року, за реєстровим №1217, укладеним між Акціонерно-комерційним банком соціального розвитку «Укрсоцбанк» та ОСОБА_6, посвідченим приватним нотаріусом Червоноградського міського нотаріального округу ОСОБА_7, а саме: квартиру АДРЕСА_1, житловою площею 145,7 кв.м., загальною площею 224,2 кв.м., що належить ОСОБА_3 на праві приватної власності згідно свідоцтва про право власності на нерухоме майно ССА №437537, виданого виконкомом Червоноградської міської ради 06.12.2006 року на підставі рішення №338 від 30.11.2006 року, зареєстрованого в Державному комунальному підприємстві «Червоноградське міжміське бюро технічної інвентаризації» згідно витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно №12807130 від 07.12.2006 року (реєстраційний №17029487), в рахунок погашення заборгованості за договором кредиту №606/33-043 від 25.05.2007 року укладеним між Акціонерно-комерційним банком соціального розвитку «Укрсоцбанк» та ОСОБА_5 в розмірі 150 144 (сто п'ятдесят тисяч сто сорок чотири), 38 доларів США, з яких: 105666 (сто п'ять тисяч шістсот шістдесят шість), 25 доларів США - заборгованість за відсотками, 5581 (п'ять тисяч п'ятсот вісімдесят один), 10 доларів США - пеня за несвоєчасне повернення кредиту та 38897 (тридцять вісім тисяч вісімсот дев'яносто сім), 03 доларів США - пеня за несвоєчасне повернення відсотків, шляхом продажу на прилюдних торгах в межах процедури виконавчого провадження з початковою ціною, встановленою на рівні, не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна, на підставі оцінки, проведеної суб'єктом оціночної діяльності/належним експертом на стадії оцінки майна під час проведення виконавчих дій. /Саме так викладено абзац другий резолютивної частини оскаржуваного рішення/.

Стягнуто з ОСОБА_3 на користь Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» 3654 (три тисячі шістсот п'ятдесят чотири),00 грн. сплаченого судового збору.

Рішення суду оскаржив відповідач ОСОБА_3 після залишення без задоволення його заяви про перегляд судом першої інстанції заочного рішення. Вважає рішення суду незаконним та необґрунтованим, постановленим з порушенням норм процесуального та матеріального права. Просить рішення суду скасувати та ухвалити нове, яким у задоволенні позову відмовити.

В обґрунтування вимог посилається на те, що суд безпідставно не застосував до спірних правовідносин вимоги ч.2 ст. 1050 ЦК України та не врахував, що Банком було змінено строк виконання зобовязання за кредитним договором, у спосіб надіслання 11.08.2009 року письмової вимоги за вих. №08.4-05/137 про дострокове погашення заборгованості, визначивши останнім днем остаточного погашення 30-й день з дня отримання письмової вимоги, тобто 12 та 18 вересня 2010 року. З вимогами про стягнення заборгованості за кредитним договором Банк звернувся до суду в вересні 2015 року, тобто по спливу трирічного строку отже пропустив строк позовної давності. Заявити про застосування такого в суді першої інстанції відповідач не мав можливості, оскільки постановлено рішення заочне, а в засідання не прибув, оскільки повістку не отримував, про що зазначав у заяві про перегляд заочного рішення, яка залишена судом без задоволення. По адресі зазначеній у позові не проживав, а отже банк зазначив таку невірно, про що свідчать матеріали справи.

Зазначає, що вимогу до поручителя про виконання ним солідарного з боржником зобовязання за договором слід предявити в судовому порядку в межах строку дії поруки з дня, встановленого кредитором для дострокового погашення кредиту в порядку реалізації ним свого права, передбаченого ч.2 ст. 1050 ЦК України. Дані обставини жодним чином не відображені у рішенні суду, що свідчить про неповне зясування обставин справи, що має наслідком порушення норм матеріального та процесуального права.

Враховуючи вищенаведені факти, саме з моменту надсилання вимоги, право нарахування відсотків та штрафних санкцій припинилося, як і припинив дію договір кредиту, а відтак іпотечний договір.

Звертає увагу на те, що 20 жовтня 2008 року укладено Додаткову угоду №1 про внесення змін до Договору кредиту, згідно якої внесено зміни до відсоткової ставки із 13,5% до 15% річних. Даний факт підтверджується розрахунком заборгованості до позовної заяви. А тому саме з 20.10.2008 року виникло нове зобовязання відмінне від попереднього, проте Іпотекодавець не надавав згоди на збільшення відсоткової ставки відповідно до додаткової угоди від 20.10.200 року до Договору кредиту, а тому не може бути притягнений до відповідальності згідно Договору кредиту.

Наголошує на тому, що просив відмовити у задоволенні позову з підстав пропуску строку позовної давності, оскільки про факт порушення свого права Позивач дізнався ще 11.08.2009 року, що підтверджується відповідною вимогою, яка міститься в матеріалах справи. При цьому п.7 ч.11 ст.11 ЗУ «Про захист прав споживачів» регламентовано, що кредитодавцю забороняється вимагати повернення споживчого кредиту, строк давності якого минув.

Окрім того, зазначає, що резолютивна частина судового рішення не відповідає вимогам ЗУ «Про іпотеку», оскільки не зазначено початкової ціни предмета іпотеки для його подальшої реалізації, суд стягнув суми, не вказавши яким складовим боргу такі відповідають, рішення не відповідає до ч.6 ст. 38 ЗУ «Про іпотеку». Посилання суду першої інстанції на визначення початкової ціни предмету іпотеки під час здійснення виконавчого провадження суперечить вимогам ст. 39 та 43 цього Закону.

При розгляді справи в суді апеляційної інстанції представник відповідача доводи апеляційної скарги підтримав.

Представник позивача, будучи присутнім у судовому засіданні 18.04.2016 року ОСОБА_8 підтримав письмові заперечення на апеляційну скаргу, в яких позивач просить рішення суду першої інстанції залишити без змін, апеляційну скаргу без задоволення. Просить врахувати положення статті 599 ЦК України за якою зобов»язання припиняється виконанням, проведеним належним чином та п. 17 Постанови пленуму ВССУ від 30.03. 2012 року №5 «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають з кредитних правовідносин». Пред»явлення вимог про дострокове погашення заборгованості за договором зміна строку користування кредитом, не призводить до закінчення строку дії договору і не звільняє сторони від виконання зобов»язань. Наявність судових рішень про стягнення заборгованості або звернення стягнення на предмет іпотеки з метою погашення такої не позбавляє кредитора права вимоги з вимогами про стягнення платежів за договором, чинність якого не припинилась по причині неналежного виконання боржником. З цього приводу посилається на правову позицію, що у Постанові від 23.09.2015 року у справі за № 6-1206цс15 ВСУ. Щодо мотивів апеляційної скарги про відсутність погодження з іпотекодавцем про зміну відсоткової ставки, то такого погодження у формі укладення додаткових угод не вимагалось. Просить апеляційну скаргу відхилити, рішення суду першої інстанції залишити без змін.

В судове засідання останнє не з»явився, належно повідомлений про розгляд справи за апеляційною скаргою, як і інший учасник, який не з»явився втретє. Про причини неявки не повідомили. Колегія суддів вважає можливим розгляд справи в їх відсутності, що відповідає вимогам ч. 2 ст. 305 ЦПК України.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи, законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до вимог ст.ст.11, 59, 60 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданих відповідно до вимог цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. При цьому кожна із сторін зобов»язана довести ті обставини на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, а обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

У відповідності до вимог ст.213 ЦПК України, рішення суду повинно бути законним і обгрунтованим. Законим є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обгрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з»ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відповідно до ч. 303 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Матеріалами справи встановлено, що 25 травня 2007 року між АКБ СР «Укрсоцбанк» (правонаступником якого є Публічне акціонерне товариство «Укрсоцбанк») та ОСОБА_5 був укладений Договір кредиту № 606/33-043, згідно якого банк надав ОСОБА_5 кредит в сумі 150 000,00 (сто п'ятдесят тисяч) швейцарських франків зі сплатою 9,5 процентів річних з кінцевим терміном погашення заборгованості 25.05.2022 року./а.с. 17 том.1/

Згідно Додаткової угоди №1 від 19.03.2008 року, «Про внесення змін до Договору кредиту №606/33-043 від 25 травня 2007 року» валюту зобов'язання - швейцарський франк, змінено шляхом переведення у долари США, зі сплатою 13,5 процентів річних./а.с. 23 том.1/

З метою забезпечення виконання зобов'язання по даному кредитному договору 25.05.2007 року банк з ОСОБА_3 відповідачем у справі (надалі за текстом «Іпотекодавець») уклав Іпотечний договір, посвідчений приватним нотаріусом Червоноградського міського нотаріального округу ОСОБА_7 за реєстровим №1217, згідно умов якого «Іпотекодавець» передає в іпотеку «Іпотекодержателю» (АКБ СР «Укрсоцбанк») у якості забезпечення виконання основного зобов'язання, наступне нерухоме майно: квартиру АДРЕСА_2 житловою площею 145,7 кв.м., загальною площею 224, 2 кв.м./а.с. 25 том. 1/. Згідно у положеннями п.2.4.4 Іпотечного договору у разі невиконання Іпотекодавцем хоча б одного із своїх обов»язків, встановлених згідно з п.п. 2.1.1 -2.1.10 цього Договору, вимагати дострокового виконання позичальником Основного зобов»язання, а у разі його невиконання задовольнити свої забезпечені іпотекою вимоги шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки.

Згідно договору від 19.03.2008 року про внесення змін до Іпотечного договору, посвідченого 25.05.2007 року приватним нотаріусом Червоноградського міського нотаріального округу ОСОБА_7 за реєстровим №1217, укладеного між АКБ СР «Укрсоцбанк» (правонаступником якого є Публічне акціонерне товариство «Укрсоцбанк») та ОСОБА_3, валюту зобов'язання - швейцарський франк, змінено шляхом переведення у долари США, зі сплатою 13,5 процентів річних, з врахуванням зазначеної вище Додаткової угоди до Основного договору.

За змістом п. 2.4.6 Іпотечного договору сторони погодили, що за рахунок коштів, отриманих від реалізації Предмета іпотеки, відповідно до чинного законодавства України задовольнити свої забезпечені іпотекою вимоги. На момент складання договору вартість предмета іпотеки відповідно до витягу з реєстру прав власності на нерухоме майно, виданого МБТІ становить 64 872 гр., загальна заставна вартість визначена у п. 1.2 Договору ставить 880 000 гр., що за офіційним курсом на час укладення договору відповідало 213 908, 53 шв. франки і таким майном забезпечувався кредит, отриманий ОСОБА_5 у сумі 150 000 шв. франків. Тобто на час укладення договору, вартість предмета іпотеки суттєво перевищувала суму кредиту.

Рішенням Червоноградського міського суду Львівської області від 18.10.2011 року, залишеним без змін ухвалою Апеляційного суду Львівської області від 01.11.2012 року у справі №2-97/11 за позовом Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» до ОСОБА_3, з участю третьої особи: ОСОБА_5 про звернення стягнення на предмет іпотеки, позов банку задоволено та звернуто стягнення на предмет іпотеки в рахунок погашення заборгованості за договором кредиту №606/33-043 від 25.05.2007 року, яка визначена була банком станом на 23.09.2009 року. Вказане рішення не виконане, вступило в законну силу 01.11. 2012 року.

Таким чином, матеріалами справи встановлено, що заборгованість в рахунок погашення якої банк уже звертався до того ж відповідача про звернення стягнення на предмет іпотеки визначена була станом на 23.09.2009 року і включала в себе суму кредиту, поточну та дострокову, а також суму усіх нарахувань штрафних санкцій визначених договором.

Колегія суддів погоджується з позицією представника банку, що за змістом ст. 526 ЦК зобов»язання має виконуватися належним чином і що наявність судового рішення не позбавляє кредитора права вимоги звернення до боржників про виконання зобов»язання, оскільки по причині продовження дії договору, банк вправі був нараховувати відсотки на неповернуту суму кредиту з метою реалізації свого права на отримання коштів обумовлених договором.

В даному ж позові поданому 02.09. 2015 року стоїть вимога про звернення стягнення на предмет іпотеки в рахунок стягнення заборгованості ОСОБА_5 по сплаті відсотків за користування кредитними коштами за договором кредиту №606/33-043 від 25.05.2007 року та заборгованість по пені за несвоєчасне повернення кредиту та відсотків за період з 23.09.2009 року по 20.08.2015 року, як вважає позивач становить 150 144, 38 доларів США, з яких: 105666, 25 доларів США - заборгованість за відсотками, 5581, 10 грн. - пеня за несвоєчасне повернення кредиту та 38897, 03 грн. - пеня за несвоєчасне повернення відсотків, згідно розрахунку заборгованості станом на 21.08.2015 року.

Право банку звернути стягнення на предмет іпотеки у разі невиконання або неналежне виконання договору кредиту передбачене п.п.2.4.3, 4.1 іпотечного договору від 25.05.2007 року за реєстровим №1217.

Ураховуючи наявність у ОСОБА_5 заборгованості за основним зобов'язанням, підтвердженої наданим позивачем розрахунком, банк має право звернути стягнення на предмет іпотеки.

Задовольняючи вимоги позивача, суд ухвалив рішення в заочному порядку 02.11.2015 року, про яке відповідач ОСОБА_9 повідомлений у порядку ч.9 ст. 74 ЦПК України /а.с. 76 том. /. Однак у заяві про перегляд заочного рішення, відповідач зазначав про те, що зареєстрованим місцем його проживання є м. Київ вул. Хрещатик 21/61, а не м. Червоноград вул. Шептицького 1/171, куди суд первинно скеровував судову повістку та надсилав копію позовної заяви банку, даних про отримання якої відповідачем у справі немає.

За наслідками виконання судом вимог ч.3 ст. 122 ЦПК України судом першої інстанції дійсно отримано інформацію про те, що відповідач не значиться зареєстрованим по адресі вказаній у позовній заяві /а.с. 55/.

За таких обставин колегія суддів вважає, що відповідач був позбавлений можливості заявити про застосування строків позовної даності при розгляді справи в суді першої інстанції. Його неявка до суду була викликана зазначення позивачем невідповідних даних у позові про його місце проживання на час подачі позову, а відтак не отримання відповідачем копії позову та неможливість реалізації в повній мірі свого права сторони у процесі, в тому числі на заявлення суду першої інстанції про сплив строку позовної давності, про що заявлено у апеляційній сказі та підтримано представником відповідача при розгляді справи в суді апеляційної інстанції, незалежно від інших мотивів непогодження з рішенням суду.

За таких обставин, колегія суддів вважає за необхідне врахувати наступні обставини.

Рішенням від 18.10.2011 року Червоноградського міського суду Львівської області, залишеним без змін із уточненням способу звернення стягнення на предмет іпотеки ухвалою апеляційного суду Львівської області від 01 листопада 2012 року / а.с. 39- 44 том.1/ суд задовольнив вимоги банку та вирішив про звернення стягнення на предмет іпотеки іпотекодавця ОСОБА_3 в рахунок дострокового погашення кредитних коштів з відповідними нарахування станом на 23 вересня 2009 року, про що заявлено позов /а.с. 34 том.1/ .

В даному позові заявлено вимогу про звернення стягнення на той же предмет іпотеки в рахунок погашення відсотків, пені, обрахованої банком за період з 23.09.2009 року станом на 20.08.2015 року /а.с. 5 том. 1 , 7-15 том 1/.

До часу постановлення судом першої інстанції рішення про задоволення означеного вище позову про звернення стягнення на предмет іпотеки для погашення заборгованості, що обрахована банком станом на 23.09.2009 року, позивач вимог не збільшував, а відтак перервавши строк позовної давності пред»явленням вимоги вправі був продовж загального строку позовної давності, оскільки договором не визначено іншу, заявити про стягнення інших платежів по причині невиконання зобов»язання, зокрема відсотків з 23.09. 2009 року. Заявлення такої вимоги 02.09.2015 року здійснено з пропуском строку позовної давності щодо вимог про стягнення платежів з 23.09.2009 року по 23.09.2012 року, про застосування якого не мав можливості заявити відповідач суду першої інстанції з наведених вище об»єктивних причин. Така позиція суду апеляційної інстанції узгоджується з положеннями ст. 264 ЦК України та ч.4 ст. 267 ЦК України.

Вважаючи слушними мотиви апеляційної скарги про те, що позивачем заявлено вимогу по спливу строку позовної давності, що є самостійною підставою для відмови у позові про що заявлено стороною, однак така норма може бути застосована стосовно платежів нарахованих до 23.09.2012 року.

Крім того, колегія суддів вважає, що наявні правові підстави для відмови у позові в частині нарахувань, охоплених періодом з 23.09.2012 року, виходячи з таких мотивів.

Ухвала апеляційного суду про залишення без змін зазначеного вище рішення суду першої інстанції винесена 01.11.2012 року. З цього часу кредитор отримав право на звернення рішення до примусового виконання і реалізації свого права на отримання суми боргу за рахунок реалізації іпотечного майна, первинно визначена вартість якого за договором значно перевищувала суму кредитних коштів, про що вказано вище.

Недобросовісна реалізація своїх прав, як кредитора, призвела до зростання суми боргу по відсотках не з вини боржників, що безперечно необхідно врахувати при вирішенні справи. Враховуючи правовий висновок ВСУ у справі № 6-2387 цс 15 від 06.04. 2016 року, колегія суддів вважає можливим врахувати такий при вирішені даної справи. Враховуючи дату ухвалення рішення апеляційним судом Львівської області за наслідками перегляду рішення районного суду про звернення стягнення на предмет іпотеки від 18 жовтня 2011 року у боржника були всі підстави для реалізації своїх прав.

Будучи присутнім в попередньому судовому засіданні суду апеляційної інстанції представник позивача не зміг пояснити за яких причин банком не було реалізовано своє право на звернення рішення суду про стягнення на предмет іпотеки до виконання. За таких обставин є підстави для висновку, що має місце ухилення кредитора від реалізації предмета іпотеки та не вжиття заходів щодо зменшення збитків, завданих порушенням зобов»язання боржником. Тому в цій частині вимог банку також не підлягають до задоволення.

За таких обставин, колегія суддів приходить до висновку про задоволення апеляційної скарги представника відповідача, скасування заочного рішення суду першої інстанції та ухвалення у справі нового рішення про відмову у позові з наведених вище мотивів.

Інші мотиви апеляційної скарги не спростовують висновків судової колегії.

Керуючись ст.ст. 303, 304, п.2.ч.1 ст. 307, п.4 ч.1 ст. 309, ч.2 ст.314, 316, 317, 319 ЦПК України , колегія суддів,-

В И Р І Ш И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 задовольнити.

Заочне рішення Червоноградського міського суду Львівської області від 2 листопада 2015 року скасувати.

Ухвалити у справі нове рішення, яким в позові Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» до ОСОБА_3 за участю третьої особи ОСОБА_5 про звернення стягнення на предмет іпотеки відмовити.

Стягнути з ПАТ «Укрсоцбанк» на користь ОСОБА_3 4 019 гр. 41 коп. судового збору за подачу апеляційної скарги.

Рішення апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскарженим в касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили.

Головуючий:

Судді: