АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
провадження №22-ц/796/2332/2016 Головуючий у 1-й інстанції: Васильченко О.В.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 січня 2016 року Колегія суддів Судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду м.Києва в складі:

Головуючого - судді Поліщук Н.В.

суддів Білич І.М., Болотова Є.В.

при секретарі Горбачовій І.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Києві справу за апеляційною скаргою Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк», поданою представником за довіреністю Сидоренко Наталією Миколаївною, на ухвалу Подільського районного суду м.Києва від 15 жовтня 2015 року у справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» до ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 про стягнення заборгованості за кредитним договором,-

ВСТАНОВИЛА:

В серпні 2015 року ПАТ «Дельта Банк» звернулося до суду з позовом про солідарне стягнення з відповідачів заборгованості за кредитним договором.

Ухвалою Подільського районного суду м.Києва від 15 жовтня 2015 року позовну заяву визнано неподаною та повернуто у зв»язку із невиконанням вимог ухвали про залишення позовної заяви без руху.

Не погодившись із постановленою ухвалою, ПАТ «Дельта Банк» подано апеляційну скаргу, у якій просить ухвалу скасувати, справу направити до суду першої інстанції для продовження розгляду.

В апеляційній скарзі посилається на те, що зазначені в ухвалі суду підстави для залишення позовної заяви без руху були виконані.

В судовому засіданні представник позивача доводи апеляційної скарги підтримав.

Інші учасники цивільного процесу в судове засідання не з»явились, про дату, час і місце розгляду справи повідомлялись судом належним чином.

Колегія суддів ухвалила слухати справу за відсутності нез»явившихся осіб на підставі ст.305 ЦПК України.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представника позивача, розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість постановленої ухвали, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного.

Постановляючи ухвалу про визнання позовної заяви неподаною та її повернення, суд першої інстанції виходив з того, що позивачем не виконано вимог ухвали про залишення позовної заяви без руху.

Проте, з такими висновками колегія суддів погодитися не може, виходячи з наступного.

З матеріалів справи убачається, що ухвалою Апеляційного суду м.Києва від 02 вересня 2015 року Подільському районному суду м.Києва визначено підсудність цієї позовної заяви на підставі ст.12 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України».

Ухвалою Подільського районного суду м.Києва від 16 вересня 2015 року позовну заяву залишено без руху.

Підставами для залишення позовної заяви без руху суд зазначив її невідповідність вимогам ст.119 ЦПК України, оскільки у заяві не зазначено відомостей відповідно до п.6 ч.2 ст.119 цього Кодексу; обставин на порушення відповідачами прав позивача (відмова від сплати заборгованості); зазначено номер та дату документа згідно із вихідною кореспонденцією, проте не зазначено дати подання позовної заяви; відсутні засоби зв»язку позивача; не зазначено місце проживання представника позивача.

На виконання ухвали про залишення позовної заяви без руху суду подана заява про виправлення недоліків, у якій зазначено місце проживання представника позивача, засоби телефонного зв»язку із ним; надано розрахунок заборгованості та виписку по особовим рахункам на підтвердження обставин порушення прав позивача.

Ухвалою Подільського районного суду м.Києва від 15 жовтня 2015 року позовну заяву визнано неподаною та повернуто у зв»язку із невиконанням вимог ухвали про залишення позовної заяви без руху.

Проте, такі висновки є помилковими.

Відповідно до ст.119 ЦПК України позовна заява подається в письмовій формі. Позовна заява повинна містити: 1) найменування суду, до якого подається заява; 2) ім'я (найменування) позивача і відповідача, а також ім'я представника позивача, якщо позовна заява подається представником, їх місце проживання (перебування) або місцезнаходження, поштовий індекс, номери засобів зв'язку, якщо такі відомі; 3) зміст позовних вимог; 4) ціну позову щодо вимог майнового характеру; 5) виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги; 6) зазначення доказів, що підтверджують кожну обставину, наявність підстав для звільнення від доказування; 7) перелік документів, що додаються до заяви.

Позовна заява підписується позивачем або його представником із зазначенням дати її подання.

Позовна заява повинна відповідати іншим вимогам, встановленим законом.

До позовної заяви додається документ, що підтверджує сплату судового збору.

До позовної заяви, що подається у випадках, визначених частиною третьою статті 118 цього Кодексу, мають бути додані копії ухвали про відмову у прийнятті заяви про видачу судового наказу або ухвали про скасування судового наказу.

У разі пред'явлення позову особами, які діють на захист прав, свобод та інтересів іншої особи, в заяві повинні бути зазначені підстави такого звернення.

Якщо позовна заява подається представником позивача, до позовної заяви додається довіреність чи інший документ, що підтверджує його повноваження.

Позовна заява, подана після забезпечення доказів або позову, повинна містити, крім зазначеного у частині другій цієї статті, відомості про забезпечення доказів або позову.

Як роз»яснено в п.7 Постанови Пленуму Верховного Суду України №2 від 12 червня 2009 року «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» якщо заява не відповідає вимогам статей 119, 120 ЦПК або не сплачено судовий збір чи не оплачено витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи, суддя відповідно до вимог статті 121 ЦПК постановляє ухвалу, в якій повинні бути зазначені конкретні підстави залишення заяви без руху, в тому числі й розмір несплачених судових витрат, і надає строк для усунення недоліків, тривалість якого визначається в кожному конкретному випадку з урахуванням характеру недоліків, реальної можливості отримання копії ухвали, яка повинна бути надіслана заявнику негайно, та їх виправлення. Подання доказів можливе на наступних стадіях цивільного процесу, тому суд не вправі через неподання доказів при пред'явленні позову залишати заяву без руху та повертати заявнику.

Відповідно до ч.1 ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

В іншому, суд повинен сприяти всебічному розгляду справи та перевіряти обставини (докази), що мають значення для правильного вирішення справи.

Позовні вимоги, це виклад обставин, якими позивач обґрунтовує підстави звернення до суду за захистом своїх прав. Позивач на власний розсуд та ризик визначає їхній зміст та зазначає докази на їх підтвердження. В залежності від підтвердження цих вимог та переконливості доказів, суд ухвалює відповідне рішення.

Зі змісту позовної заяви убачається, що позивач виклав відомості про підстави виникнення правовідносин між сторонами, права та обов»язки, що ними породжуються, обставини порушення зобов»язання та підстави для відповідальності відповідачів.

На стадії перевірки форми і змісту позовної заяви та залишенні її без руху суд не вправі витребовувати будь-які докази на підтвердження позовних вимог, оскільки обов»язок доведення обставин, в тому числі шляхом подання доказів, на які посилається сторона як на підставу своїх вимог і заперечень, покладається на сторони. Суд, в свою чергу, вирішує справу на підставі поданих (наявних у справі) доказів, інших встановлених судом обставин та з урахуванням вимог законів.

Подання доказів можливе на наступних стадіях цивільного процесу, тому суд не вправі через неподання доказів при пред'явленні позову залишати заяву без руху та повертати заявнику. (п.7 Постанови Пленуму Верховного Суду України №2 від 12 червня 2009 року «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції»)

Вимоги ухвали в частині не зазначення засобів зв»язку позивача необґрунтовані.

Відповідно до ч.3 ст.38 ЦПК України юридичних осіб представляють їхні органи, що діють у межах повноважень, наданих їм законом, статутом чи положенням, або їх представники.

Позовна заява містить поштову адресу банку, контактний телефон уповноваженого представника та адресу електронної пошти.

Вимоги ухвали в частині не зазначення особистої адреси представника позивача, колегія суддів вважає формальністю, яка не дає самостійної підстави стверджувати про недотримання вимог ст.119 ЦПК України. Окрім того, якщо представником юридичної особи є особа, яка перебуває у трудових відносинах із цією юридичною особою, наявність особистих даних, які не мають значення для представництва, не є обов»язковим.

Також необґрунтованим є зазначення в ухвалі, що поряд із зазначенням на першому аркуші позовної заяви дати та вихідного номеру документа, не зазначено дати подання позовної заяви.

Днем подання позовної заяви до суду не є дата, вказана у позовній заяві, оскільки ч.3 ст.119 ЦПК України лише вказує на дату підписання позовної заяви заявником, що може не збігатися з днем її фактичного подання до суду.

Оскільки фактична дата звернення до суду є обставиною, яка має важливе юридичне значення, то фіксація цієї події повинна відбуватись у спосіб, що унеможливлює вплив заінтересованих осіб.

Зокрема, такими способами є безпосереднє подання позовної заяви до суду, направлення позовної заяви поштою або іншими допустимими способами зв»язку. Позовні заяви реєструються в день її подання (надходження) (п.3 Інструкції з діловодства у місцевих загальних судах, апеляційних судах областей, апеляційних судах міст Києва та Севастополя, апеляційному суді Автономної Республіки Крим та вищому спеціалізованому суді України з розгляду цивільних і кримінальних справ, затвердженої наказом ДСА України №173 від 17 грудня 2013 року).

З матеріалів справи убачається, що позовна заява направлена на адресу суду поштою. Згідно із відтиском календарного штемпелю датою відправлення є 28 серпня 2015 року. Отже, датою звернення до суду слід вважати 28 серпня 2015 року.

З огляду на наведене, колегія суддів дійшла висновку, що ухвала суду першої інстанції не може уважатися законною та справедливою, відтак підлягає скасуванню.

Відповідно до ст.312 ЦПК України апеляційний суд скасовує ухвалу і передає питання на новий розгляд до суду першої інстанції, якщо останній порушив порядок, встановлений для його вирішення.

Оскільки питання передається на новий розгляд, апеляційна скарга задовольняється частково.

Керуючись ст.ст. 218, 303, 304, 305, 307, 312, 313, 314, 315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк», подану представником за довіреністю Сидоренко Наталією Миколаївною, задовольнити частково.

Ухвалу Подільського районного суду м.Києва від 15 жовтня 2015 року скасувати, питання передати на новий розгляд до суду першої інстанції.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та оскарженню не підлягає.

Головуючий - суддя Н.В. Поліщук

Судді І.М. Білич

Є.В. Болотов