У Х В А Л А

21 березня 2016 року м. Київ

Колегія суддів Судової палати у цивільних справах

Верховного Суду України в складі:

Гуменюка В.І.,
Сімоненко В.М., Яреми А.Г.,

розглянувши заяву філії Національної телекомпанії України «Криворізька регіональна дирекція «Криворіжжя» про перегляд ухвали колегії суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 27 січня 2016 року в справі за позовом ОСОБА_4 до Державної організації «Криворізька регіональна державна телерадіокомпанія «Криворіжжя» про визнання рішення незаконним, поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу та відшкодування моральної шкоди,

в с т а н о в и л а :

Саксаганський районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області рішенням від 29 травня 2015 року в задоволенні позовних вимог ОСОБА_4 відмовив.

Апеляційний суд Дніпропетровської області рішенням від 18 листопада 2015 року рішення Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 29 травня 2015 року скасував та ухвалив нове, яким позов ОСОБА_4 задовольнив частково: визнав незаконним та скасував наказ директора Державної організації «Криворізька регіональна державна телерадіокомпанія «Криворіжжя» від 3 жовтня 2014 року про звільнення ОСОБА_4 із займаної посади на підставі пункту 4 статті 40 КЗпП України; поновив його на роботі на посаді начальника дільниці телебачення з 4 жовтня 2014 року; стягнув з відповідача на користь позивача 44 тис. 298 грн 99 коп. середнього заробітку за час вимушеного прогулу без урахування податків та обов'язкових платежів, а також 200 грн на відшкодування моральної шкоди; в задоволенні решти позовних вимог відмовив; вирішив питання розподілу судових витрат; рішення в частині поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу в межах платежів за один місяць допустив до негайного виконання.

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ ухвалою від 27 січня 2016 року касаційну скаргу Державної організації «Криворізька регіональна державна телерадіокомпанія «Криворіжжя» відхилила, рішення Апеляційного суду Дніпропетровської області від

18 листопада 2015 року залишила без змін.

14 березня 2016 року до Верховного Суду України звернулася

філії Національної телекомпанії України «Криворізька регіональна дирекція «Криворіжжя», яка наділена усіма правам та обов'язками відповідача (філія є відокремленим структурним підрозділом Національної телекомпанії України, а остання - правонаступником Державної організації «Криворізька регіональна державна телерадіокомпанія «Криворіжжя»), із заявою про перегляд ухвали колегії суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 27 січня 2016 року, посилаючись на неоднакове застосування судами касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права, а саме положень Інструкції про порядок видачі документів, що засвідчують тимчасову непрацездатність громадян, затвердженої наказом Міністерства охорони здоров'я України від 13 листопада 2001 року № 455, що спричинило ухвалення різних за змістом судових рішень у подібних правовідносинах.

У підтвердження неоднаковості застосування норм матеріального права заявник надав ухвалу Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 21 січня 2015 року, а також ухвали Вищого адміністративного суду України від 15 й 22 квітня 2014 року.

Перевіривши доводи заявника, колегія суддів Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України вважає, що в допуску справи до провадження слід відмовити з таких підстав.

Відповідно до статті 353 ЦПК України Верховний Суд України переглядає судові рішення у цивільних справах виключно з підстав і в порядку, встановлених цим Кодексом.

Згідно з пунктом 1 частини першої статті 355 ЦПК України підставою для подання заяви про перегляд судових рішень у цивільних справах є неоднакове застосування судом касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права, що спричинило ухвалення різних за змістом судових рішень у подібних правовідносинах.

При цьому під застосуванням норм матеріального права у подібних правовідносинах слід розуміти такі правовідносини, де тотожними є предмет спору, підстави позову, зміст позовних вимог та встановлені судом фактичні обставини справи, а також наявне однакове матеріально-правове регулювання спірних правовідносин.

Задовольняючи позовні вимоги ОСОБА_4 апеляційний суд, з висновками якого погодивсь й суд касаційної інстанції, виходив з того, що останнього звільнено з роботи на підставі п.4 статті 40 КЗпП України за прогул без поважних причин, однак судами установлено, що ОСОБА_4 був відсутній на робочому місці з поважних причин, оскільки він звертався до лікарів зі скаргами на стан свого здоров'я та перебував на амбулаторному лікуванні, що підтверджено належними та допустимими доказами, зокрема довідкою та відповіддю Управління охорони здоров'я виконавчого комітету Криворізької міської ради. За таких обставин суди дійшли висновку, що порушення процедури видачі довідки про хворобу позивача та його звернення до лікаря за допомогою можуть бути підставою для неоплаченого часу, протягом якого він був відсутній на роботі, але не спростовує поважності причин відсутності на роботі.

Наданими для порівняння ухвалами суди касаційної інстанції залишали без змін рішення, якими відмолено в задоволення позовних вимог про поновлення на роботі тощо, з підстав недоведеності позивачами їх відсутність на робочому місці з поважних причин, та установлено, що:

- позивачка надала довідку та зазначила, що у дні вчинення прогулу зверталась до лікаря (7-8 числа), однак від лікарняного відмовилась, а також написала заяву про надання відпустки строком на один день (13 числа) за власний рахунок, проте заява про надання відпустки надійшла до відповідача лише 15 числа, а тому розпорядження про надання позивачці відпустки не видавалось (ухвала від 15 квітня 2014 року);

- надана позивакою довідка про звернення у день вчинення прогулу до лікувального закладу не засвідчена печаткою лікувально-профілактичного закладу, в ній не зазначено час проведення консультації і не вказано ім'я та по батькові особи, якій видано довідку (ухвала від 22 квітня 2014 року);

- позивач надав довідку, що звертався до лікаря, а також зазначив, що написав заву про надання йому відпустки без збереження заробітної плати, однак з керівником цеха відпустка не була узгоджена і наказ про її надання не видавався; позивач двічі притягувався до дисциплінарної відповідальності у вигляді оголошення доган, тому обраний відповідачем вид дисциплінарного стягнення відповідає тяжкості вчиненого позивачем проступку з урахування його попередньої роботи (ухвала від 21 січня 2015 року).

Отже, надані для порівняння ухвали судів касаційної інстанції та ухвала колегії суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 27 січня

2016 року постановлені у справах з різними фактичними обставини.

Порівняння зазначених судових рішень, наданих заявником на підтвердження вимог, із судовим рішенням, про перегляд якого подано заяву, не дає підстав для висновку про те, що суди касаційної інстанції під час розгляду двох чи більше справ неоднаково застосували норми матеріального права, що спричинило ухвалення різних за змістом судових рішень у побідних правовідносинах.

За таких обставин вважати заяву філії Національної телекомпанії України «Криворізька регіональна дирекція «Криворіжжя» обґрунтованою немає підстав.

Відповідно до статті 360 ЦПК України Верховний Суд України відмовляє в допуску справи до провадження, якщо подана заява є необґрунтованою.

Керуючись ст. ст. 353, 355, 356, 360 ЦПК України, колегія суддів Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України

у х в а л и л а :

У допуску до провадження Верховного Суду України справи за позовом ОСОБА_4 до Державної організації «Криворізька регіональна державна телерадіокомпанія «Криворіжжя» про визнання рішення незаконним, поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу та відшкодування моральної шкоди за заявою філії Національної телекомпанії України «Криворізька регіональна дирекція «Криворіжжя» про перегляд ухвали колегії суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 27 січня 2016 року відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: В.І. Гуменюк

В.М. Сімоненко

А.Г. Ярема