Справа № 415/3607/16-ц
Провадження№ 2/415/1641/16
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07.09.16 року

Лисичанський міський суд Луганської області

у складі головуючого судді Бойко С.Л.

при секретарі Нестеренко С.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Лисичанську цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2,третя особа -Орган опіки та піклування Лисичанської міської ради про надання дозволу на виїзд неповнолітньої дитини за межі України без згоди батька, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулась до Лисичанського міського суду із позовною заявою до ОСОБА_2, третя особа орган опіки та піклування Лисичанської міської ради про надання дозволу на виїзд неповнолітньої дитини за межі України без згоди батька, у супроводі матері, в якому зазначила, що вона з відповідачем у даній справі перебувала у зареєстрованому шлюбі з 01.10.2005 року по 17.11.2010 року. Рішенням Лисичанського міського суду Луганської області від 17.11.2010 року шлюб розірвано. Від спільного подружнього життя мають сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 , батьком якого в свідоцтві про народження вказано відповідача.

Дитина проживає з позивачкою, тоді як відповідач не цікавиться здоровям, матеріальним становищем доньки, матеріально утримує та належним чином піклується про здоровя дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, бажає повезти дитину на відпочинок з метою розширення її кругозору, ознайомлення з культурою інших народів, стимулювання вивчення іноземних мов та підготовкою до самостійного життя, за межі України до країн ближнього та дальнього зарубіжжя до досягнення нею повноліття.

На підставі викладеного, просила суд надати дозвіл на виїзд неповнолітнього сина - ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 за кордон без згоди ( дозволу ) батька дитини ОСОБА_2 до РФ на період з 01.09.2016 р. по 31.12.2016 р. у супроводі матері ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2 Дозволити ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2 без згоди ( дозволу ) батька дитини ОСОБА_2, оформлювати проїзні документи для тимчасового виїзду неповнолітнього сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 за межі України.

Позивач в судове засідання не зявилася, про день, час та місце слухання справи була повідомлена належним чином, до суду надала письмову заяву з проханням розглядати справу за її відсутності, позов підтримала.

Відповідач в судове засідання не зявився, до суду надав письмову заяву з проханням розглядати справу за його відсутності, позов визнав.

Представник третьої особи - Орган опіки та піклування Лисичанської міської ради в судове засідання не зявилась, про день, час та місце слухання справи була повідомлена належним чином, надала до суду письмову заяву з проханням розглянути справу за її відсутності, проти задоволення позову не заперечувала.

Дослідивши письмові докази по справі, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до ст. 25 Конституції України Україна гарантує піклування та захист своїм громадянам, які перебувають за її межами.

Відповідно до ст. 33 Конституції України кожному хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишити територію України, за винятком обмежень, які встановлені законом. Громадянин України не може бути позбавлений права в будь-який час повернутися в Україну.

Відповідно до ч. 3 ст. 313 ЦК України, фізична особа, яка не досягла шістнадцяти років, має право на виїзд за межі України лише за згодою батьків (усиновлювачів), піклувальників та в їхньому супроводі або в супроводі осіб, які уповноважені ними.

Відповідно до ст. 141 Сімейного кодексу України батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини.

Відповідно до ч. 2 ст. 155 СК України батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини.

Відповідно до вимог статті 157 СК України питання виховання дитини вирішується батьками спільно. Той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов'язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею.

Згідно ч.2 ст.150 СК України батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток.

Судом встановлено, що позивачка турбуючись про виховання та утримання дитини має бажання та можливість виїзду за кордон, де може забезпечити відпочинок, оздоровлення, дитини.

Відповідно до ч. 2 ст. 4 Закону України «Про порядок виїзду з України і вїзду в Україну громадян України», оформлення проїзного документа дитини провадиться на підставі нотаріально засвідченого клопотання батьків або законних представників батьків чи дітей у разі потреби самостійного виїзду неповнолітнього за кордон. За відсутності згоди одного з батьків виїзд неповнолітнього громадянина України за кордон може бути дозволено на підставі рішення суду.

Відповідно до Постанови КМУ «Про затвердження Правил перетинання державного кордону громадянами України» від 27 січня 1995 року № 57, виїзд з України громадян, які не досягли 16-річного віку, в супроводі одного з батьків або інших осіб, уповноважених одним з батьків за нотаріально посвідченою згодою, здійснюється: за нотаріально посвідченою згодою другого з батьків із зазначенням у ній держави прямування та відповідного часового проміжку перебування у цій державі, якщо другий з батьків відсутній у пункті пропуску та без нотаріально посвідченої згоди другого з батьків у разі пред'явлення рішення суду про надання дозволу на виїзд з України громадянину, який не досяг 16-річного віку, без згоди та супроводу другого з батьків.

Згідно до п.18 Правил оформлення і видачі паспортів громадянам України для виїзду за кордон і проїзних документів дитини, їх тимчасового затримання та вилучення, затверджених постановою КМ України № 231 від 31 березня 1995 року, з наступними змінами і доповненнями, за відсутністю згоди одного з батьків виїзд неповнолітнього за кордон може бути дозволений за рішенням суду.

Правила перетинання державного кордону громадянами України, затверджені Постановою Кабінету Міністрів України від 27.01.1995 року № 57 із змінами і доповненнями, передбачають, що перетинання державного кордону для виїзду за межі України громадянами, які не досягли 16-річного віку, здійснюються лише за згодою обох батьків (усиновлювачів) та в їх супроводі або в супроводі осіб, уповноважених ними, які на момент виїзду з України досягли 18-річного віку. Виїзд за межі України громадян, які не досягли 16-річного віку, в супроводі одного з батьків або інших осіб, уповноважених одним з батьків за нотаріально посвідченою згодою, згода другого з батьків не вимагається у разі пред'явлення рішення суду про надання дозволу на виїзд з України громадянину, який не досяг 16-річного віку, без згоди та супроводу другого з батьків.

Правилами оформлення і видачі паспорта громадянина України для виїзду за кордон і проїзного документа дитини, їх тимчасового затримання та вилучення, затверджених постановою КМУ від 31 березня 1995 року № 231 (із змінами) визначено зокрема, що виїзд неповнолітніх громадян України за межі території України здійснюється за одним із таких документів: паспорт громадянина України для виїзду за кордон, виданий дітям громадянам України згідно з цими правилами; проїзний документ дитини, виданий відповідно до Правил; паспорт громадянина України для виїзду за кордон одного з батьків, у який, відповідно до Правил, записано дитину, яка прямує у його супроводі через державний кордон.

П.18 цих Правил передбачено, що оформлення паспорта/проїзного документа здійснюється на підставі заяви батьків (законних представників батьків чи дітей), а у разі, коли батьки не перебувають у шлюбі між собою, - того з них, з ким проживає дитина, справжність підпису яких засвідчено нотаріально. За наявності заперечень одного з батьків документ може бути оформлено на підставі рішення суду.

17 липня 1997 року Україна ратифікувала Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція), яка відповідно до частини 1 статті 9 Конституції України стала частиною національного законодавства України.

Пункт 2 ст.2 Протоколу №4 Конвенції про захист прав людини та основних свобод передбачає, що кожен може вільно залишити будь-яку країну включаючи свою власну. Здійснення цих прав не підлягає жодним обмеженням, за винятком тих, які запроваджуються згідно із законом та необхідні в демократичному суспільстві в інтересах національної або громадської безпеки з метою громадського порядку, запобігання злочинам для захисту здоровя або моралі чи з метою захисту прав і свобод інших людей.

В судовому засіданні було встановлено, що 16.03.2006 р. народився ОСОБА_3, що підтверджується свідоцтвом про народження серії І-ЕД № 035096, виданим 29.03.2006 р. відділом РАЦС Лисичанського МУЮ, про що зроблений відповідний актовий запис за № 225. Його батьками є: ОСОБА_2 та ОСОБА_1.

Відповідно до рішення Лисичанського міського суду Луганської області від 17.11.2010 р. шлюб зареєстрований 01.10.2005 р. відділом РАЦС Лисичанського МУЮ Луганської області, актовий запис № 607 між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 розірвано.

Згідно довідки голови вуличного комітету від 15.06.2016 р., ОСОБА_1 разом з сином ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_3 проживає за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_4. Син постійно проживає з матірю та знаходиться у неї на утриманні.

Відповідно до заяви від 23.08.2016 р., посвідченої приватним нотаріусом Лисичанського міського нотаріального округу Луганської області, реєстровий № 2126, ОСОБА_1 дала згоду на тимчасовий виїзд (вїзд) до Російської Федерації з подальшим поверненням в Україну сину ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 у супроводі з ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_5 та/або ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_6, в період з 01.09.2016 р. по 01.09.2017 р. на короткострокові поїздки, відповідно до діючого законодавства.

З огляду на викладене діючим законодавством не встановлено обмеження щодо виїзду дитини, яка не досягла шістнадцятирічного віку за кордон, а лише встановлено певний порядок її виїзду за кордон за згодою батьків або дозволу суду при відсутності згоди одного з батьків.

Згідно із ч. 3 ст. 10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підстави своїх вимог або заперечень, надавши докази відповідно до вимог ст. ст. 57?60 ЦПК України.

Оскільки у позивачки є складнощі в отриманні згоди відповідача на виїзд дитини за кордон, а також беручи до уваги той факт, що судом при розгляді даної справи не встановлено обмежень чи заборон, які унеможливлюють виїзд неповнолітньої дитини за межі України для тимчасового перебування, суд приходить до висновку про доцільність задоволення позовних вимог ОСОБА_1 та надання дозволу на виготовлення проїзних документів та на виїзд неповнолітнього ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_7 за кордон без згоди батька.

Судові витрати позивачка взяла на себе, від неї не надходило прохання про стягнення даних витрат з відповідача.

На підставі викладеного, керуючись пункт 2 ст.2 Протоколу №4 Конвенції про захист прав людини та основних свобод, ст.ст. 10.60 ЦПК України, ст.ст.141,150,157СК України, ст.313 ЦК України, Правилами перетинання державного кордону громадянами України, затверджених Постановою КМУ від 27.01.1995 року № 57 із змінами і доповненнями, п.18 Правил оформлення і видачі паспортів громадянам України для виїзду за кордон і проїзних документів дитини, їх тимчасового затримання та вилучення, затверджених постановою КМУ № 231 від 31 березня 1995 року, з наступними змінами і доповненнями, суд-

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2,третя особа -Орган опіки та піклування Лисичанської міської ради про надання дозволу на виїзд неповнолітньої дитини за межі України без згоди батька - задовольнити.

Надати дозвіл ОСОБА_1 на оформлення проїзного документу дитині, ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_7 для виїзду за межі України без згоди батька, ОСОБА_2.

Надати дозвіл на виїзд за межі України до Російської Федерації на період з 01 вересня 2016 року по 31 грудня 2016 року малолітньому громадянину України ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_7 , уродженцю ІНФОРМАЦІЯ_8, у супроводі матері, ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2, без згоди та супроводу батька дитини, ОСОБА_2.

Зобовязати ОСОБА_1 по закінченню терміну перебування дитини - ОСОБА_3, 16.03.2006 р. н. у Російській Федерації, повернути ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_7 в Україну.

Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Луганської області через Лисичанський міський суд на протязі 10 днів з дня його проголошення.

Головуючий-суддя: С.Л.Бойко