Справа № 126/797/16-ц Провадження № 22-ц/772/2609/2016Головуючий в суді першої інстанції ОСОБА_1
Категорія 27Доповідач Шемета Т. М.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 серпня 2016 рокум. Вінниця

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Вінницької області у складі:

головуючої судді Шемети Т.М.,

суддів: Панасюка О.С., Зайцева А.Ю.,

з участю: секретаря судового засідання Топольської В. О.,

представника позивача ОСОБА_2,

відповідача ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань № 2 Апеляційного суду Вінницької області цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_3 про стягнення боргу за кредитним договором,

за апеляційною скаргою Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» на рішення Бершадського районного суду Вінницької області від 26 травня 2016 року, -

в с т а н о в и л а :

В березні 2016 року ПАТ КБ «ПриватБанк» звернувся до суду з цим позовом та ставив вимогу стягнути з ОСОБА_3 на користь ПАТ КБ "ПриватБанк" заборгованість у розмірі 15445,94 грн. за кредитним договором від 08.05.2010 року та судові витрати у розмірі 1378 грн. Позовні вимоги мотивував тим, що відповідно до укладеного договору № б/н від 08.05.2010 року ОСОБА_3 отримав кредит у розмірі 3 500 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Банк свої зобов'язання за договором виконав у повному обсязі, а саме надав відповідачеві кредит у розмірі, встановленому договором. Відповідач порушив умови договору і своєчасно не сплачував кредит та відсотки, в результаті чого виникла заборгованість, яка станом на 19.01.2016 року становить - 15445,94 грн., а саме: 3408,06 грн. - заборгованість за кредитом, 9026,17 грн. - заборгованість по процентах за користування кредитом, 1800 грн. - заборгованість за пенею та комісією, 500 грн. - штраф (фіксована частина), 711,71 грн. - штраф (процентна складова). Відповідач ухиляється від виконання зобовязання і заборгованість за договором не погашає.

Рішенням Бершадського районного суду Вінницької області від 26 травня 2016 року в позові ПАТ КБ "ПриватБанк" до ОСОБА_3 про стягнення боргу за кредитним договором відмовлено в повному обсязі через недоведеність.

Не погодившись з таким рішенням суду, ПАТ КБ «ПриватБанк» подав апеляційну скаргу, за результатами розгляду якої, посилаючись на однобічність та неповноту судового розгляду, порушення норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи, просить скасувати рішення та ухвалити нове, яким задовольнити позовні вимоги в повному обсязі. Апеляційну скаргу обґрунтовує наступним: укладення між банком та ОСОБА_3 договору приєднання, що регулюється ст. 634 ЦК України, підтверджується змістом заяви, в якій значиться, що відповідач своїм підписом приєднується і зобовязується виконувати умови, викладені у Договорі. В заяві позичальника відповідач поставив підпис, яким засвідчив, свою згоду на отримання кредиту саме на таких умовах. З розрахунку заборгованості вбачається, що відповідач користувався кредитним лімітом та отримав кредитну картку. Звертаючись до суду позивач надав копію кредитного договору, копію умов та правил надання банківських послуг, розрахунок заборгованості та копію паспорта і ПІН відповідача. Відсутність оригіналу кредитного договору не є підставою для відмови в задоволенні позову за наявності доказів, які свідчать про укладення кредитного договору. Фактично суд звільнив відповідача від виконання зобовязань за кредитним договором на підставі одних лише формальних міркувань. В силу вимог ст. 60 ЦПК України саме на відповідача покладено обовязок доведення факту неотримання кредитного ліміту. Вважає, що висновки суду першої інстанції ґрунтуються на припущеннях, а рішення суду є незаконним.

В судовому засіданні апеляційного суду представник позивача ОСОБА_2 подану апеляційну скаргу підтримав з викладених у ній підстав. ОСОБА_3 заперечив проти задоволення апеляційної скарги та пояснив, що він ніколи не був клієнтом ПАТ КБ «ПриватБанк», не отримував кредитної картки, на фото, яке надав банк, зображений не він, банк не надав оригінали заяви на отримання кредитної картки, а тому він зняв своє клопотання про призначення почеркознавчої експертизи.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, пояснення осіб, які зявилися в судове засідання, перевіривши законність і обґрунтованість оскаржуваного рішення в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції вважає, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення, з огляду на наступне.

Суд першої інстанції, відмовляючи в задоволенні позову, виходив з того, що позивач не надав суду оригінал анкети-заяви про приєднання до умов та правил банківських послуг, заначив що оригінал втрачено, не надав доказів отримання та неповернення ОСОБА_3 кредитних коштів, а останній заперечував такий факт.

Такий висновок суду відповідає встановленим по справі обставинам та вимогам закону, що підлягає застосуванню до даних правовідносин.

Судом встановлено наступне:

Позивач надав копію анкети-заяви про приєднання до Умов та правил надання банківських послуг в ПриватБанку (а.с.7), на підставі якої стверджує, що 08.05.2010 року між Банком та ОСОБА_3 було укладено кредитний договір №б/н, на підставі чого Банк надав відповідачу кредит у розмірі 3500 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30,00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки.

В підтвердження наявності боргу за кредитним зобовязанням позивач надав розрахунок заборгованості за договором (а.с.4 6), витяг з програмного комплексу по ідентифікації клієнта (а.с.86), де клієнт сфотографований з кредитною карткою.

Ухвалою Бершадського районного суду від 26.04.2016 року було призначено по справі почеркознавчу експертизу для вирішення питання чи підписана анкета-заява проприєднання до Умов та правил надання банківських послуг в ПриватБанку ОСОБА_3 чи іншою особою (а.с.63-64) та витребувано в звязку з цим в ПАТ КБ «ПриватБанк» оригінал цієї анкети-заяви(а.с.65).

10.05.2016 року ПАТ КБ «ПриватБанк» надав відповідь, в якій повідомив, що кредитний договір загублено в архівах банку, в звязку з тим надати його в банку немає можливості (а.с.66, 85).

Через ненадання оригіналу спірного документу ОСОБА_3 відмовився від свого клопотання про призначення почеркознавчої експертизи (а.с.84).

Стаття 202 ч.1 ЦК України передбачає, що правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Відповідно до ст.207 ч.2 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

Статтею 57 ЦПК України встановлено, що доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

В силу статей 58, 59 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Суд не бере до уваги докази, які одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Ці данні встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко- і відеозаписів, висновків експертів.

Відповідно до вимог ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Ст.64 ЦПК України передбачає, що письмовими доказами є будь-які документи, листування службового або особистого характеру, або витяги з них, що містять відомості про обставини, які мають значення для справи.

Письмові докази, як правило, подаються в оригіналі. Якщо подано копію письмового доказу, суд за клопотанням осіб, які беруть участь у справі, має право вимагати подання оригіналу.

Відсутність оригіналу анкети-заяви про приєднання до Умов та правил надання банківських послуг в ПриватБанку, копія якої знаходиться на а.с.7 цивільної справи, яка підписана від імені ОСОБА_3, дає підстави вважати, що кредитний договір відповідачем у письмовій формі не укладався та ним не підписувався, а також свідчить про відсутність з його боку дій, спрямованих на виникнення цивільних прав та обов'язків на підставі цього договору.

Суд правильно не прийняв до уваги в якості доказів надані представником позивача копії анкети-заяви та копії інших документів, на підписання яких одночасно із цим договором посилається ПАТ КБ «ПриватБанк», оскільки позивачем не надано достатніх та достовірних доказів на підтвердження того факту, що ці копії були зроблені з оригіналів вищезазначених документів, які є допустимими доказами відповідно до ст.64 ч.2 ЦПК України, до їх втрати.

Також судом не можуть бути прийняті в якості належних та допустимих письмових доказів виписки по особовому рахунку (а.с.88-89), оскільки з них не вбачається, що саме відповідач отримував кошти та здійснював проплати за кредитною карткою, та витяг з програмного комплексу по ідентифікації клієнта (а.с.86)на фото зображений чоловік, що тримає якусь банківську картку, однак ідентифікаційні ознаки, які б свідчили про те, що це саме ОСОБА_3 та тримає він саме кредитну картку № 666095, - відсутні.

Виходячи з викладеного, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про недоведеність позовних вимог, який є вірним та ґрунтується на нормах закону, а доводи апеляційної скарги його не спростовують, а тому подану апеляційну скаргу слід відхилити, а оскаржуване судове рішення залишити без змін.

Керуючись ст. ст. 303, 304, 307, 308, 313-315, 317, 319, 324, 325 ЦПК України, колегія суддів,

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» відхилити.

Рішення Бершадського районного суду Вінницької області від 26 травня 2016 року залишити без змін.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення, на рішення може бути подана касаційна скарга до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання ним законної сили.

Головуюча: /підпис/ ОСОБА_4

Судді: /підпис/ ОСОБА_5

/підпис/ ОСОБА_6

З оригіналом згідно: ОСОБА_4