Провадження № 22ц/790/328/16 Головуючий 1-ї інст. - Попрас В.О.
Категорія: стягнення аліментів
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 січня 2016 року судова колегія судової палати у цивільних справах апеляційного суду Харківської області в складі:

Головуючого - судді Бровченко І.О.,

суддів колегії -Піддубного Р.М., Даниленко В.М.,

при секретарі - Афоніні К.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Харкові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на заочне рішення Київського районного суду м. Харкова від 05 жовтня 2015 року по цивільній справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про зміну розміру аліментів, -

В С Т А Н О В И Л А :

У серпні 2015 року позивач звернувся до суду з позовом до ОСОБА_4 про зміну розміру аліментів, які стягуються з відповідача на його користь щомісячно, та стягнути з відповідача на утримання позивача аліменти у розмірі 8000 грн. щомісяця, починаючи з дня пред'явлення позову.

В обґрунтування позовних вимог зазначив, що він є інвалідом 2-ої групи, непрацездатний та не працює. Дохід позивача складає 1654 грн., з яких 1049 грн. пенсія по інвалідності та 605 грн. аліменти, які сплачує відповідача за рішенням Київського районного суду м. Харкова від 01 червня 2009 року. В 2009 році позивачу було необхідно купувати ліків на 1800 грн. щомісячно. Проте, на теперішній час в зв'язку із зростанням курсу долару США щомісяця позивачу потрібно для придбання ліків 7491 грн. 60 коп. Також позивачу необхідно сплачувати комунальні послуги в розмірі 480 - 570 грн. на місяць. Крім того, позивач потребує дієтичного харчування. В зв'язку із захворюванням серцево-судинної системи позивачу необхідно двічі на рік стаціонарне лікування в лікарні, а також лікування бронхіальної астми та інших хвороб, що також потребує значних грошових коштів. Відповідач ОСОБА_4 є сином позивача, тому відповідно до ст.202 СК України повинен сплачувати аліменти на утримання непрацездатного батька. Позивач просить змінити розмір аліментів в сумі 605 грн., визначений рішенням Київського районного суду м. Харкова від 01 червня 2009 року, та стягувати з відповідача аліменти в розмірі 8000,00 грн. щомісячно, посилаючись на ч.1 ст.192 СК України, якою передбачається можливість зміни розміру аліментів на дитину, та ч.1 ст.10 СК України, якою передбачається можливість застосування аналогії закону. В позовній заяві позивач також зазначає, що відповідач має суттєвий дохід.

Заочним рішенням Київського районного суду м. Харкова від 05 жовтня 2015 року відмовлено в задоволені позовних вимог ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про зміну розміру аліментів.

В апеляційній скарзі ОСОБА_3 просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове судове рішення по суті його позовних вимог. Просив збільшити розмір аліментів до 3000 грн. В обґрунтування доводів апеляційної скарги посилається на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, невідповідність висновків суду обставинам справи.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення позивача, дослідивши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, судова колегія вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до п.п. 1, 4 ч. 1 ст. 309 ЦПК України підставами для скасування рішення суду першої інстанції і ухвалення нового рішення або зміни рішення є неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи; порушення або неправильне застосування норм матеріального або процесуального права.

Відповідно до ч. 3 ст. 303 ЦПК України, апеляційний суд не обмежений доводами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права, які є обов'язковою підставою для скасування рішення.

Відмовляючи у задоволені позовних вимог суд першої інстанції виходив з того, що збільшення розміру аліментів на утримання непрацездатних батьків нормами Сімейного кодексу України не передбачено. В судовому засіданні позивач заперечував проти стягнення додаткових витрат відповідно до ст.203 СК України, наполягав саме на збільшенні розміру аліментів та просив застосувати аналогію закону.

Разом з тим, судова колегія не погоджується з таким висновком суду першої інстанції.

Відповідно до ст. 202 СК України, повнолітні дочка, син зобов'язані утримувати батьків, які є непрацездатними і потребують матеріальної допомоги.

У зазначеній нормі права законодавець пов'язує обов'язок дітей утримувати батьків за двох обставин: коли батьки є непрацездатними та якщо діти можуть надавати допомогу.

Згідно ч. 1 ст. 205 СК України, суд визначає розмір аліментів на батьків у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) з урахуванням матеріального та сімейного стану сторін.

Статтею 10 Сімейного кодексу України (далі - СК України), якщо певні сімейні відносини не врегульовані цим Кодексом, іншими нормативно-правовими актами або домовленістю (договором) сторін, до них застосовуються норми цього Кодексу, які регулюють подібні відносини (аналогія закону). Якщо до регулювання сімейних відносин неможливо застосувати аналогію закону, вони регулюються відповідно до загальних засад сімейного законодавства (аналогія права).

Розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом (ч. 1 ст. 192 СК України).

За змістом ч. 4 ст. 223 ЦПК України, якщо після набрання рішенням суду законної сили, яким з відповідача присуджені періодичні платежі, зміняться обставини, що впливають на визначені розміри платежів, їх тривалість чи припинення, кожна сторона має право шляхом пред'явлення нового позову вимагати зміни розміру, строків платежів або звільнення від них.

Питання щодо обов'язку повнолітніх дочки, сина утримувати батьків та його виконання регламентовані главою 17 ст. ст. 202-206 СК України. Зазначені норми не містять положень щодо зміни розміру аліментів, тому, судова колегія вважає, що за аналогією закону до спірних правовідносин можуть бути застосовані положення ст. 192 СК України.

Районний суд на вказані норми права, які з огляду на предмет та підстави заявленого позову підлягають застосуванню у справі, не зважив, внаслідок чого не перевірив передбачені законом підстави для збільшення розміру аліментів.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено наявними в матеріалах справи доказами, що позивач ОСОБА_3 є батьком відповідача ОСОБА_4

Позивач є непрацездатним та отримує пенсію по інвалідності.

Рішенням Київського районного суду м. Харкова від 01 червня 2009 року з відповідача ОСОБА_4 на користь позивача ОСОБА_3 стягнуті аліменти в розмірі 605 грн.

Позивач отримує пенсію по інвалідності в розмірі 1049 грн. та аліменти в розмірі 605 грн. щомісяця, які стягуються з відповідача на користь позивача згідно рішення Київського районного суду м. Харкова від 01 червня 2009 року. Таким чином, дохід позивача на місяць складає 1654 грн., що більше прожиткового мінімуму, встановленого ст.7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2015 рік».

Необхідність збільшення розміру аліментів позивач обґрунтовує тим, що у зв'язку з інфляцією його доходу не вистачає йому на ліки, збільшилась вартість продуктів харчування.

Судова колегія не заперечує того факту, що позивач дійсно має ряд захворювань, які передбачають матеріальні витрати, йому встановлена друга група інвалідності, що також є підтвердженням незадовільного стану здоров'я позивача. Між тим, відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.

Ст. 203 ЦК України передбачено, що дочка, син крім сплати аліментів зобов'язані брати участь у додаткових витратах на батьків, викликаних тяжкою хворобою, інвалідністю або немічністю.

Обґрунтування позовних вимог потребою у додаткових витрат на лікування не може бути підставою для збільшення розміру аліментів на підставі ст. 192 СК України, а може свідчити лише про наявність додаткових витрат на лікування, відповідно до ст.203 СК України.

Додаткові витрати не є додатковим стягненням коштів на утримання батька. Аліменти необхідні, щоб забезпечити нормальні матеріальні умови для життя. В окремих випадках за наявності особливих обставин, крім звичайних витрат на утримання вимагаються додаткові. Розмір додаткових витрат повинен визначатися залежно від передбачуваних або фактично понесених витрат на лікування.

Разом з тим, під час розгляду справи в суді першої інстанції позивач заперечував проти стягнення додаткових витрат відповідно до ст.203 СК України, наполягав саме на збільшенні розміру аліментів.

Крім того, в матеріалах справи відсутні належні і допустимі докази на підтвердження поліпшення матеріального стану відповідача після ухвалення рішення про стягнення з нього аліментів, не було їх надано й під апеляційного розгляду справи. Посилання апелянта, що під час судового розгляду Київським районним судом м. Харкова справи № 640/3780/13-ц ОСОБА_4 зазначив свій щомісячний дохід у розмірі 40000-50000 грн., не дає підстав для визнання зазначених сум доведеними. Згідно пояснень позивача, зазначений розмір доходу рішенням суду встановлено не було. Клопотання щодо витребування належних та допустимих доказів підтверджуючих щомісячний дохід ОСОБА_4 під час розгляду справи заявлено не було.

Той факт, що під час судового розгляду справи у суді апеляційної інстанції ОСОБА_3 подав заяву про стягнення з ОСОБА_4 додаткових витрат у твердій грошовій сумі 3000 грн., не є підставою для зміни чи скасування рішення суду першої інстанції, оскільки позовні вимоги щодо стягнення додаткових витрат судом першої інстанції не розглядались. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 303 ЦПК України, під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції.

Питання щодо збільшення розміру аліментів у зв'язку із подорожчанням споживчих товарів і послуг позивач не позбавлений можливості вирішити у відповідності із Законом України «Про індексацію грошових доходів населення».

Так, частина друга статті 184 СК України передбачає, що розмір аліментів, визначений судом у твердій грошовій сумі, підлягає індексації відповідно до закону.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 Закону України «Про індексацію грошових доходів населення» індексації підлягають грошові доходи громадян, одержані ними в гривнях на території України і які не мають разового характеру, в тому числі і оплата праці (грошове забезпечення), з якої відраховують аліменти.

Обов'язок проведення індексації розміру аліментів, визначений судом у твердій грошовій сумі, прямо передбачений законом, а саме, положеннями ст. 184 СК України, що зобов'язує державного виконавця проводити таку індексацію без додаткового судового рішення, керуючись при цьому Законом України «Про індексацію грошових доходів населення» та Порядком проведення індексації грошових доходів населення, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 17 липня 2003 року за № 1078, з наступними змінами та доповненнями.

Враховуючи вищенаведене, відсутні підстави для збільшення розміру аліментів на утримання позивача в розумінні ч. 1 ст. 192 СК України.

За таких обставин судова колегія вважає, що рішення суду підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про відмову в позові.

Керуючись ст.ст. 303, 304, п. 2 ч. 1 ст. 307, п.п. 1, 4 ч. 1 ст. 309, ст.ст. 313, 316, 317, 319-324, 327 ЦПК України,

ВИРІШИЛА :

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 задовольнити частково.

Заочне рішення Київського районного суду м. Харкова від 05 жовтня 2015 року скасувати, ухвалити нове.

В задоволені позовних вимог ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про зміну розміру аліментів відмовити.

Рішення суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту його проголошення та може бути оскаржено в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання ним законної сили.

Головуючий -

Судді: