У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 березня 2016 року м. Рівне

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ апеляційного суду Рівненської області в складі :

головуючого - судді : Оніпко О.В., суддів : Собіни І.М., Максимчук З.М.

секретар - Вох В.С.

розглянула у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Сарненського районного суду Рівненської області від 16 грудня 2015 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про повернення завдатку.

Заслухавши доповідача, пояснення осіб, що з"явились у судове засідання, дослідивши матеріали справи і доводи апеляційної скарги, колегія суддів , -

в с т а н о в и л а :

Рішенням Сарненського районного суду від 16.12.2015р. позов ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про повернення завдатку задоволено частково : стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 21 264 грн. авансу. Вирішено питання про судові витрати.

У поданій на рішення апеляційній скарзі ОСОБА_1, вважає його ухваленим з порушенням норм матеріального та процесуального права, з неповним з»ясуванням обставин справи. Вказує, що судом не враховано вимоги ч.1 ст. 571 ЦК України, оскільки відсутня її вина у тому, що ОСОБА_2 відмовилась від придбання нерухомого майна і перешкод для продажу нерухомості вона не чинила, отже, якщо порушення зобов'язання сталося з вини боржника, він втрачає завдаток - останній залишається у кредитора. Відповідно, відсутні підстави для задоволення вказаного позову.

Вважає невірним висновок суду про те, що сплачена позивачкою сума є не завдатком, а авансом, оскільки у договорі-розписці чітко написано слово "завдаток", а також визначено значення саме завдатку, як способу забезпечення виконання зобов'язання, який має на меті запобігти невиконанню договору, який він забезпечує. Зазначає, що дана письмова розписка і є письмовою домовленістю у червні 2015 року про купівлю-продаж житлового будинку по АДРЕСА_1. Просить оскаржуване рішення скасувати, ухвалити нове, яким в задоволенні позову відмовити в повному обсязі.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду 1-ї інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді 1-ї інстанції, колегія суддів приходить до висновку про її відхилення, виходячи з наступного.

07.10.2015 року ОСОБА_2 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_1 та просила стягнути на її користь із відповідача завдаток в подвійному розмірі, тобто 2000 доларів США, що згідно з офіційним курсом НБУ становить 42 528 грн., а також сплачений нею судовий збір.

В обґрунтування своїх позовних вимог зазначала, що згідно з розпискою від 20.06.2015р., нею було сплачено ОСОБА_1 кошти в сумі 1 000 доларів США, як завдаток

за житло по АДРЕСА_1, вартістю 24 тис. доларів США. Проте під час огляду договорів

дарування з'ясувалось, що нерухомість за вказаною адресою належить на праві власності __________________________________________________________________________________

Головуючий у 1-й інст. - Товстика І.В.

Провадження №22ц/787/287/2016 Доповідач - Оніпко О.В.

не відповідачці, а її неповнолітньому сину - ОСОБА_3 Так, ? частина вказаного будинку належала останньому на підставі договору дарування від 21.08.2008 року, інша його частина за цим же договором була подарована його неповнолітнім братам і сестрам. Проте, після складання 20.06.2015 року між сторонами розписки і передачі коштів, був укладений договір дарування від 29.06.2015 року, за яким ОСОБА_3 став власником усього будинку. Оскільки батьки не мають права без дозволу органів опіки і піклування, наданого відповідно до закону, укладати договори, які підлягають нотаріальному посвідченню та/або державній реєстрації, а ОСОБА_1 не надала для огляду такого дозволу, це унеможливило придбання нею вказаного житла.

Задовольняючи частково позовні вимоги ОСОБА_2 та стягуючи на її користь із ОСОБА_1 21 264 грн., що еквівалентно 1000 доларів США, суд 1-ї інстанції виходив з того, що оскільки між сторонами у даній справі не укладався договір купівлі - продажу житлового будинку по АДРЕСА_1 який би за формою і змістом відповідав вимогам закону, тому передані відповідачу позивачем кошти, у відповідності до положень ч. 2 ст.570 ЦК України, не є завдатком, а являються авансом, який підлягає поверненню.

Колегія суддів погоджується із висновками суду 1-ї інстанції, викладеними у рішенні, виходячи з наступного.

Згідно з ч.ч. 1,3 ст. 635 ЦК України попереднім є договір, сторони якого зобов'язуються протягом певного строку (у певний термін) укласти договір в майбутньому (основний договір) на умовах, встановлених попереднім договором. Зобов'язання, встановлене попереднім договором, припиняється, якщо основний договір не укладений протягом строку (у термін), встановленого попереднім договором, або якщо жодна із сторін не направить другій стороні пропозицію про його укладення.

Статтями 655, 656 ЦК України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов'язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму. Договір купівлі-продажу земельної ділянки, житлового будинку або іншого нерухомого майна укладається в письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню та державній реєстрації.

Згідно з ч. 1 ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору.

Відповідно до ч. 1 ст. 546 ЦК України виконання зобов'язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком.

Згідно з вимогами ст. 547 ЦК України, правочин щодо забезпечення виконання зобов'язання вчиняється у письмовій формі. Правочин щодо забезпечення виконання зобов'язання, вчинений із недодержанням письмової форми, є нікчемним. Отже, письмова форма договору про внесення завдатку є обов'язковою.

Згідно зі ст. 570 ЦК України завдатком є грошова сума або рухоме майно, що видається кредиторові боржником у рахунок належних з нього за договором платежів, на підтвердження зобов'язання і на забезпечення його виконання. Якщо не буде встановлено, що сума, сплачена в рахунок належних з боржника платежів, є завдатком, вона вважається авансом.

Таким чином, внесення завдатку, як способу забезпечення виконання зобов'язання, може мати місце лише в разі наявності зобов'язання, яке повинно було виникати на підставі договору. Зазначена правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 13 лютого 2013 року № 6 - 176 цс 12, яка згідно зі ст. 360-7 ЦПК України є обов'язковою для усіх судів України.

Судом встановлено, що у червні 2015 року ОСОБА_2 мала намір придбати у власність житловий будинок АДРЕСА_1. На підтвердження свого наміру надала відповідачці 1 000 доларів США в якості завдатку за вказане житло, проте згодом відмовилась від укладення договору купівлі-продажу та бажає повернути завдаток у подвійному розмірі.

Згідно з розпискою, наявною у матеріалах справи, ОСОБА_1 отримала від позивачки завдаток за житло по АДРЕСА_1 у розмірі 1000 доларів США, вартість якого 24 000 доларів США, з умовою, що якщо покупець передумає купувати нерухомість, завдаток залишається у продавця (а.с.7)

Зазначені обставини сторонами не заперечуються. Також, з пояснень позивачки, не спростованих ОСОБА_1 та з висновків ДІМ Сарненського РВ УМВС України в Рівненській області Лозян І.С. по зверненню ОСОБА_2 від 10.07.2015р. і ДІМ Сарненського РВ УМВС України в Рівненській області Давидчука Р.С. по зверненню ОСОБА_1 від 04.08.2015 року вбачається, що свій намір на придбання будинку ОСОБА_2 не реалізувала, оскільки після написання відповідачкою розписки про отримання від неї завдатку у сумі 1000 доларів США, остання необхідних документів для оформлення договору купівлі-продажу не надала, заявивши, що надасть їх безпосередньо у нотаріуса після отримання усієї суми вартості будинку -24 тис. доларів США.

Крім того, рішенням Сарненського районного суду від 28.09.2015 року, що набрало чинності 09.10.2015 року (а.с. 40), яким відмовлено ОСОБА_1 в позові до ОСОБА_2 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, встановлено, що відмовляючись від укладення договору купівлі-продажу будинку, ОСОБА_2 діяла правомірно та що спірний будинок належить на праві власності сину ОСОБА_1, а не їй, про що вона ОСОБА_2 не повідомила, у зв»язку з чим позивачка відмовилася від його купівлі.

Згідно з ч. 3 ст. 61 ЦПК України, обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

ОСОБА_1, в порядку вимог ст.ст. 10,11,60 ЦПК України, не надано суду доказів на спростування вказаних обставин та на підтвердження своїх заперечень проти доводів позивачки.

Таким чином, завдаток є лише одним із видів забезпечення зобов'язання, яке в даному випадку відсутнє, оскільки договір купівлі-продажу нерухомого майна має бути посвідчений нотаріально та пройти державну реєстрацію, усний договір між сторонами у даній справі про продаж квартири є нікчемним.

Враховуючи вищезазначене, а також ті обставини, що позивачкою з власником майна, яким відповідачка не є, не було укладено договору, який би за своєю формою та змістом відповідав вимогам закону, а між сторонами у справі була лише складена розписка про отримання завдатку, яка не створює правові наслідки, встановлені ст. 571 ЦК України, і вони лише домовилися укласти такий договір у майбутньому, передана однією зі сторін грошова сума є авансом, який підлягає поверненню.

За положеннями ч.ч.1,2 ст.1212 ЦК України, особа зобов'язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Положення цієї глави застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події.

У зв»язку з наведеним, колегія суддів приходить до висновку, що оскаржуване рішення судом першої інстанції ухвалене з дотриманням вимог матеріального та процесуального права, і доводи апеляційної скарги не спростовують наведених у ньому висновків, а тому підстави для його скасування відсутні.

Керуючись ст. ст. 303, 307, 308, 313-315 ЦПК України, колегія суддів,-

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - відхилити.

Рішення Сарненського районного суду Рівненської області від 16 грудня 2015 року - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання нею чинності.

Головуючий Судді :