Справа № 653/1962/16-ц
Провадження № 2/653/691/16
РІШЕННЯ

іменем України

29.09.2016 року м. Генічеськ

Генічеський районний суд Херсонської області в складі:

головуючого судді Крапівіна О.П.,

при секретарі Пшенична В.М,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності в порядку спадкування,

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду із вищезазначеним позовом, який мотивує тим, що 22.01.2010 року померла його бабка, ОСОБА_3, яка проживала в належному їй житловому будинку, який знаходиться в с. Щорсівка, Генічеського району по вул. Пушкіна, 3. За життя бабка також була власником земельних ділянок, що знаходяться на території Щорсівської сільської ради. Після смерті бабки, спадщину прийняв батько позивача, ОСОБА_4, та оформив лише спадщину на земельні ділянки, а на будинок не встиг, оскільки тяжко захворів та 23.10.2015 року раптово помер. Так, як позивач є спадкоємцем першої черги, звернувся до нотаріуса за місцем відкриття спадщини для прийняття спадщини, що відкрилась після смерті його батька, але у видачі свідоцтва було відмолено через відсутність необхідних документів, що підтверджують право власності спадкодавця на житловий будинок. Вказує, що відповідачем по справі є його мати, оскільки вона також є спадкоємцем, проте свої права не заявляє. Вказує, що через відсутність необхідних документів для прийняття спадщини, яка не була прийнята батьком він вимушений був звернувся до суду, в якому просить :

- Визнати за ОСОБА_1 право власності в порядку спадкування на спадщину у вигляді житлового будинку з господарськими та побутовими спорудами і будівлями, який розташований в с. Щорсівка Генічеського району по вул. Пушкіна, 3, яка відкрилась після смерті його батька, ОСОБА_4, який помер 23.10.2015 року і який належав на праві приватної власності матері його батька, ОСОБА_3, яка померла 22.01.2010 року.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 просив задовольнити позовні вимоги.

В судовому засіданні відповідач ОСОБА_2 не заперечувала проти задоволення позову.

Суд, вислухавши сторін, дослідивши письмові докази та оцінивши досліджені докази у їх сукупності, встановив наступні факти і відповідні їм правовідносини.

Виконавчим комітетом Щорсівскої сільської ради було видано довідки про те, що ОСОБА_3 зареєстрована в житловому будинку по вул. Пушкіна, 3 в с. Щорсівка та що цей житловий будинок належить їй на праві приватної власності, під арештом не перебуває. Право власності померлої бабусі позивача на спірний житловий будинок також підтверджується свідоцтвом про право приватної власності, виданого виконавчим комітетом Щорсівської сільської ради народних депутатів від 21.03.1991 року. Дане свідоцтво видане на підставі рішення виконавчого комітету Щорсівської сільської ради народних депутатів № 58 від 17.10.1990 року.

Тобто в судовому засіданні знайшла своє підтвердження наявність права власності на спірний будинок, що зареєстрований за ОСОБА_3.

Таким чином обґрунтування позивача про те, що бабусею в свій час не було належним чином отримано документи, що підтверджували державну реєстрацію вказаного житла в Генічеському ДБТІ є некоректною, оскільки позивач керується нормами щодо визнання права приватної власності за записами в по господарських книгах, що є недоцільним.

Також судом встановлено, що батько позивача (син ОСОБА_3Є.) ОСОБА_4 набув право власності на земельні ділянки, свідоцтва про право на спадщину за законом містяться в матеріалах справи. 23 жовтня 2015 року батька позивача загинув, що підтверджується копією свідоцтва про його смерть.

При зверненні позивача до нотаріуса щодо оформлення своїх спадкових справ йому було відмовлено у звязку із не наданням позивачем документів, необхідних для оформлення спадщини, зокрема відсутністю правовстановлюючого документу на житловий будинок, зареєстрований на імя батька позивача (ОСОБА_4А.).

Дослідивши надані докази, вислухавши думку сторін, суд прийшов до висновку про задоволення позовних вимог з огляду на наступне.

Відповідно до статей 1217,1218 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обовязків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права та обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Відповідно до ч.1 ст.331 ЦК України, особа, яка виготовила (створила) річ зі своїх матеріалів на підставі договору, є власником цієї речі.

Статтею 41 Конституції України визначено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право власності набувається у порядку, визначеному законом.

Як передбачено ст. 1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обовязків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

На підставі ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її.

Якщо спадкоємець за заповітом або за законом помер після відкриття спадщини і не встиг її прийняти, право на прийняття належної йому частки спадщини, крім права на прийняття обов'язкової частки у спадщині, переходить до його спадкоємців (спадкова трансмісія) (стаття 1276 ЦК України).

Відповідно до п. 3.1 Роз'яснень, що містяться у листі Вищого спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ від 16.05.2013 № 24-753/0/4-13 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку, в тому числі й у випадку визначення судом за позовом спадкоємця додаткового строку для прийняття спадщини. Право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту в судовому порядку шляхом його визнання у разі, якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності (ст. 392 ЦК).

Інформаційним листом Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 24-753/0/4-13 від 16.05.2013 р. роз'яснено:

Пунктом 3.1. Право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту в судовому порядку шляхом його визнання у разі, якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності (ст. 392 ЦК).

Якщо нотаріусом обґрунтовано відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, виникає цивільно-правовий спір, що підлягає розгляду у позовному провадженні.

Визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку.

Відповідно до підпунктів 4.15, 4.18 пункту 4 глави 10 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 № 296/5, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 22.02.2012 за № 282/20595, видача свідоцтва про право на спадщину на майно, яке підлягає реєстрації, проводиться нотаріусом після подання правовстановлюючих документів щодо належності цього майна спадкодавцеві та витягу з Реєстру прав власності. За відсутності у спадкоємця необхідних для видачі свідоцтва про право на спадщину документів нотаріус роз'яснює йому процедуру вирішення зазначеного питання в судовому порядку.

Згідно ч.3 ст. 1296 ЦК України відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину.

Крім того, за змістом статті 1276 ЦК України. за правилами спадкової трансмісії предметом спадкування є не майно, що належало спадкодавцю, а його право на спадкування, яке він не було реалізоване, у зв'язку із його смертю.

В даному випадку право власності спадкодавця ОСОБА_4 не підтверджується належними правовстановлюючими документами, оскільки за життя він не встиг оформити спадщину на спірний житловий будинок після смерті його матері (бабусі позивача), якій їй належить спірний житловий будинок на праві приватної власності.

Відповідно нотаріусом обґрунтовано відмовлено позивачу у видачі свідоцтва про право на спадщину, а отже виникає цивільно-правовий спір, що підлягає розгляду у позовному провадженні.

Перехід права за спадковою трансмісією можливий лише у випадку смерті спадкоємця (у нашому випадку загибелі батька позивача) після відкриття спадщини.

Через те, що у померлого відсутні документи, що посвідчують право власності на будинок, що входив до спадщини, що відкрилась після смерті його матері позивач позбавлений можливості оформити належну йому спадщину у нотаріуса. Приймаючи до уваги, що позивач є спадкоємцем за заповітом після смерті спадкодавця позовні вимоги підлягають до задоволення.

Керуючись ст.ст. 1216, 1218, 1225 ЦК України, ст.ст. 10, 15, 16, 60, 61, 88, 209, 213, 218, 223 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності в порядку спадкування задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 право власності в порядку спадкування на спадщину у вигляді житлового будинку з господарськими та побутовими спорудами і будівлями, який розташований в с. Щорсівка Генічеського району по вул. Пушкіна, 3, яка відкрилась після смерті його батька, ОСОБА_4, який помер 23.10.2015 року і який належав на праві приватної власності матері його батька, ОСОБА_3, яка померла 22.01.2010 року.

Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Херсонської області через Генічеський районний суд шляхом подачі апеляційної скарги в 10-денний строк з дня проголошення рішення.

Суддя Генічеського районного суду ОСОБА_5