АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ТЕРНОПІЛЬСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 607/2659/15-цГоловуючий у 1-й інстанції Стельмащук П.Я.
Провадження № 22-ц/789/1166/16 Доповідач - Костів О.З.
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 вересня 2016 р. колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ апеляційного суду Тернопільської області в складі:

головуючого - Костіва О.З.

суддів - Жолудько Л. Д., Кузьма Р. М.,

при секретарі - Романюк Х.Ю.

з участю представника позивача - Савченка Д.О.,

представника відповідача - ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Тернополі цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на ухвалу Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 04 липня 2016 року про вжиття заходів забезпечення позову по цивільній справі за позовом публічного акціонерного товариства «Універсал Банк» до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором,-

В С Т А Н О В И Л А:

В лютому 2015 року ПАТ «Універсал Банк» звернулося до Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області з позовом до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

04 липня 2016 року ПАТ «Універсал Банк» подало до суду заяву про вжиття заходів забезпечення позову шляхом накладення арешту на майно ОСОБА_3 у межах суми заявленого позову, а саме:

- нежитлову будівлю загальною площею 99.8 кв.м., що розташована за адресою: АДРЕСА_1, яка належить ОСОБА_3 на підставі договору купівлі-продажу ВЕС 468630, посвідченого 11 жовтня 2006 року приватним нотаріусом Тернопільського міського нотаріального округу Березій З.А. за реєстром № 11682;

- легковий автомобіль марки «Opel Сombo С Van», синій, 1998 року випуску, ДНЗ НОМЕР_1, № куз. НОМЕР_3;

- легковий автомобіль марки «SUZUKI GRAND VITARA», чорний, 2006 року випуску, ДНЗ НОМЕР_2, № куз. НОМЕР_4.

Ухвалою Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 04 липня 2016 року заяву ПАТ «Універсал Банк» про забезпечення позову задоволено.

Накладено арешт (в межах ціни позову 220193.33грн.) на майно ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, ІН-НОМЕР_5:

- нежитлову будівлю загальною площею 99.8 кв.м., що розташована за адресою: АДРЕСА_1, яка належить ОСОБА_3 на підставі договору купівлі-продажу ВЕС 468630, посвідченого 11 жовтня 2006 року приватним нотаріусом Тернопільського міського нотаріального округу Березій З.А. за реєстром № 11682;

- легковий автомобіль марки «Opel Сombo С Van», синій, 1998 року випуску, ДНЗ НОМЕР_1, № куз. НОМЕР_3;

- легковий автомобіль марки «SUZUKI GRAND VITARA», чорний, 2006 року випуску, ДНЗ НОМЕР_2, № куз. НОМЕР_4.

Виконання ухвали доручено Тернопільському міському відділу державної виконавчої служби, негайно направивши їм копію даної ухвали.

В апеляційній скарзі ОСОБА_3 просить ухвалу скасувати, посилаючись на її незаконність та необґрунтованість, порушення судом норм процесуального права. Вказує, що ухвала є безпідставною та необґрунтованою. Зазначає, що позивачем не надано доказів про те, що невжиття заходів забезпечення позову утруднить чи зробить неможливим виконання рішення; вжиті заходи забезпечення позову є неспівмірними із заявленими позовними вимогами; вжитими заходами забезпечення позову порушена права інших осіб, а саме ПАТ «Дельта Банк», оскільки автомобіль «SUZUKI GRAND VITARA» є предметом застави та забезпечує зобов»язання відповідача перед даним банком.

В судовому засіданні представник апелянта - ОСОБА_2 апеляційну скаргу підтримав, зіславшись на мотиви, викладені в ній.

Представник позивача - Савченко Д.О. проти апеляційної скарги заперечив та просив ухвалу суду першої інстанції залишити без змін.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення сторін дослідивши матеріали справи, перевіривши доводи апеляційних скарг, колегія суддів вважає, що скарга до задоволення не підлягає з наступних підстав.

Відповідно до ч.ч.1, 3 ст.151 ЦПК України суд за заявою осіб, які беруть участь у справі, може вжити заходи забезпечення позову. Забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Згідно п.4 Постанови Пленуму Верховного Суду України №9 від 22 грудня 2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову, з'ясувати обсяг позовних вимог, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам. При встановленні зазначеної відповідності слід враховувати, що вжиті заходи не повинні перешкоджати господарській діяльності юридичної особи або фізичної особи, яка здійснює таку діяльність і зареєстрована відповідно до закону як підприємець. Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв'язку із застосуванням відповідних заходів.

З матеріалів справи вбачається, що предметом позову, в забезпечення якого накладено арешт на спірне майно, є стягнення із відповідача заборгованості за кредитним договором від 14 березня 2008 року в сумі 13367.20 швейцарських франків, що в перерахунку на гривні становить 220193.33 грн., та 2200 грн. судового збору.

Виходячи із характеру заявлених вимог, будь-яке відчуження майна створюватиме реальну загрозу невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову.

Як роз»яснив Пленум Верховного Суду України в п.10 Постанови №9 від 22 грудня 2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», заходи забезпечення позову мають тимчасовий характер і

діють до виконання рішення суду, яким закінчується розгляд справи

по суті. Зважаючи на це, суд при задоволенні позову не вправі

скасовувати вжиті заходи до виконання рішення або зміни способу

його виконання, за винятком випадків, коли потреба в забезпеченні

позову з тих чи інших причин відпала або змінились обставини, що

зумовили його застосування.

Судом першої інстанції вірно встановлено, що майно, на яке накладено арешт, належить відповідачу, між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову.

При обранні заходу забезпечення позову судом першої інстанції зазначено, що арешт накладається на майно відповідача в межах ціни позову - 220193.33 грн., в зв»язку із чим посилання апелянта про не співмірність вжитих заходів колегія суддів вважає безпідставними.

Заборона на відчуження спірного майна до розгляду справи по суті не порушуватиме прав відповідача, як власника цього майна, і не призведе до будь-яких незворотних негативних наслідків для останнього.

Посилання апелянта на порушення прав ПАТ «ДельтаБанк» не підтверджено належними та допустимими доказами, оскільки спірний автомобіль «SUZUKI GRAND VITARA» є предметом застави та забезпечує зобов»язання відповідача перед ТОВ «Укрпромбанк», в матеріалах відсутні дані про відступлення прав вимоги від вказаного банку до ПАТ «ДельтаБанк».

Таким чином, колегія суддів вважає, що ухвала Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 04 липня 2016 року є законною та обґрунтованою.

Керуючись ст.ст. 307, 312, 315, 319, 324 ЦПК України, колегія суддів,-

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 - відхилити.

Ухвалу Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 04 липня 2016 року - залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення і касаційному оскарженню не підлягає.

Головуючий - підпис

Судді - два підписи

З оригіналом згідно:

Суддя апеляційного суду Тернопільської області О.З. Костів