АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 214/1101/16-ц Головуючий в 1-й інстанції
Провадження № 22-ц/774/1021/К/16 Прасолов В.М.
Категорія - 26 (І) Суддя-доповідач - Барильська А.П.
УХВАЛА

Іменем України

18 травня 2016 року колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді - Барильської А.П.,

суддів - Ляховської І.Є., Михайлів Л.В.,

секретар - Петренко К.І.,

за участю: представника позивача - ОСОБА_3, представника відповідача - Мордвінкіна Сергія Вячеславовича,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Кривому Розі цивільну справу за апеляційною скаргою Публічного акціонерного товариства «Криворізький залізорудний комбінат» на рішення Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу від 24 березня 2016 року по справі за позовом ОСОБА_5 до Публічного акціонерного товариства «Криворізький залізорудний комбінат» про стягнення моральної шкоди, -

ВСТАНОВИЛА:

У лютому 2016 року ОСОБА_5 звернувся до суду з позовом до Публічного акціонерного товариства «Криворізький залізорудний комбінат» (далі - ПАТ «Кривбасзалізрудком») про стягнення моральної шкоди.

В обґрунтування позовних вимог зазначив, що працюючи протягом тривалого часу у відповідача в шкідливих умовах праці, він отримав професійне захворювання, у зв'язку із чим висновком МСЕК від 29.09.2015 року йому первинно встановлено втрату професійної працездатності у розмірі 40%, з 21 вересня 2015 року по 01 жовтня 2016 року, з датою переогляду 01 вересня 2016 року.

Позивач вважає, що у зв'язку з отриманим професійним захворюванням, йому спричинено моральну шкоду, а тому просив суд стягнути на його користь з ПАТ «Кривбасзалізрудком» в рахунок відшкодування моральної шкоди 275 600 грн. без утримання податку з доходів фізичних осіб.

Рішенням Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу від 24 березня 2016 року позовні вимоги ОСОБА_5 задоволено частково.

Стягнуто з ПАТ «Кривбасзалізрудком» на користь ОСОБА_5 у відшкодування моральної шкоди - 27000 грн.

Стягнуто з ПАТ «Кривбасзалізрудком» на користь держави судовий збір у розмірі 551,20 грн.

В апеляційній скарзі представник відповідача ПАТ «Кривбасзалізрудком», посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, ставить питання про скасування рішення суду та ухвалення нового рішення, яким відмовити ОСОБА_5 у задоволенні його позовних вимог.

Зокрема, представник відповідача вважає, що позивачем не було надано до суду доказів вини відповідача в отриманні ним професійного захворювання, оскільки у п.19 акту розслідування хронічного професійного захворювання, не вказано конкретних посадових осіб, які відповідальні за виникнення професійного захворювання позивача.

Також, на думку апелянта, судом не враховано, що позивач з власної волі виконував роботу в шкідливих умовах праці, а відповідач не приховав важкість та шкідливість технологічного процесу, технологію виробництва не порушував, тобто протиправних дій відносно позивача не вчиняв.

Представник ПАТ «Кривбасзалізрудком» вказує, що судом першої інстанції не враховано, що основною причиною виникнення профзахворювання у позивача є не сам по собі вплив шкідливих виробничих факторів, а саме тривалість роботи позивача в таких умовах, що є цілком залежним від нього самого, та відповідач не має можливості обмежити тривалість роботи працівника в шкідливих умовах праці.

Також, представник відповідача зазначає, що судом не враховано, що причиною звільнення позивача було його власне бажання, у зв'язку з виходом на пенсію.

На думку апелянта, позивачем не доведено факту спричинення йому моральної шкоди жодними доказами, зокрема висновками відповідних медичних установ.

Крім того, визначений судом розмір моральної шкоди не відповідає засадам розумності, виваженості та справедливості.

У запереченнях на апеляційну скаргу представник позивача ОСОБА_5 - ОСОБА_3 зазначає, що рішення суду, на його думку, є законним та обґрунтованим, ухвалене з дотриманням норм матеріального та процесуального права, тому просить у задоволенні апеляційної скарги відмовити, а рішення суду - залишити без змін.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах позовних вимог та доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає відхиленню, з наступних підстав.

Судом встановлено, що ОСОБА_5,працюючи в період з 02 грудня 1982 року по 20 травня 2014 року, в шкідливих умовах праці в параметрах, що перевищували гранично допустимі норми, кріпильником та гірником на шахті «Октябрська» ПАТ «Кривбазалізрудком», отримав професійне захворювання. (а.с.5-7)

Відповідно до медичного висновку лікарсько-експертної комісії Українського НДІ промислової медицини, протокол №819 від 11 червня 2015 року у позивача встановлено професійне захворювання з діагнозом: радикулопатія попереково-крижова L5, S1, шийна С6, С7, С8, з вираженими статико - динамічними порушеннями, стійким больовим та м'язово-тонічним синдромами, остеоартроз в поєднанні періартрозами колінних (ПФ 2 ст.) і ліктьових (ПФ: D 2-3 ст. S - 2 ст.) суглобів, двосторонній плечолопатковий періартроз (ПФС 2 ст.). (а.с.14)

Згідно Акту розслідування хронічного професійного захворювання від 13 серпня 2015 року причиною зазначеного професійного захворювання є робота в умовах перевищення гранично допустимого рівня небезпечних та шкідливих факторів виробничого середовища і трудового процесу (важкість праці: маса вантажу, що підіймається та переміщується вручну, кг: підіймання та переміщення (разове) вантажів, чергуючи з іншою роботою - 81 при гранично допустимій до 30; робоча поза, знаходження у нахиленому положенні до 300/ понад 300, % зміни - 62/12 при гранично допустимій до 25/0; нахили корпуса (вимушені, більше 300), кількість за зміну: 346 при гранично допустимих до 100), внаслідок неможливості використовувати засоби малої механізації, у зв'язку з технологічним обмеженням робочого простору; недосконалості технології підземного видобутку руди, що виникли в результаті порушення керівництвом підприємства, де працював хворий, ст. 153 КЗпП України, ст. 13 Закону України «Про охорону праці». (а.с.8-9)

Висновком МСЕК від 29.09.2015 року (а.с.10) ОСОБА_5первинно встановлено ступінь втрати професійної працездатності в загальному розмірі 40%, з 21 вересня 2015 року по 01 жовтня 2016 року, з датою переогляду 01 вересня 2016 року.

Звертаючись до суду з позовом, ОСОБА_5посилався на те, що у зв'язку з отриманим професійним захворюванням та встановленням ступеня втрати професійної працездатності, йому спричинено моральну шкоду, яку має компенсувати відповідач, який не забезпечив позивачу безпечних та нешкідливих умов праці, у зв'язку з чим він отримав професійне захворювання.

Ухвалюючи рішення про часткове задоволення позовних вимог ОСОБА_5, суд першої інстанції керувався вимогами ст. 153, ч. 1 ст. 237-1 КЗпП України, ст. 4 ЗУ «Про охорону праці» й виходив з обов'язку відповідача відшкодувати на користь позивача спричинену йому діями відповідача моральну шкоду у зв'язку з отриманим ним на виробництві професійним захворюванням.

Колегія суддів погоджується з даним висновком суду з огляду на наступне.

Відповідно до ч. 2 ст. 153 КЗпП України забезпечення безпечних і нешкідливих умов праці покладається на власника або уповноважений ним орган.

Частиною першої ст. 237-1 КЗпП України передбачено відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику у разі порушення його законних прав, що призвело до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя.

У пункті 13 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» роз'яснено, що відповідно до статті 237-1 КЗпП України за наявності порушення прав працівника у сфері трудових відносин, зокрема, виконання робіт у небезпечних для життя і здоров'я умовах, яке призвело до його моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків чи вимагає від нього додаткових зусиль для організації свого життя, обов'язок по відшкодуванню моральної (немайнової) покладається на власника або уповноважений ним орган незалежно від форми власності, виду діяльності чи галузевої належності.

Як вбачається з акту розслідування професійного захворювання від 13 серпня 2015 року, причиною професійного захворювання позивача є робота в умовах перевищення гранично допустимого рівня небезпечних і шкідливих факторів виробничого середовища та трудового процесу, які виникли в результаті порушення керівництвом відповідача ПАТ «Кривбасзалізрудком»ст. 153 КЗпП України, ст. 13 Закону України «Про охорону праці», якими передбачений обов'язок власника або уповноваженого ним органу створити на робочому місці умови праці відповідно до нормативно-правових актів, а також забезпечити додержання вимог законодавства щодо прав працівників у галузі охорони праці.

Відповідно до п.19 зазначеного акту, конкретних посадових осіб, які відповідальні за виникнення професійного захворювання ОСОБА_5, встановити неможливо, враховуючи тривалість роботи позивача протягом 31 років 2 місяців в умовах впливу шкідливих виробничих факторів.

При цьому, не можливість встановити конкретних посадових осіб, які допустили порушення законодавства про охорону праці, гігієнічних регламентів і нормативів, не знімає з відповідача ПАТ «Кривбасзалізрудком» обов'язку виконувати вимоги ч. 2 ст. 153 КЗпП України та ст. 13 Закону України «Про охорону праці» й нести відповідальність в законом вставленому порядку за їх невиконання.

У зв'язку з цим доводи апеляційної скарги представника відповідача про те, що позивачем не було надано до суду доказів вини відповідача в отриманні ним професійного захворювання, оскільки у п.19 акту розслідування хронічного професійного захворювання, не вказано конкретних посадових осіб, які відповідальні за виникнення професійного захворювання позивача, відхиляються колегією суддів.

Посилання представника ПАТ «Кривбасзалізрудком» на неврахування судом першої інстанції того, що основною причиною виникнення профзахворювання у позивача є не сам по собі вплив шкідливих виробничих факторів, а саме тривалість роботи позивача в таких умовах, що є цілком залежним від нього самого, та відповідач не має можливості обмежити тривалість роботи працівника в шкідливих умовах праці, не приймаються до уваги колегією суддів, оскільки причини виникнення професійного захворювання позивача та обставини щодо незабезпечення відповідачем позивачу безпечних та нешкідливих умов праці встановлені Актом розслідування професійного захворювання від 13 серпня 2015 року, складеного комісією з розслідування причини виникнення хронічного професійного захворювання та затвердженого Головним державним санітарним лікарем м. Кривого Рогу, який міститься у матеріалах справи, відповідачем не оспорюється та є дійсним. (а.с.8-9)

З цих же підстав колегія суддів не може погодитись з доводами апеляційної скарги про те, що позивач з власної волі виконував роботу в шкідливих умовах праці, а відповідач не приховав важкість та шкідливість технологічного процесу, технологію виробництва не порушував, тобто протиправних дій відносно позивача не вчиняв.

Спростовуються й доводи відповідача щодо відсутності підстав відшкодування моральної шкоди ОСОБА_5, оскільки факт заподіяння моральної шкоди у зв'язку з отриманим ним професійним захворюванням встановлений в судовому засіданні.

Так, позивач час від часу змушений проходити стаціонарний курс лікування та періодичні обстеження, переносить щоденний фізичний біль та моральні переживання, позбавлений нормальних життєвих зв'язків, у зв'язку з тим, що професійне захворювання обмежує його життєву активність і вимагає від нього додаткових зусиль для організації свого життя.

Колегія суддів відхиляє доводи апеляційної скарги представника відповідача про те, що позивачем не доведено факту спричинення йому моральної шкоди жодними доказами, зокрема висновками відповідних медичних установ, так як матеріали справи містять достатньо належних та допустимих доказів щодо спричинення позивачеві ОСОБА_5 в результаті ушкодження здоров'я, моральної шкоди.

Колегія суддів погоджується із визначеним судом першої інстанції розміром відшкодування моральної шкоди, стягнутої з відповідача на користь позивача, який визначено ним, виходячи із засад розумності, виваженості та справедливості, відповідно до п.9 Постанови Пленуму Верховного Суду України "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди" № 4 від 31.03.1995 року з подальшими змінами, яким передбачено, що розмір моральної шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин.

Зокрема, судом враховано характер отриманого професійного захворювання, стаж роботи позивача в умовах впливу шкідливих факторів саме у ПАТ «Кривбасзалізрудком», відсоток втрати ним професійної працездатності, стан здоров'я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану.

Тому доводи апеляційної скарги, що визначений судом розмір моральної шкоди не відповідає засадам розумності, виваженості та справедливості, колегія суддів до уваги не приймає, оскільки вони спростовуються вказаними висновками суду.

Отже, вирішуючи спір, суд першої інстанції в достатньо повному обсязі встановив права і обов'язки сторін, що брали участь у справі, обставини справи, перевірив доводи і заперечення сторін, дав їм належну правову оцінку, ухвалив рішення, яке відповідає вимогам закону. Висновки суду обґрунтовані і підтверджуються письмовими доказами.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що рішення суду ухвалено з дотриманням норм матеріального і процесуального законодавства, у зв'язку із чим апеляційна скарга підлягає відхиленню, а рішення суду на підставі ст.308 ЦПК України має бути залишено без змін.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 313-315 ЦПК України колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Криворізький залізорудний комбінат» - відхилити.

Рішення Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу від 24 березня 2016 року - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий: А.П. Барильська

Судді: І.Є.Ляховська

Л.В. Михайлів