АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/774/5078/16 Справа № 199/29/15-ц Головуючий у 1 й інстанції - ОСОБА_1 Доповідач - Красвітна Т.П.
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 вересня 2016 року колегія суддів Судової палати у цивільних справах апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:

головуючого Красвітної Т.П.,

суддів: Макарова М.О., Посунся Н.Є.,

при секретарі Порубай М.Л.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпро цивільну справу по апеляційній скарзі Публічного акціонерного товариства Комерційного банку "ПриватБанк" на заочне рішення Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 08 квітня 2015 року по справі за позовом Публічного акціонерного товариства Комерційного банку "ПриватБанк" до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

ВСТАНОВИЛА:

У січні 2015 року ПАТ КБ «ПриватБанк» звернулося до суду з даним позовом, посилаючись на те, що 11 вересня 2008 року між ним та ОСОБА_2 укладений кредитний договір №DNHDNN00000131 на суму 20000,00 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 33,60 % на рік на залишок заборгованості за кредитом. Позичальник зобовязання за кредитним договором не виконує, у звязку з чим станом на 28 листопада 2014 року виникла заборгованість в розмірі 130390,82 грн. Від указаної суми заборгованості позивач вважає за необхідне відрахувати суму в розмірі 122090,68 грн., яка була стягнута з відповідача заочним рішенням Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 12 серпня 2011 року. Різницю у розмірі заборгованості у сумі 8300,14 грн., 500,00 грн. штрафу (фіксована частина), 415,01 грн. штрафу (процентна складова), що загалом становить 8965,15 грн., позивач просив стягнути з відповідача на свою користь.

Справа розглядалась судами неодноразово, заочним рішенням Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 08 квітня 2015 року в задоволенні позову ПАТ КБ «ПриватБанк» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором відмовлено.

В апеляційній скарзі ПАТ КБ «ПриватБанк», посилаючись на невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи, порушення норм матеріального та процесуального права, ставить питання про скасування оскаржуваного рішення та ухвалення нового про задоволення позовних вимог в повному обсязі.

Колегія суддів звертає увагу, що про час та місце слухання даної справи апеляційним судом позивач повідомлений належним чином у відповідності до вимог ст. 76 ЦПК України, а відповідач через оголошення у пресі, відповідно до вимог ст. 74 ЦПК України, що стверджується публікацією відповідного оголошення в газеті «Вісті Придніпровя» №47-48 від 30.06.2016 року на сторінці 152.

Розглянувши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги і заявлених позовних вимог, колегія суддів вважає за необхідне апеляційну скаргу задовольнити, оскаржуване рішення скасувати та ухвалити нове рішення про задоволення позовних вимог банку, виходячи з наступного.

Встановлено судом та стверджується зібраними у справі доказами, що 11 вересня 2008 року між ЗАТ КБ «Приватбанк», правонаступником якого є ПАТ КБ «Приватбанк», та ОСОБА_2 укладений кредитний договір №DNHDNN00000131 на суму 20000,00 грн., на строк по 10.09.2013 року, зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 33,60% на рік на залишок заборгованості за кредитом (а.с.7).

Пунктом 4.3 розділу 4 Умов надання споживчого кредиту фізичним особам («Розстрочка») (Стандарт) встановлено, що кошти, отримані від позичальника для погашення заборгованості по кредиту, насамперед направляються на відшкодування витрат/збитків банку згідно п. 3.2.11, 3.3.8 умов, далі пені згідно розділу 5 цих умов, далі простроченої комісії по кредиту, далі винагороди, далі прострочених відсотків по кредиту, далі простроченої заборгованості за кредитом, частина суми, що залишилася (у т.ч. сума, надана позичальником понад суму щомісячного платежу), направляється на погашення заборгованості за кредитом, далі комісії, далі винагороди, далі відсотків, далі кредиту (а.с. 8-10).

Згідно із п. 4.4 Умов повне погашення відсотків здійснюється не пізніше дня повного погашення суми кредиту.

Відповідно до п. 5.3 Умов при порушенні позичальником строків платежів по будь-якому з грошових зобовязань, передбачених договором більше ніж на 30 днів, позичальник зобовязаний сплатити банку штраф у розмірі 500 грн. + 5% від суми заборгованості.

Згідно наданого банком розрахунку, станом на 28 листопада 2014 року, за вищевказаним кредитним договором нарахована заборгованість ОСОБА_2 перед позивачем у загальному розмірі 130390,82 грн., яка складається з наступного:

20000,00 грн. заборгованість за кредитом,

19083,86 грн. заборгованість за процентами за користування кредитом,

1349,06 грн. заборгованість по комісії за користування кредитом,

89957,90 грн. пеня за несвоєчасне виконання зобовязань за договором,

500,00 грн. штраф (фіксована частина),

415,01 грн. штраф (процентна складова) (а.с. 4-5, 133-148).

Судом апеляційної інстанції витребувано та оглянуто цивільну справу №0417/2-2440/2011, відповідно до матеріалів якої заочним рішенням Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 12 серпня 2011 року, що до цього часу учасниками процесу не оскаржувалось і не скасоване (а.с. 3), стягнуто з ОСОБА_2 заборгованість за кредитним договором №DNHDNN00000131 від 11 вересня 2008 року в розмірі 122090,68 грн., яка утворилась станом на 04 липня 2011 року, та складається з наступного:

40000,00 грн. заборгованість за кредитом,

75800,65 грн. заборгованість за процентами за користування кредитом,

500,00 грн. штраф (фіксована частина),

5790,03 грн. штраф (процентна складова).

Суд зауважує, що, відповідно до матеріалів цивільної справи №0417/2-2440/2011 Індустріального районного суду м. Дніпропетровська, виправлення описок чи арифметичних помилок у рішенні від 12 серпня 2011 року не здійснювалось.

Колегія звертає увагу, що, відповідно до заявлених позовних вимог, ПАТ КБ «ПриватБанк» просить стягнути з відповідача на свою користь заборгованість за зазначеним кредитним договором у загальному розмірі 8965,15 грн., яка складається із 8300,14 грн. (різниці стягнутої заборгованості за рішенням Індустріального районного суду від 12 серпня 2011 року та нарахованої заборгованості за позовом, що розглядається), а також штрафів 500,00 грн. (фіксована частина) і 415,01 грн. (процентна складова) (а.с.1-2).

Судом встановлено, що відповідачем належним чином умови зазначеного кредитного договору не виконуються, тому наявна заборгованість перед банком.

Статтею 526 ЦК України передбачено, що зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог діючого законодавства.

Відповідно до ч. 1 ст. 530 ЦК України якщо у зобовязанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обовязковим для виконання сторонами.

Згідно із ч. 2 ст. 653ЦК України зобовязання сторін договору припиняються у разі розірвання договору.

Відповідно до ч. 2 ст. 1054 ЦК України до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 глави 71 ЦК України, якщо інше не встановлено параграфом 2 і не випливає із суті кредитного договору.

Згідно із ч. 1 ст. 1048 ЦК України, що відноситься до параграфа 1 глави 71 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором.

Частино. 2 ст. 1050 ЦК України передбачено, що якщо договором встановлений обовязок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів.

Виходячи з викладеного, приймаючи до уваги, що сплата відсотків за користування кредитом, згідно умов договору, здійснюється до дня фактичного повернення кредиту; враховуючи, що вищевказане заочне рішення Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 12 серпня 2011 року про стягнення заборгованості за тим самим кредитним договором в розмірі 122090,68 грн. не виконане; враховуючи встановлену п. 4.3 Умов надання споживчого кредиту фізичним особам («Розстрочка») (Стандарт) черговість погашення заборгованості, що наведена вище; розглядаючи даний спір у межах заявлених позовних вимог, - колегія дійшла висновку, що з відповідача на користь банку підлягає стягненню заборгованість за кредитним договором №DNHDNN00000131 від 11.09.2008 року, в сумі 8965 гривень 15 копійок, яка складається з наступного: 415,01 грн. штраф (процентна складова), 1349,06 грн. прострочена комісія, 7201,08 грн. прострочені відсотки, враховуючи наступне.

У правовій позиції Верховного Суду України в справі № 6-2003цс15 зазначено, що, цивільно-правова відповідальність це покладення на правопорушника основаних на законі невигідних правових наслідків, які полягають у позбавленні його певних прав або в заміні невиконання обовязку новим, або у приєднанні до невиконаного обовязку нового додаткового. Покладення на боржника нових додаткових обовязків як заходу цивільно-правової відповідальності має місце, зокрема, у випадку стягнення неустойки (пені, штрафу).

За положеннями статті 61 Конституції України ніхто не може бути двічі притягнутий до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення.

Таким чином, відповідно до статті 549 ЦК України, штраф і пеня є одним видом цивільно-правової відповідальності, а тому їх одночасне застосування за одне й те саме порушення строків виконання грошових зобовязань за кредитним договором свідчить про недотримання положень, закріплених у статті 61 Конституції України щодо заборони подвійної цивільно-правової відповідальності за одне і те саме порушення.

Задовольняючи позовні вимоги банку, рішенням Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 12 серпня 2011 року, на підставі п. 5.3 Умов, за порушення позичальником строків платежів по будь-якому з грошових зобовязань, передбачених договором більше ніж на 30 днів, з відповідача на користь банку було стягнуто, зокрема, 500,00 грн. штрафу (фіксована частина) та 5790,03 грн. штрафу (процентна складова, що розрахована станом на 04.07.2011 року).

Зважаючи на викладене, вимога про повторне стягнення штрафу на підставі п. 5.3 Умов у розмірі 500,0 грн. (фіксована частина) задоволенню не підлягає, а вимога про стягнення процентної складової штрафу підлягає задоволенню в частині нарахувань за період з 05.07.2011 року по 28.11.2014 року у розмірі 415,01 грн., відповідно до наданого банком розрахунку (а.с. 133 148).

Враховуючи зміст позовних вимог банку у цивільній справі №0417/2-2440/2011 Індустріального районного суду м. Дніпропетровська (а.с. 2-3), яким у 2011 році вимога про стягнення пені за даним кредитним договором не заявлялась; зважаючи на недопустимість подвійного стягнення неустойки, - колегія дійшла висновку, що банком було зроблено вибір виду неустойки саме на користь штрафу, тому підстави для стягнення пені відсутні.

З відповідача на користь банку підлягає стягненню заборгованість зі сплати комісії, розрахована у відповідності до умов кредитного договору, у повному обсязі у сумі 1349,06 грн.

Крім того, позивачем обґрунтовано нараховано прострочені відсотки за період з 05.07.2011 року по 28.11.2014 року у розмірі 19083,86 грн., відповідно до наданого банком розрахунку (а.с. 133 148). Однак, зважаючи на зміст позовних вимог, з відповідача підлягають стягненню прострочені відсотки у розмірі 7201,08 грн. (8965,15 грн. (загальна сума позовних вимог) - 415,01 грн. штрафу - 1349,06 грн. простроченої комісії).

Приймаючи до уваги, що тіло кредиту у повному обсязі стягнуто з відповідача на користь банку рішенням Індустріального районного суду м. Дніпропетровська у цивільній справі №0417/2-2440/2011, аналогічна позовна вимога при вирішення справи, що розглядається - задоволенню не підлягає.

Колегія звертає увагу, що матеріали справи не містять заяви про застосування позовної давності, а відповідно до вимог ч. 3 ст. 267 ЦК України, позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення.

Також, відповідно до ст. 88 ЦПК України, з ОСОБА_2 на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» підлягає стягненню сплачений судовий збір у розмірі 243 гривні 60 копійок.

Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Згідно ст. 212 ЦПК України, виключне право оцінки доказів належить суду, який має оцінювати докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і обєктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

З урахуванням викладеного вище, вимог ст. 88 ЦПК України, колегія дійшла висновку, що рішення місцевого суду підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про задоволення позовних.

Керуючись ст.ст. 209, 218, 303, 307, 309, 313 - 316 ЦПК України, колегія суддів,

ВИРІШИЛА:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства Комерційного банку "ПриватБанк" задовольнити.

Заочне рішення Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 08 квітня 2015 року скасувати.

Позовні вимоги Публічного акціонерного товариства Комерційного банку "ПриватБанк" про стягнення заборгованості задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь Публічного акціонерного товариства Комерційного банку "ПриватБанк" заборгованість за кредитним договором №DNHDNN00000131 від 11.09.2008 року, в сумі 8965 (вісім тисяч девятсот шістдесят пять) гривень 15 копійок, яка складається із штрафу (процентна складова) в розмірі 415,01 грн., простроченої комісії в сумі 1349,06 грн. та заборгованості за простроченими відсотками у розмірі 7201,08 грн.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь Публічного акціонерного товариства комерційний банк "ПриватБанк" судові витрати в сумі 243 (двісті сорок три) грн. 60 коп.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення, протягом двадцяти днів може бути оскаржене до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий

Судді