Справа № 458/615/16-ц
2/458/206/2016 ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
РІШЕННЯ

20 липня 2016 року Турківський районний суд Львівської області в складі судді Строни Т.Г., за участю секретаря Яворської Ю.В., розглянувши в м.Турці Львівської області позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа - Нижньояблунська сільська рада Турківського району Львівської області, про усунення перешкод у користуванні дорогою,

встановив:

03.06.2016 року до суду із даним позовом звернувся ОСОБА_1.

Посилається на те, що зареєстрований на проживання за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_1 на вулиці Зелена, 661 у житловому будинку, де проживали його батьки.

Відповідач по справі, ОСОБА_2, є його рідним братом та сусідом.

Їхні батьки, ОСОБА_3 та ОСОБА_4, померли.

Після смерті батьків він користується земельною ділянкою, яка належала батькам в загальній площі 1,10 га, з якої земельна ділянка площею 0,467 га розташована в урочищі ,,Кичера в селі Нижня Яблунька Турківського району Львівської області.

До земельної ділянки в урочище ,,Кичера є дорога від батьківського будинку, якою користувалися батьки і до 2014 року користувався він.

Однак рідний брат, відповідач ОСОБА_2, після смерті матері почав забороняти йому проїзд дорогою з його подвіря до річки, яким він їздив підводою до урочища ,,Кичера .

По даному земельному спору він в серпні 2015 року звернувся в Нижньояблунську сільську раду Турківського району Львівської області.

Рішенням комісії Нижньояблунської сільської ради Турківського району Львівської області від 04.09.2015 року відповідача ОСОБА_2 було зобовязано подати огорожу з дороги на 0,5 м. внизу до криниці та до початку явора і забрати з дороги шопу. Відповідач подав огорожу до початку шопи і забрав шопу з дороги, а дальше навідріз відмовився подати огорожу для розширення дороги.

Рішення комісії Нижньояблунської сільської ради Турківського району Львівської області від 04.09.2015 року відповідач ОСОБА_2 виконав частково.

У березні 2016 року він повторно звернувся з письмовою заявою до Нижньояблунської сільської ради Турківського району Львівської області.

31.03.2016 року комісія Нижньояблунської сільської ради Турківського району Львівської області на місці встановила факт неповного виконання ОСОБА_2 вимог комісії Нижньояблунської сільської ради Турківського району Львівської області від 04.09.2015 року. Оскільки відповідач ОСОБА_2 відмовився виконувати рішення комісії, тобто не подав огорожу з дороги до ширини дороги 2 метри 30 сантиметрів, він змушений звернутись до суду за захистом своїх законних прав та інтересів.

Просить суд зобовязати відповідача, ОСОБА_2, подати, а фактично пересунути свою огорожу з проїжджої частини дороги шириною 0,5 метра до сараю та довжиною 72 метри для відновлення дороги шириною 2 метри 30 см., яка необхідна для виїзду підводою до земельної ділянки в урочищі "Кичера" с.Нижня Яблунька зі свого подвір"я, та не чинити перешкоди у користуванні даною дорогою.

В судовому засіданні позивач свої позовні вимоги підтримав, посилаючись на ті ж обставини, що і в позовній заяві, і дав пояснення, аналогічні викладеним у позовній заяві. Додатково до викладеного пояснив, що іншої дороги (заїзду) до своєї земельної ділянки, що розташована в урочищі ,,Кичера села Нижня Яблунька Турківського району Львівської області, у нього немає.

В судовому засіданні відповідач позовні вимоги позивача не визнав, проти його позову заперечив та просив відмовити в задоволенні його позовних вимог, оскільки позов позивача заявлений безпідставно, позивач не має їздити через його подвір'я, він і так вже поступився частиною своєї земельної ділянки.

В судовому засіданні представник третьої особи пояснив, що вздовж подвір'я відповідача завжди була дорога, ще за життя батьків позивач постійно користувався цією дорогою для доїзду до своєї земельної ділянки. На даний час відповідач перешкоджає йому користуватися цією дорогою, частково звузив її.

Суд, вислухавши позивача ОСОБА_1, відповідача ОСОБА_2, представника третьої особи, свідків ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7 та ОСОБА_8, дослідивши надані суду докази, приходить до висновку про необхідність задоволення позову, із таких підстав.

Судом встановлено, що позивач ОСОБА_1 та відповідач ОСОБА_2 є рідними братами, сусідами, проживаючими на ІНФОРМАЦІЯ_2. Позивач ОСОБА_1 проживає в батьківському житловому будинку під № 661, а відповідач ОСОБА_2 в своєму житловому будинку під № 660.

Їхні батьки, ОСОБА_3 та ОСОБА_4, померли.

Обидва користуються спільною дорогою (проїздом), яка розташована вздовж подвір'я відповідача.

Позивач ОСОБА_1 користується земельною ділянкою площею 0,467 га, що належала його батькам, та розташована в урочищі ,,Кичера в селі Нижня Яблунька Турківського району Львівської області.

Відповідач, ОСОБА_2, рідний брат позивача, чинить перешкоди позивачу у користуванні спільною дорогою у заїзді до земельної ділянки, що розташована в урочищі ,,Кичера.

З приводу цього земельного спору позивач у серпні 2015 року звернувся із письмовою заявою до Нижньояблунської сільської ради Турківського району Львівської області.

Рішенням комісії Нижньояблунської сільської ради Турківського району Львівської області від 04.09.2015 року відповідача ОСОБА_2 було зобовязано подати огорожу з дороги на 0,5 м. внизу до криниці та до початку явора і забрати з дороги шопу.

Відповідач, ОСОБА_2 подав огорожу до початку шопи і забрав шопу з дороги, а дальше на відріз відмовився подати огорожу для розширення дороги.

Тобто рішення комісії Нижньояблунської сільської ради Турківського району Львівської області від 04.09.2015 року відповідач ОСОБА_2 виконав частково.

У березні 2016 року позивач ОСОБА_1 повторно звернувся з письмовою заявою до Нижньояблунської сільської ради Турківського району Львівської області.

31.03.2016 року комісія на місці встановила факт неповного виконання ОСОБА_2 вимог комісії Нижньояблунської сільської ради Турківського району Львівської області від 04.09.2015 року, тобто не було подано огорожу з дороги до ширини 2 метри 30 см. При цьому комісія не брала до уваги правовстановлюючих документів осіб, які проживають по обидві сторони цієї дороги.

В судовому засіданні свідок ОСОБА_5, депутат сільської ради села Нижня Яблунька Турківського району та житель села Нижня Яблунька на вулиці Зелена, 594, показав, що дорога там проходить здавна. Раніше сам він користувався цією дорогою, навіть проїжджав трактором до свого подвіря, але з часом дорогу позагороджували і проїзд став неможливим. Був присутній у складі комісії, що виходила по земельному спору 04.09.2015 року. Однак документи сторін комісія не перевіряла і ширину дороги встановила зі слів жителів села.

Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_6, працюючий землевпорядником в Нижньояблунській сільській раді Турківського району Львівської області, який показав що комісія, в складі в тому числі і його, виходила 04.09.2015 року та 31.03.2016 року на місце земельного спору за письмовими заявами ОСОБА_1 з приводу того, що він не має проїзду по дорозі, що веде від його житлового будинку до його земельної ділянки в урочище ,,Кичера в селі Нижня Яблунька Турківського району Львівської області. Коли 04.09.2015 року комісія в присутності сторін в складі: заступника голови сільської ради села Нижня Яблунька, ОСОБА_9, голови земельної комісії, ОСОБА_7, разом із ним, як землевпорядником, вийшли на місце земельного спору, де встановили, що дорога за своєю шириною в середньому приблизно становила 1,60 м. - 1,70 м. Було зобовязано ОСОБА_2 рішенням комісії від 04.09.2015 року подати огорожу на 0,5 м. та забрати шопу, щоб ширина дороги стала - 2,30 м., про що було складено акт від 04.09.2015 року. Однак ОСОБА_2 частково виконав покладене на нього, а саме - подав огорожу частково та забрав шопу, тобто не подав огорожу з дороги до ширини дороги 2,30 м., про що 31.03.2016 року було складено в присутності сторін і підписано акт членами комісії, до якої входили: голова земельної комісії, ОСОБА_7, землевпорядник ОСОБА_6, депутат сільської ради та він. Будь-якого рішення щодо спірної дороги в Нижньояблунській сільській раді немає, а також комісія вирішувала даний спір без будь-яких правовстановлюючих документів сторін, тобто зі слів.

Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_7, голова земельної комісії, показав, що комісія, в тому числі і він, виходила 04.09.2015 року та 31.03.2016 року на місце земельного спору за письмовими заявами ОСОБА_1, жителя ІНФОРМАЦІЯ_3, з приводу того, що він не має проїзду по дорозі, що веде до його земельної ділянки в урочище ,,Кичера в селі Нижня Яблунька Турківського району Львівської області. Зі слів сусідів, які жили тут раніше, було встановлено, що у попередніх роках цією спірною дорогою проїжджав трактор, і ширина дороги становила 2,30 м. На місці було встановлено, що ширина становить приблизно 1,60 м.-1,70 м. Було вирішено зобовязати ОСОБА_2 подати огорожу в ширині на 0,5 м. Будь-якого рішення щодо спірної дороги в Нижньояблунській сільській раді комісією не оглядалося, спір вирішувався без будь-яких правовстановлюючих документів сторін, тобто зі слів.

Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_8, депутат сільської ради села Нижня Яблунька Турківського району, показала суду, що була присутня 31.03.2016 року в складі комісії, що виходила за заявою позивача ОСОБА_1 по земельному спору з приводу перешкод ОСОБА_2 в проїзді дорогою до його земельної ділянки, що розташована у урочищі ,,Кичера в с.Нижня Яблунька. ОСОБА_2 відмовлявся розширити дорогу до ширини 2,30 м. та посилався на те, що раніше там не було дороги. Будь-яких правовстановлюючих документів на дорогу сторони комісії не показували та комісією не оглядалися.

Заслухавши показання свідків, дослідивши докази, представлені сторонами на виконання вимог ст.60 ЦПК України і які сторони вважають достатніми для обґрунтування і заперечення своїх позовних вимог та заперечень, з'ясувавши фактичні обставини справи, суд приходить до наступного.

Як встановлено в судовому засіданні, на підставі письмових заяв позивача ОСОБА_1 від 2015 року та 2016 року Нижньояблунська сільська рада Турківського району Львівської області 04.09.2015 року та 31.03.2016 року комісією в присутності позивача ОСОБА_1 та відповідача ОСОБА_2 в складі - заступника голови сільської ради села Нижня Яблунька ОСОБА_9, голови земельної комісії ОСОБА_7, землевпорядника ОСОБА_6 та депутатів сільської ради с.Нижня Яблунька ОСОБА_5 та ОСОБА_8 зобовязала відповідача ОСОБА_2 ,,подати огорожу на 0,5 м. внизу до криниці на початку до половини явора і забрати шопу .

Повторно 31.03.2016 року комісією було встановлено, що деякі доручення комісії від 04.09.2015 року відповідачем ОСОБА_2 виконано частково, не виконано зобовязання і не подано огорожу на 0,5 м. На вимоги комісії подати огорожу на 0.5 м., відповідач при комісії відмовився. Земельний спір щодо спільної дороги (проїзду) комісія вирішувала без будь-яких правовстановлюючих документів сторін.

В судовому засіданні досліджено будівельний паспорт на земельну ділянку під будівництво одноквартирного одноповерхового житлового будинку, що виданий ОСОБА_3 (батькові позивача ОСОБА_1І.) та затверджений районним архітектором ОСОБА_10 24 липня 1973 року.

Згідно з планом забудови земельної ділянки в с.Нижня Яблунька площею 650 кв. м., що була відведена ОСОБА_3 на підставі рішення виконкому Турківської районної Ради депутатів трудящих № 208 від 20.07.1973 року забудови земельної ділянки згідно з рішенням виконкому Турківської районної Ради депутатів трудящих від 20.07.1973 року № 228, вбачається, що вздовж земельної ділянки площею 650 кв. м проходить дорога шириною 2 метри.

Отже, твердження позивача, що ґрунтується на актах комісії Нижньояблунської сільської ради Турківського району Львівської області від 04.09.2015 року та 31.03.2016 року про те, що дорога повинна бути шириною 2,30 м. частково спростовується будівельним паспортом на земельну ділянку під будівництво одноквартирного одноповерхового житлового будинку, що виданий ОСОБА_3 (батькові позивача ОСОБА_1І.) та затверджений районним архітектором ОСОБА_10 24 липня 1973 року, де чітко зазначено, що ширина дороги повинна бути 2 метри.

Також встановлено, що згідно із викопіюванням карти села Нижня Яблунька Турківського району Львівської області вбачається, що там дійсно є дорога, яка проходить від головної дороги с. Нижня Яблунька до річки.

Між позивачем і відповідачем існує спір відносно користування вказаною дорогою загального користування.

Відповідач ОСОБА_2 чинить перешкоди позивачу в користуванні спірною дорогою, він самовільно здійснює огорожу частини земельної ділянки, яка фактично йому не належить, тим самим не даючи змоги позивачу користуватися проїздом до його земельної ділянки в ур. ,,Кичера. Іншої підїзної дороги, крім спірної, до належної позивачу ділянки в урочищі ,,Кичера в селі Нижня Яблунька Турківського району Львівської області, немає.

Згідно зі статтею 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

У відповідності із статтею 12 ЗК України до повноважень сільських, селищних, міських рад у галузі земельних відносин належить розпорядження землями територіальних громад.

Згідно зі статтею 212 ЗК України самовільно зайняті земельні ділянки підлягають поверненню землекористувачам без відшкодування витрат, понесених за час незаконного користування ними. Приведення земельних ділянок в придатний для користування стан, включаючи знос будинків, будівель та споруд, здійснюється за рахунок громадян або юридичних осіб, що самовільно зайняли земельні ділянки.

Як передбачено ст.152 ЗК України власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його права на землю, навіть якщо ці порушення не пов'язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою. Захист права на земельні ділянки здійснюється, зокрема, шляхом запобіганню вчинення дій, що порушують права або створюють небезпеку порушених прав.

На підставі наведеного вище та керуючись статтями 4,10,11,60, 212-215 ЦПК України, статтями 12,212, 152 Земельного кодексу України, суд

вирішив:

позов задовольнити частково.

Зобов'язати ОСОБА_2 не чинити перешкод ОСОБА_1 у користуванні ним дорогою шириною 2 метри, яка проходить вздовж земельної ділянки, яка виділена ОСОБА_3 рішенням виконкому Турківської районної ради Львівської області від 20.07.1973 року № 208, на якій побудований будинок ОСОБА_3, згідно із планом земельної ділянки від 24.07.1973 року.

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Рішення може бути оскаржено до Апеляційного суду Львівської області через Турківський районний суд Львівської області протягом 10 днів із дня його проголошення.

Повний текст рішення виготовлений 23.07.2016 року.

Суддя -