АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 22-ц/793/2015/16Головуючий по 1 інстанції
Категорія : 48 ОСОБА_1
Доповідач в апеляційній інстанції
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 вересня 2016 року Колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Черкаської області в складі:

головуючогоОСОБА_2
суддівОСОБА_3, ОСОБА_4
при секретаріОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Черкаси апеляційну скаргу ОСОБА_6 на рішення Жашківського районного суду Черкаської області від 13 липня 2016 року у справі за позовом ОСОБА_7 до ОСОБА_6, ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10, третя особа - орган опіки і піклування Жашківської районної державної адміністрації, про визнання житлового будинку об"єктом права спільної сумісної власності подружжя та визнання права власності на 1/2 частину будинку та земельної ділянки, -

в с т а н о в и л а :

Позивач ОСОБА_7 звернулася до суду із позовом до ОСОБА_6, ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10, третя особа - орган опіки і піклування Жашківської районної державної адміністрації, про визнання житлового будинку обєктом права спільної сумісної власності подружжя та визнання права власності на 1/2 частину будинку та земельної ділянки.

Свої вимоги позивачка обґрунтовувала тим, що з 1994 року вона проживала з ОСОБА_11 однією сімєю без реєстрації шлюбу. 12 листопада 1996 року вони зареєстрували шлюб у відділі реєстрації актів цивільного стану Жашківського районного управління юстиції у Черкаській області, актовий запис № 117.

Від спільного проживання в шлюбі мають двох дітей - сина ОСОБА_9, ІНФОРМАЦІЯ_1, та дочку ОСОБА_10, ІНФОРМАЦІЯ_2.

Позивачка з чоловіком та дітьми проживала в будинку по вул. Ворошилова - 4 в м. Жашків Черкаської області. Право власності на будинок було зареєстровано за чоловіком позивачки згідно договору дарування, посвідченого Жашківською державною нотаріальною конторою Черкаської області від 26 травня 1992 року за № 876.

Позивачка з покійним чоловіком вела спільне господарство, мали спільний сімейний бюджет.

За час спільного шлюбу за рахунок спільних трудових і грошових затрат у 2000 році вони побудували прибудову до будинку, внаслідок чого вартість домоволодіння значно зросла. Так, згідно технічного паспорта на будинок станом на 15 жовтня 2012 року інвентаризаційна вартість житлового будинку, 1969 року побудови, складає 47 134 гривень, інвентаризаційна вартість прибудови, 2000 року побудови, складає 65 067 гривень. Загальна інвентаризаційна вартість домоволодіння по вул. Ворошилова - 4 в м. Жашків Черкаської області складає 148 852 гривень.

Крім того, за час шлюбу за рахунок спільних грошових затрат у 1995 році проводилася газифікація будинку, у 2003 році - підключили будинок до центральної водомережі, у 2006 році підключили будинок до АТС. За час шлюбу 26 лютого 2010 року на імя чоловіка приватизовано земельну ділянку площею 0,1022 га., на якій знаходиться житловий будинок.

13 травня 2011 року шлюб між позивачкою та ОСОБА_11 розірвано.

19 червня 2011 року чоловік позивачки ОСОБА_11 помер. Після його смерті спадкоємцем майно стали: його мати ОСОБА_61937 р. н., та діти ОСОБА_8 1980 р. н., ОСОБА_9 1992 р. н., ОСОБА_101996 р. н.

До складу спадщини було включено житловий будинок по вул. Ворошилова - 4 в м. Жашків Черкаської області, у якому проживає позивачка разом з дітьми.

А тому, позивачка вважає, що зазначений вище житловий будинок є обєктом права спільної сумісної власності подружжя у звязку з чим вона звернулася до суду та просила визнати житловий будинок з надвірними спорудами, що по вул. Ворошилова - 4 в м. Жашків Черкаської області, обєктом права спільної сумісної власності подружжя та визнати за нею право власності на ? частину вказаного житлового будинку з надвірними спорудами та земельної ділянки.

Рішенням Жашківського районного суду Черкаської області від 13 липня 2016 року позовну заяву ОСОБА_7 до ОСОБА_6, ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10, третя особа - орган опіки і піклування Жашківської районної державної адміністрації, про визнання житлового будинку об"єктом права спільної сумісної власності подружжя та визнання права власності на 1/2 частину будинку та земельної ділянки задоволено та визнано житловий будинок з надвірними спорудами по вул. Ворошилова - 4 в м. Жашків Черкаської області обєктом права спільної сумісної власності подружжя ОСОБА_11 та ОСОБА_7, визнано за ОСОБА_7 право власності на ? частину будинку з надвірними спорудами та на ? частину земельної ділянки, які розташовані по вул. Ворошилова - 4 в м. Жашків Черкаської області.

Не погоджуючись із рішенням суду першої інстанції, ОСОБА_6 подала апеляційну скаргу на дане рішення, в якій просить скасувати рішення, так як вважає його незаконним та необґрунтованим, ухваленим із порушенням норм матеріального та процесуального права, ухваливши нове рішення, яким визнати обєктом права спільної сумісної власності подружжя її покійного сина ОСОБА_6 ОСОБА_11 та ОСОБА_7 прибудову до житлового будинку, позначену на плані літерою «а-1», сарай позначений на плані літерою «Г», убиральню, зазначену на плані літерою «Д», в інших позовних вимогах ОСОБА_7 відмовити.

Заслухавши суддю-доповідача, сторони по справі, вивчивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог заявлених в суді першої інстанції, судова колегія приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає до часткового задоволення, а рішення суду першої інстанції до скасування із ухваленням нового рішення про відмову в задоволенні позовних вимог, виходячи з наступних підстав.

Відповідно до вимог ст. 309 ЦПК України підставами для скасування рішення суду першої інстанції і ухвалення нового рішення або зміни рішення є невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення або неправильне застосування норм матеріального або процесуального права. Норми матеріального права вважаються порушеними або неправильно застосованими, якщо застосовано закон, який не поширюється на ці правовідносини, або не застосовано закон, який підлягав застосуванню. Порушення норм процесуального права можуть бути підставою для скасування або зміни рішення, якщо це порушення призвело до неправильного вирішення справи.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним та обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно зясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Ухвалюючи рішення про задоволення позову, суд першої інстанції виходив з того, що житловий будинок за час спільного проживання позивачки та ОСОБА_11 істотно збільшився у своїй вартості, а тому дане майно може бути спільною сумісною власністю подружжя, а позивачці відповідно належить 1/2 частини будинку з господарськими спорудами та 1/2 частини земельної ділянки.

Проте, з таким висновком неможливо погодитись, оскільки висновки суду першої інстанції не ґрунтуються на вимогах закону та обставинах справи і наявних у справі доказах, а рішення суду ухвалено з невірним застосуванням норм матеріального права.

Так, колегією суддів за матеріалами справи установлено, що ОСОБА_7 (ОСОБА_8Д.) перебувала з ОСОБА_11 в зареєстрованому шлюбі з 12 листопада 1996 року, що підтверджується свідоцтвом про одруження серія І-СР № 000446 (а. с. 7 т. 1.).

Шлюб між сторонами розірвано за рішенням суду від 13 травня 2011 року (а. с. 20 т. 1) і після розірвання шлюбу прізвище позивачки змінено на «Григоренко».

Від спільного шлюбу ОСОБА_7 та ОСОБА_11 мають двох дітей ОСОБА_9, ІНФОРМАЦІЯ_3, та ОСОБА_10, ІНФОРМАЦІЯ_4

Також судом встановлено, що до укладення шлюбу, ОСОБА_11 набув права власності на будинок з надвірними спорудами по вул. Ворошилова - 4 у м. Жашків Черкаської області, згідно договору дарування від 26 травня 1993 року за р.№876 під номером запису 2988 в книзі №2, зареєстрованому у Жашківському відділку ЧООБТІ (а.с.22 т.1).

За час шлюбу 26 лютого 2010 року на імя ОСОБА_11 було приватизовано земельну ділянку за адресою: вул. Ворошилова - 4 м. Жашків Черкаської області, що підтверджується державним актом на право власності на земельну ділянку серія НК № 749384 (а.с. 11 т. 1).

Як вбачається з матеріалів справи, а саме свідоцтва про смерть серія І-СР № 167742 (а. с. 21 т. 1 ) ОСОБА_11 помер 19 червня 2011 року, про що в Книзі реєстрації смертей ОСОБА_12 державної реєстрації актів цивільного стану Жашківського районного управління юстиції у Черкаській області 22 червня 2011 року зроблено запис за № 123.

Після смерті ОСОБА_11 спадкоємцями майна за законом є ОСОБА_6, ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10, які отримали свідоцтва про право на спадщину.

З наявних матеріалів справи вбачається, що за час спільного проживання ОСОБА_7 у шлюбі з померлим ОСОБА_11 було проведено ряд поліпшень, добудовано прибудову до будинку, побудовано ряд господарських споруд, встановлено капітальну огорожу та інше.

Згідно висновку судової будівельно-технічної експертизи від 20 грудня 2013 року (а. с. 103-134 т. 1) по визначенню ринкової вартості домоволодіння, вартості ремонтних робіт та будівельних робіт в житловому будинку та господарських будівлях і споруд за адресою: вул. Ворошилова - 4 м. Жашків Черкаської області, загальна вартість домоволодіння на дату огляду 11 грудня 2013 року становить 184 236 грн. При цьому, в висновку експерта зазначено, що ринкова вартість домоволодіння на дату огляду без врахування здійсненого поліпшення складає 86 906 грн. Загальна вартість матеріалів та проведених будівельних і ремонтних робіт в житловому будинку та господарських будівлях і спорудах становить 361 056 грн.

Відповідно до ч. 1 ст. 62 СК України якщо майно дружини, чоловіка за час шлюбу істотно збільшилося у своїй вартості внаслідок спільних трудових чи грошових затрат або затрат другого з подружжя, воно у разі спору може бути визнане за рішенням суду обєктом права спільної сумісної власності подружжя.

З врахуванням даних обставин, суд першої інстанції прийшов до висновку, що житловий будинок з господарськими спорудами та будівлями за час спільного позивачки з ОСОБА_11 істотно збільшився не тільки у своїй вартості, а і по розміру, а дана обставина підтверджена наявними матеріалами справи, а саме висновком експерта від 20 грудня 2013 року, визнавши при цьому 1/2 частини за позивачкою домоволодіння та земельної ділянки.

Проте, поза увагою суду першої інстанції залишилось те, що за час шлюбу 26 лютого 2010 року на імя ОСОБА_11 було приватизовано земельну ділянку за адресою: вул. Ворошилова - 4 м. Жашків Черкаської області, що підтверджується державним актом на право власності на земельну ділянку серія НК № 749384 (а.с. 11 т. 1).

Відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 57 СК України особистою приватною власністю дружини, чоловіка є, зокрема, земельна ділянка, набута нею, ним за час шлюбу внаслідок приватизації земельної ділянки, що перебувала у її, його користуванні, або одержана внаслідок приватизації земельних ділянок державних і комунальних сільськогосподарських підприємств, установ та організацій, або одержана із земель державної і комунальної власності в межах норм безоплатної приватизації, визначених Земельним кодексом України.

Як роз'яснено в абз. 1 п. 182 постанови Пленуму Верховного Суду України від 16 квітня 2004 року N 7 "Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ", зі змінами та доповненнями, відповідно до положень статей 81, 116 ЗК України окрема земельна ділянка, одержана громадянином у період шлюбу в приватну власність шляхом приватизації, є його особистою приватною власністю, а не спільною сумісною власністю подружжя, оскільки йдеться не про майно, нажите подружжям у шлюбі, а про одержану громадянином частку із земельного фонду.

Законом від 17 травня 2012 р. N 4766-VI "Про внесення змін до Сімейного кодексу України щодо майна, що є особистою приватною власністю дружини, чоловіка" режим майна подружжя, набутого внаслідок приватизації, знову змінено. Відповідно до пунктів 4, 5 ч. 1 ст. 57 СК житло та земельна ділянка, набуті за час шлюбу внаслідок приватизації, є особистою приватною власністю дружини, чоловіка. Частину 5 ст. 61 СК виключено.

А тому, підстав у суду першої інстанції для визнання за позивачкою права власності на 1/2 частину земельної ділянки, яка приватизована померлим ОСОБА_11, не було.

Також, згідно ксерокопії технічного паспорту будинку, (а. с. 151 т. 1) встановлено, що загальна площа житлового будинку становить 116,4 кв.м., житлова 52,7 кв.м., а 63, 7 кв.м. допоміжні приміщення.

При цьому, зазначено експлікацію земельної ділянки де вказана прибудова, яка позначена на схематичному плані «а1» присадибної ділянки № 4 з будівлями по вул. Ворошилова в м. Жашків Черкаської області. Згідно схематичного плану присадибної ділянки (а. с. 149 т. 1) вбачається, що розміри даної прибудови складають 11 м х 3,75 м.

Також, з висновку судової будівельно-технічної експертизи від 20 грудня 2013 року (а. с. 103-134 Т. 1 ) вбачається, що для поліпшення житлових умов, подружжям ОСОБА_11 було здійснено проведення водопроводу, газопроводу, побудовано вбиральню, сарай «Г», сарай-літню кухню «Б», гараж-ангар та ряд інших побудов. Крім того, проведено роботи по благоустрою будинку та двору.

Згідно з ч. 1 ст. 24 КпШС України майно, яке належало кожному з подружжя до одруження, а також одержане ним під час шлюбу в дар або в порядку успадкування, є власністю кожного із них. Такі ж положення закріплені у ст. 57 СК України.

Відповідно до ст. 25 КпШС України (чинного на час виникнення спірних правовідносин), якщо майно, яке було власністю одного з подружжя, за час шлюбу істотно збільшилося у своїй цінності внаслідок трудових або грошових затрат другого з подружжя або їх обох, воно може бути визнане судом спільною сумісною власністю подружжя.

Згідно з п. 23 постанови Пленуму Верховного Суду України "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя" від 21 грудня 2007 року N 11, вирішуючи спори між подружжям про майно, необхідно встановлювати обсяг спільно нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, з'ясовувати джерело і час його придбання. Майно, яке належало одному з подружжя, може бути віднесено до спільної сумісної власності укладеною при реєстрації шлюбу угодою (шлюбним договором) або визнано такою власністю судом з тих підстав, що за час шлюбу його цінність істотно збільшилася внаслідок трудових або грошових затрат другого з подружжя чи їх обох.

Збільшення вартості майна та істотність такого збільшення підлягає з'ясуванню шляхом порівняння станом на час вирішення спору вартості об'єкта в стані, що існував до поліпшення, та його вартості після поліпшення; при цьому сам по собі розмір грошових затрат подружжя чи одного з них, а також і визначена на час розгляду справи ринкова вартість будинку не є тим фактором, який єдиний безумовно свідчить про істотність збільшення вартості майна як об'єкта.

Для застосування передбачених зазначеною статтею правил збільшення вартості майна повинно відбуватися якраз внаслідок затрат подружжя, незалежно від інших факторів, (зокрема, тенденцій до загального подорожчання чи здешевлення конкретного майна) і наявним повинно бути істотне збільшення вартості майна як об'єкту, його якісних характеристик.

На дані обставини було вказано і Вищим спеціалізованим судом України з розгляду цивільних і кримінальних справ в ухвалі від 8 квітня 2015 року, при перегляді даної справи в касаційному порядку (а.с.48-49 т.2).

В той же час, судом першої інстанції не було враховано те, що участь позивачки у будівництві господарських будівель не тягне за собою виникнення права власності на них, а може бути тільки підставою для відшкодування витрат на будівництво.

При цьому, судом установлено, що спірне домоволодіння було отримане ОСОБА_11 в дар до укладення шлюбу з позивачкою, а під час шлюбу сторони здійснювали ремонтно-будівельні роботи у домоволодінні, вартість яких не можна визнати істотною в розумінні ст. 62 СК України (ст.25 КпШС).

Також, з матеріалів справи установлено, що житлова площа будинку у розмірі 52,7 кв.м. не змінилась за час проживання сторін у шлюбі, і позивачкою не надано жодних доказів на підтвердження того, що змінились функціональні властивості будинку та житлова площа.

Зміни в технічний паспорт даного домоволодіння, внесені рішення Жашківського районного суду від 6 серпня 2015 року, якими проведено зміну розмірів житлової та загальної площі будинку, не мають преюдиційного значення для вирішення даного спору, оскільки не існували на час припинення шлюбних відносин між ОСОБА_11 та ОСОБА_7

При цьому, проведення прибудови «а1» до будинку, на яку посилається позивачка, не може свідчити про істотні зміни у будинку, оскільки не змінює призначення будинку та не збільшує його житлову площу.

Також, позивачкою не було надано суду належних доказів того, що за рахунок її грошових та трудових затрат істотно збільшилась вартість спірного будинку.

Таким чином, позивачкою не доведено, що будинок істотно збільшився у своїй вартості саме внаслідок здійснених за період шлюбу поліпшень, проведення переобладнання та ремонтних робіт у будинку, а не тенденцій до загального подорожчання об'єктів нерухомості.

За таких обставин, колегія суддів приходить до висновку про відмову у задоволенні позову як такого, що не доведений.

А тому, з врахуванням встановлених обставин, матеріалів справи, доводів сторін та апеляційної скарги, положень норм матеріального та процесуального права, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає до часткового задоволення, а рішення суду першої інстанції до скасування з ухваленням нового рішення про відмову в задоволенні позову.

Враховуючи викладене та керуючись ст. ст. 307 , 309 , 313 , 314, 316 , 319 ЦПК України, колегія суддів, -

в и р і ш и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_6 - задовольнити частково.

Рішення Жашківського районного суду Черкаської області від 13 липня 2016 року у справі за позовом ОСОБА_7 до ОСОБА_6, ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10, третя особа - орган опіки і піклування Жашківської районної державної адміністрації, про визнання житлового будинку об"єктом права спільної сумісної власності подружжя та визнання права власності на 1/2 частину будинку та земельної ділянки скасувати та ухвалити нове рішення, яким в задоволенні позовних вимог ОСОБА_7 до ОСОБА_6, ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10, третя особа - орган опіки і піклування Жашківської районної державної адміністрації, про визнання житлового будинку об"єктом права спільної сумісної власності подружжя та визнання права власності на 1/2 частину будинку та земельної ділянки - відмовити.

Рішення набирає законної сили негайно з моменту проголошення та може бути оскаржене до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня проголошення.

Головуючий :

Судді :