Справа № 357/6913/16-ц
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03 жовтня 2016 року Білоцерківський міськрайонний суд Київської області у складі:

головуючого судді - Цуранова А. Ю. ,

при секретарі - Солом'яна Л. М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні суду м. Біла Церква позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності на 1/2 частину житлового будинку,

В С Т А Н О В И В :

В червні 2016 року позивач ОСОБА_1 звернулась до суду із зазначеною вище позовною заявою.

Вказувала, що ІНФОРМАЦІЯ_4 року померла її мати ОСОБА_3, яка на день смерті була зареєстрована та проживала в селі Чупира Білоцерківського району Київської області. Після її смерті залишилась спадщина у вигляді 1/2 частини житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами в АДРЕСА_1

Зазначала, що на 1/2 частину будинку матір склала заповіт на її ім`я, а на іншу половину будинку чоловік матері ОСОБА_1, який помер ІНФОРМАЦІЯ_5 року заповів своєму сину ОСОБА_2

Посилаючись на наявність відмови нотаріуса в оформленні права власності на спадкове майно, оскільки правовстановлюючий документ на будинок виданий на ім`я ОСОБА_1, позивач просила визнати житловий будинок АДРЕСА_1 об'єктом спільної сумісної власності ОСОБА_3 та ОСОБА_1, а також визнати за ОСОБА_1 право власності на 1/2 частину житлового будинку АДРЕСА_1 в порядку спадкування після смерті померлої ІНФОРМАЦІЯ_4 року ОСОБА_3.

В судове засідання позивач та представник відповідача не з'явились, в заявах від 03.10.2016 року просили розглянути справу у їхню відсутність. Позивач позовні вимоги підтримала в повному обсязі. Представник відповідача позовні вимоги визнала в повному обсязі.

В силу вимог ч. 2 ст. 197 ЦПК України фіксування судового процесу технічними засобами не здійснювалось.

Дослідивши матеріали справи, судом встановлено наступне.

ІНФОРМАЦІЯ_4 року померла ОСОБА_3, що підтверджується даними копії свідоцтва про смерть, виданого 13.12.2012 року виконавчим комітетом Чупирянської сільської ради Білоцерківського району Київській області (а.с.3)

ІНФОРМАЦІЯ_5 року помер ОСОБА_1, що підтверджується даними копії свідоцтва про смерть, виданого 07.12.2015 року виконавчим комітетом Чупирянської сільської ради Білоцерківського району Київській області (а.с.4).

З копії заповіту від 11.03.2008 року вбачається, що ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2 все належне їй майно, що складається з 1/2 житлового будинку, який знаходиться в АДРЕСА_1, земельної ділянки та грошових заощаджень заповіла ОСОБА_1.

Як вбачається копії заповіту від 11.03.2008 року ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_3 все належне йому майно, що складається з 1/2 житлового будинку, який знаходиться в АДРЕСА_1, земельної ділянки, грошових заощаджень заповів ОСОБА_2.

Згідно копії свідоцтва від 08.12.1988 року про право особистої власності на житловий будинок АДРЕСА_1 право власності на вказаний будинок зареєстровано за ОСОБА_1.

26.03.1952 року ОСОБА_1 та ОСОБА_5 зареєстрували шлюб, про що зроблено відповідний запис за № 6.

З матеріалів справи вбачається, що позивач ОСОБА_1 (дівоче прізвище ОСОБА_1) є донькою померлої ОСОБА_3.

03.06.2016 року постановою державного нотаріуса Білоцерківської районної державної нотаріальної контори Київської області Карпусь І.О. відмовлено позивачу в оформленні спадкових прав на майно та видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом після смерті її матері ОСОБА_3, померлої ІНФОРМАЦІЯ_4 року, на вказану в заповіті 1/2 частину житлового будинку, оскільки правовстановлюючий документ виданий на ім`я ОСОБА_1, померлого ІНФОРМАЦІЯ_5 року, чоловіка ОСОБА_3.

З матеріалів спадкової справи № 140/2013 щодо майна померлої ОСОБА_3 від 30.11.2013 року вбачається, що ОСОБА_1 відмовився від прийняття спадщини після смерті на користь доньки померлої ОСОБА_1.

Відповідно до ст. 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Згідно ч. 1 ст. 70 СК України у разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором.

Статтею 163 СК України встановлено, що дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними.

Майно набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом (ч.3 ст. 368 ЦК України).

Положеннями ст. 392 ЦК України закріплено, що власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Згідно ст. 1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Відповідно до ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

До складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті (ст. 1218 ЦК України).

У відповідності до ст. 328 ЦК України право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Якщо право власності на нерухоме майно підлягає державній реєстрації, право власності у набувача виникає з моменту такої реєстрації.

Відповідно до п. 23 Постанови Пленуму Верховного суду України № 7 від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування», у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.

Згідно ч. 4 ст. 174 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

З копій спадкових справ № 8/2016 та № 140/2013 вбачається, що будь-які інші спадкоємці на спадкове майно не претендують.

Враховуючи вищевикладене та оскільки право власності на спадковий будинок набуте ОСОБА_1 за час шлюбу з ОСОБА_3, тому вказане спадкове майно є спільною сумісною власністю подружжя, однак позивач як спадкоємець за заповітом не може оформити свідоцтво про право на спадщину, хоча фактично 1/2 частина будинку є об'єктом спадкового майна за заповітом, тому суд дійшов висновку, що позовна заява є обґрунтованою та підлягає задоволенню у повному обсязі.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 10, 11, 60, 212-215 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В :

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності на 1/2 частину житлового будинку - задовольнити повністю.

Визнати житловий будинок АДРЕСА_1 Київської області об'єктом спільної сумісної власності ОСОБА_3 та ОСОБА_1.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на 1/2 частину житлового будинку АДРЕСА_1 Київської області в порядку спадкування після померлої ІНФОРМАЦІЯ_4 року ОСОБА_3.

Рішення може бути оскаржене до Апеляційного суду Київської області через Білоцерківський міськрайонний суд шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення.

Суддя А. Ю. Цуранов