У Х В А Л А

16 вересня 2016 року м. Київ

Колегія суддів Судової палати у цивільних справах

Верховного Суду України в складі:

Лященко Н.П.,
Охрімчук Л.І.,
Романюка Я.М.,

розглянувши заяву ОСОБА_4 про перегляд ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 25 травня 2016 року у справі за позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_6, ОСОБА_7, третя особа - Перша Сумська Державна нотаріальна контора, про виділ частки, скасування свідоцтва про право на спадщину та реєстрації права власності,

в с т а н о в и л а:

Рішенням Зарічного районного суду м. Суми від 10 лютого 2015 року, позов задоволено: виділено Ѕ частку ОСОБА_5 із спадкового майна після смерті ОСОБА_8, померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 року, - квартири АДРЕСА_1, яка перебувала в спільній сумісній власності подружжя; скасовано свідоцтва про право на спадщину за законом від 16 січня 2009 року, зареєстровані в реєстрі за № 3-1200, № 3-1202, №3-1204, видані державним нотаріусом Першої Сумської державної нотаріальної контори ОСОБА_5, ОСОБА_6 та ОСОБА_7; скасовано в Державному реєстрі прав власності на нерухоме майно реєстрацію права власності ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7 на нерухоме майно по 1/3 частині квартири АДРЕСА_1.

Ухвалою Апеляційного суду Сумської області від 20 січня 2016 року відхилено апеляційну скаргу ОСОБА_4, рішення Зарічного районного суду м. Суми від 10 лютого 2015 року залишено без змін.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 25 травня 2016 року касаційну скаргу ОСОБА_4 відхилено, судові рішення у справі залишено без змін.

У поданій до Верховного Суду України заяві про перегляд судових рішень ОСОБА_4 порушує питання про скасування ухвалених у справі рішень та ухвалення нового рішення про відмову у задоволенні позову в повному обсязі з передбаченої пунктом 1 частини першої статті 355 ЦПК України підстави неоднакового застосування судом (судами) касаційної інстанції норм матеріального права, що спричинило ухвалення різних за змістом судових рішень у подібних правовідносинах, а саме статті 257, частину 1 статті 261, частину 3 статті 267 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України).

Для прикладу наявності зазначеної підстави подання заяви про перегляд судових рішень ОСОБА_4 посилається на ухвалу Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 25 травня 2016 року.

Перевіривши наведені в заяві доводи, колегія суддів Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України вважає, що у допуску справи до провадження слід відмовити з таких підстав.

Відповідно до статті 353 ЦПК України Верховний Суд України переглядає судові рішення у цивільних справах виключно з підстав і в порядку, встановлених цим Кодексом.

За положенням пункту 1 частини першої статті 355 ЦПК України підставою для подання заяви про перегляд судових рішень у цивільних справах є неоднакове застосування судом (судами) касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права, що спричинило ухвалення різних за змістом судових рішень у подібних правовідносинах.

При цьому під судовими рішеннями в подібних правовідносинах слід розуміти такі, де тотожними є предмет спору, підстави позову, зміст позовних вимог та встановлені фактичні обставини, а також має місце однакове матеріально-правове регулювання спірних відносин.

У справі про перегляд якої подано заяву, суд апеляційної інстанції відхиляючи апеляційну скаргу ОСОБА_4 в частині застосування строку позовної давності, з висновками якого погодився й суд касаційної інстанції, дійшов висновку про те, що за змістом частини 3 статті 267 ЦК України заява про застосування строку позовної давності має бути подана під час розгляду справи судом першої інстанції.

Разом з тим в наданій як приклад неоднакового застосування норм матеріального права ухвалі Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 25 травня 2016 року суд касаційної інстанції скасовуючи рішення судів першої та апеляційної інстанції зазначав, що при вирішенні спору судом першої інстанції було порушено норми процесуального права оскільки судом ухвалено заочне рішення у справі, однак відповідач про судовий розгляд не повідомлявся. У наслідок допущених порушень, відповідача було позбавлено можливості реалізувати свої повноваження, передбачені статтями 27, 31 ЦПК України, зокрема й щодо звернення із заявою про застосування до спірних правовідносин строків позовної давності.

Отже, у справі про перегляд якої подано заяву та у справі, судове рішення в якій надано заявником для порівняння, встановлено різні фактичні обставини, що не свідчить про неоднакове застосування судом касаційної інстанції норм матеріального права.

За викладених обставин вважати заяву ОСОБА_4 обґрунтованою немає підстав.

Відповідно до статті 360 ЦПК України Верховний Суд України відмовляє в допуску справи до провадження, якщо подана заява є необґрунтованою.

Керуючись статтями 353, 355, 356, 360 ЦПК України, колегія суддів Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України

у х в а л и л а:

У допуску справи за позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_6, ОСОБА_7, третя особа - Перша Сумська Державна нотаріальна контора, про виділ частки, скасування свідоцтва про право на спадщину та реєстрації права власності до провадження Верховного Суду України відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає

Судді: Н.П. Лященко
Л.І. Охрімчук
Я.М. Романюк