Справа № 127/790/16-ц
Провадження № 2/127/1642/16
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17.05.2016 Вінницький міський суд Вінницької області

в складі: головуючого судді Короля О.П.,

секретаря Куйдан Ю.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Вінниці цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 відділу державної виконавчої служби Вінницького міського управління юстиції та ОСОБА_3 управління Державної казначейської служби України у Вінницькій області за участю прокурора та третьої особи без самостійних вимог на стороні відповідача ОСОБА_4 відділу державної виконавчої служби Вінницького міського управління юстиції про відшкодування шкоди,

ВСТАНОВИВ :

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 відділу державної виконавчої служби Вінницького міського управління юстиції та ОСОБА_3 управління Державної казначейської служби України у Вінницькій області за участю прокурора та третьої особи без самостійних вимог на стороні відповідача ОСОБА_4 відділу державної виконавчої служби Вінницького міського управління юстиції про відшкодування шкоди.

Позов мотивований тим, що Рішенням Замостянського районного суду м.Вінниці від 01.12.2009 року по цивільній справі №2-4166/2009 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_5 про визнання дійсним договору купівлі-продажу та відшкодування завданих збитків, було визнано недійсним договір купівлі-продажу автомобіля НОМЕР_1, та вирішено відновити первинний стан речей, який існував до виникнення правовідносин між сторонами, а саме зобовязано ОСОБА_5 повернути ОСОБА_1 гривневий еквівалент 5500 дол. США, а саме 44 000,00 грн., а ОСОБА_1 зобовязано повернути ОСОБА_5 автомобіль «Фольксваген - Пасат», д.н.з. AB 9237 АА.

Ухвалою Замостянського районного суду м. Вінниця від 05.03.2010 було розяснено рішення суду від 01.12.2009 р.

18,05.2010 р. Замостянським районним судом м. Вінниці було видано виконавчий лист № 2-4166/2009 і 20.05.2010 р. ОСОБА_2 відділом державної виконавчої служби Вінницького міського управління юстиції було відкрито виконавче провадження.

В червні 2012 року ОСОБА_1 був отриманий лист від ОСОБА_2 відділу державної виконавчої служби Вінницького міського управління юстиції № Я-01-11-10/2 від

06.03.2012,в якому зазначено, що 20.05.2010 державним виконавцем винесено постанову про відкриття виконавчого провадження з примусового виконання виконавчого документу, копії якої направлені простою кореспонденцією боржнику до виконання, заявнику та суду до відома.

Також зазначено про те, що ОСОБА_2 відділом ДВС Вінницького міського управління юстиції було проведено ряд виконавчих дій, аж до арешту всього майна боржника. Старшим державним виконавцем Дячуком В.В. було призначено експерта для оцінки майна. Боржник написав заяву, що від сплати боргу він не відмовляється і зобовязується його сплатити найближчим часом у повному обсязі.

18.05.2012державний виконавець ОСОБА_6 зняв арешт з квартири боржника ОСОБА_5, яка на той час належала йому на праві приватної власності.

Відповідно до ухвали Замостянського районного суду м. Вінниці від 07.09.2012 виправлено помилку у виконавчому листі №2-4166/09 від 18.05.2010 та зобовязано ОСОБА_2 відділ державної виконавчої служби Вінницького міського управління юстиції повернути виконавчий лист №2-4166/09, виданий на підставі рішення Замостянського районного суду м. Вінниці від 01.12.2009 по справі №2-4166/09 до Замостянського районного суду м. Вінниці для виправлення помилки, допущеної при оформлені зазначеного виконавчого листа.

На підставі вказаної ухвали суду від 07.09.2012 державним виконавцем Замостянського відділу державної виконавчої служби Вінницького міського управління юстиції 16.10.2012 було винесено постанову про закінчення виконавчого провадження на підставі п. 9 ч. 1 ст. 49 Закону України «Про виконавче провадження».

Державний виконавець Замостянського відділу державної виконавчої служби Вінницького міського управління юстиції посилався на вищезгадану статтю та ухвалу суду від 09.07.2012, відповідно до якої суд зобовязав повернути виконавчий лист для виправлення помилки, допущеної при оформленні цього виконавчого листа. При цьому у вищевказаній ухвалі жодним чином не зазначено про повернення виконавчого листа без виконання.

Крім того Замостянський районний суд м. Вінниці зупинив стягнення за виконавчим листом № 2-4166/09. Тому державний виконавець, керуючись п. 4 ч. 1 ст. 37 Закону України «Про виконавче провадження» повинен був обовязково зупинити виконавче провадження, а не виносити постанову про закінчення виконавчого провадження .

Із листа Державної виконавчої України №Я-13940/3.2 від 09.11.2012 вбачається, що в результаті проведення перевірки матеріалів виконавчого провадження по виконанню виконавчого документа №2-4166/09, винесено постанову, якою дії державного виконавця Замостянського відділу державної виконавчої служби Вінницького міського управління юстиції визначено такими, що вчинені з порушенням вимог ст. ст. 11, 30, 75 Закону України «Про виконавче провадження».

Рішенням Вінницького міського суду Вінницької області по цивільній справі № 127/864/13-ц за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 відділу державної виконавчої служби Вінницького міського управління юстиції про визнання дій неправомірними та відшкодування шкоди позов було частково задоволено. Визнано неправомірними дії державного виконавця Замостянського відділу державної виконавчої служби Вінницького міського управління юстиції ОСОБА_6 щодо скасування арешту на квартиру АДРЕСА_1, яка належить на праві власності боржнику ОСОБА_5, та стягнуто 1000 грн. моральної шкоди.

23.04.2014 року Вінницький міський суд надав розяснення, що рішення має бути виконано у відповідності вимог Закону України «Про виконавче провадження», шляхом стягнення з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_1 44 000 грн. та зобовязати ОСОБА_1 повернути автомобіль ОСОБА_5 Ця ухвала є невідємною частиною рішення суду від 01.12.2009. До моменту подання касаційної скарги розяснення судом були вже надані. Вважаю, що касаційна скарга була подана для навмисного затягування розгляду справи.

Підставою для цивільно-правової відповідальності за завдання шкоди у такому випадку є правопорушення, що включає як складові елементи шкоду, протиправне діяння особи, яка її завдала, причинний звязок між ними. Шкода відшкодовується незалежно від вини.

Спірний автомобіль «Фольксваген - Пасат» д.н.з. НОМЕР_2 було придбано мною у ОСОБА_5 за 5 500,00 доларів США, що в еквіваленті до гривні за курсом НБУ на день укладення договору становило 44000,00 грн. Враховуючи наведене та норми діючого законодавства, рішенням Замостянського районного суду м. Вінниці від 01.12.2009 по цивільній справі №2-4166-2009 було зобовязано ОСОБА_5 передати ОСОБА_1 В,П. саме 44000,00 грн. Відповідно до ч. 1,2 ст. 533 Цивільного кодексу України грошове зобов'язання має бути виконане у гривнях. Якщо у зобов'язанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом. Численні дії, визнані судом неправомірними та незаконним, призвели до затягування часу у вищезгаданій справі. В результаті такого затягування виконання вищезгаданого рішення суду позивачу була завдана значна матеріальна шкода, яка полягає в тому, що сума боргу виросла у звязку з ростом курсу долара США. На день подання позовної заяви до суду офіційний курс долара США, встановлений Національним банком України складає 23,95 грн. за 1 долар СЩА. 5500 доларів х 23,95 = 131725 грн. З цієї суми підлягають стягненню за рішенням Замостянського районного суду м. Вінниці від 01.12.2009 р. 44000 грн. Відповідно розмір шкоди, яку просить стягнути ОСОБА_1 складає 87725 грн. (131725 44000 = 87725).

В судовому засіданні позивач позов підтримав, посилаючись на обставини, викладені в позовній заяві.

Представник відповідача ОСОБА_2 відділу державної виконавчої служби Вінницького міського управління юстиції/ позов не визнав. Згідно з його поясненнями рішення Замостянського районного суду м. Вінниці від 01.12.2009 р. складається з двох частин : зобов»язано ОСОБА_5 повернути позивачу кошти у розмірі 44000 грн., а ОСОБА_1 зобов»язано повернути ОСОБА_5 автомобіль марки «Фольцваген Пасат», реєстраційний номер AB 9237 АА. З таким же позовом про відшкодування шкоди ОСОБА_1 звертався до суду, рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 20.11.2015 р. (суддя Овсюк Є.М.) в задоволенні його позову було відмовлено.

Представник відповідача ОСОБА_3 управління Державної казначейської служби України заперечила проти задоволення позову. Згідно з її поясненнями сума позовних вимог 87725 грн. не є збитками в розумінні ст. 22 ЦК України. Рішення суду від 01.12.2009 роз»яснено цим же судом в ухвалі від 05.03.2010, відповідно до якої зобов»язано ОСОБА_5 сплатити на користь ОСОБА_1 44000 грн., про таку ж суму стягнення зазначено і у виконавчому листі, який знаходився на виконанні у ОСОБА_2 відділі ДВС Вінницького міського управління юстиції, про грошовий еквівалент в доларах США в ухвалі суду від 05.03.2010 р. про роз»яснення судового рішення не вказано. На думку представника відповідача курсова різниця долара США до української гривні станом на жовтень 2005 р. і січень 2016 р., підрахована позивачем, не є майновою шкодою в розумінні ст. 1166 ЦК України.

Представник третьої особи ОСОБА_4 відділу ДВС Вінницького міського управління юстиції на стороні відповідача ОСОБА_2 відділу державної виконавчої служби Вінницького міського управління юстиції/ позов не визнала. Згідно з її поясненнями з січня 2016 р. виконавче провадження перебуває в ОСОБА_4 відділі ДВС. Боржник ОСОБА_5 перебуває у розшуку, судом йому обмежено право виїзду за кордон. Майна, на яке можливо було б звернути стягнення, крім земельної ділянки в садовому товаристві в Калинівському районі Вінницької області, за ним не зареєстровано.

Прокурор Вінницької місцевої прокуратури заперечив проти задоволення позову. Вважає, що в ухвалі про роз»снення рішення суду від 05.10.2010 р. чітко визначено суму 44000 грн., яку зобов»язаний сплатити ОСОБА_5 на корить ОСОБА_1, і про грошовий еквівалент в доларах США не йдеться. З цих підстав вважає позов ОСОБА_1 безпідставним.

Заслухавши осіб, які беруть участь у справі, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні позову з таких підстав.

Рішенням Замостянського районного суду м. Вінниці від 01.12.2009 року в цивільній справі №2-4166/2009 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_5 було визнано недійсним договір купівлі-продажу автомобіля «Фольксваген-Пасат», реєстраційний номер НОМЕР_3, та вирішено відновити первинний стан речей, який існував до виникнення правовідносин між сторонами.

Ухвалою Замостянського районного суду м. Вінниця від 05.03.2010 було розяснено рішення суду від 01.12.2009 року, а саме: зобов'язано ОСОБА_5 повернути ОСОБА_1 44000 грн., а ОСОБА_1 зобов'язано повернути ОСОБА_5 автомобіль «Фольксваген- Пасат», реєстраційний номер НОМЕР_3.

ОСОБА_2 Відділом ДВС Вінницького міського управління юстиції 20.05.2010 року було відкрито виконавче провадження з примусового виконання виконавчого листа №2-4166/2009 року, виданого ОСОБА_2 райсудом м. Вінниця 18.05.2010 року на виконання рішення суду.

Рішенням Вінницького міського суду від 28.03.013 року в цивільній справі №127/864/

13-ц було частково задоволено позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 Відділу ДВС Вінницького міського управління юстиції про визнання дій неправомірними та відшкодування шкоди та визнано неправомірними дії державного виконавця Замостянського Відділу ДВС Вінницького міського управління юстиції ОСОБА_6 щодо скасування арешту квартири АДРЕСА_2, яка належить на праві власності боржнику ОСОБА_5, і стягнуто 1000 грн. моральної шкоди.

Ухвалою Вінницького міського суду від 22.07.2013 року скаргу ОСОБА_1 було задоволено та визнано дії старшого держвиконавця ОСОБА_2 Відділу ДВС Вінницького міського управління юстиції ОСОБА_6 щодо винесення постанови від 16.05.2013 року, якою було ОСОБА_1 відмовлено в прийнятті до провадження виконавчого документа та у відкритті виконавчого провадження з примусового виконання виконавчого листа №2-4166/09, виданого Вінницьким міським судом 02.04.2013 року, неправомірними.

Ухвалою Вінницького міського суду від 23.04.2014 року задоволено подання начальника ОСОБА_2 Відділу ДВС Вінницького міського управління юстиції про розяснення подальшого способу виконання виконавчого листа, виданого Вінницьким міським судом у справі №2-4166/2009.

Ухвалою Вінницького міського суду від 25.03.2015 року в цивільній справі №127/2-4166/09, залишеною без змін ухвалою Апеляційного суду Вінницької області від 15.04.2015 року, було задоволено скаргу ОСОБА_1 та визнано дії державного виконавця Замостянського Відділу ДВС Вінницького міського управління юстиції щодо винесення постанови про закінчення виконавчого провадження №39520261 від 27.10.2014 року, винесену державним виконавцем Замостянського Відділу ДВС Вінницького міського управління юстиції ОСОБА_6, як незаконну. Зобовязано ОСОБА_2 Відділ ДВС Вінницького міського управління юстиції усунути порушення шляхом вчинення дій, визначених Законом України «Про виконавче провадження».

Згідно з розясненнями п. 28 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ №6 від 07.02.2014 року «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судових рішень у цивільних справах» при розгляді позовів фізичних чи юридичних про відшкодування завданої шкоди рішеннями, діями чи бездіяльністю державного виконавця під час проведення виконавчого провадження суди повинні виходити з положень ст. 56 Конституції України, ст. 11 Закону України «Про державну виконавчу службу», ч. 2 ст. 87 Закону України «Про виконавче провадження», а також з положень ст. ст. 1173, 1174 ЦК України і враховувати, що в таких справах відповідачами є держава в особі відповідних органів державної виконавчої служби, що мають статус юридичної особи, в яких працюють державні виконавці, та відповідних територіальних органів Державної казначейської служби України.

Підставою для цивільно-правової відповідальності за завдання шкоди у такому випадку є правопорушення, що включає як складові елементи шкоду, протиправне діяння особи, яка її завдала, причинний звязок між ними. Шкода відшкодовується незалежно від вини. Належним доказом протиправних (неправомірних) рішень, дій чи бездіяльності державного виконавця є, як правило, відповідне судове рішення (вирок) суду, що набрало законної сили, або відповідне рішення вищестоящих посадових осіб державної виконавчої служби.

З січня 2016 р. виконавче провадження знаходиться на виконанні у ОСОБА_4 відділі ДВС Вінницького міського управління юстиції.

Обгрунтовуючи розмір майнової шкоди, позивач посилається на положення ч. ч. 1, 2 ст. 533 ЦК України, відповідно до якої грошове зобов»язання має бути виконане у гривнях; якщо у зобов»язанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом.

Позивач здійснив такий розрахунок : на день подання позовної заяви до суду 16.01.2016 р. офіційний курс долара США, встановлений Національним банком України складає 23,95 грн. за 1 долар США. 5500 доларів х 23,95 = 131725 грн.; з цієї суми підлягають стягненню за рішенням Замостянського районного суду м. Вінниці від 01.12.2009 р. 44000 грн. Відповідно розмір шкоди, яку просить стягнути ОСОБА_1 складає 87725 грн. (131725 44000 = 87725 грн.) курсова різниця.

На переконання суду, норма матеріального права ст. 533 ЦК України не підлягає застосуванню до виниклих правовідносин.

В резолютивній частині рішення Замостянського районного суду м. Вінниці від 01.12.2009 р. з врахуванням ухвали про роз»яснення судового рішення від 05.03.1010 р. визначено, що сума яка підлягає сплаті ОСОБА_5 на користь ОСОБА_1 складає 44000 грн., грошового еквівалента в іноземній валюті в ухвалі суду не визначено.

Також, положення ст. 533 ЦК, виходячи з системного тлумачення глави 48 «Виконання зобов»язання», розповсюджуються на виконання зобов»язання контрагентами за правочином, наприклад покупцем і продавцем за договором купівлі-продажу автомобіля щодо передачі грошей за придбаний автомобіль в певний день платежу.

Відповідно ж до рішення Замостянського районного суду м. Вінниці від 01.12.2009 р. правочин договір купівлі-продажу автомобіля від 15.10.2005 р. визнано недійсним, судом застосовано двосторонню реституцію, покупець ОСОБА_1 зобов»язаний повернути продавцю ОСОБА_5 автомобіль, а з продавця ОСОБА_5 стягуються кошти, отримані від покупця ОСОБА_1, у розмірі 44000 грн.

Відносини з відшкодування шкоди з органу Державної виконавчої служби є деліктними, і регулюються положеннями ст. ст. 1166, 1173, 1174 ЦК України. А курсова різниця долара США до української гривні на час ухвалення рішення суду від 01.12.2009 р. і на момент пред»явлення цього позову 16.01.2016 р. не є збитками, як це визначено ч. 2 ст. 22 ЦК України. Відтак, суд вважає позов ОСОБА_1 необґрунтованим.

Питання судових витрат суд вирішує відповідно до ст. 88 ЦПК України.

Позивач, якому відмолено в задоволенні позову, звільнений від сплати судового збору як учасник ліквідації наслідків на Чорнобильській АЕС 2 категорії, і відповідно до ч. 4 ст. 88 ЦПК судовий збір компенсується за рахунок держави.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 22, 533, 1166, 1173. 1174 ЦК України, ст. 87 Закону України «Про виконавче провадження», ст. ст. 4, 10, 58-60, 88, 212-215 ЦПК України,

ВИРІШИВ:

В задоволенні позову відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом десяти днів з дня проголошення, а особами, відсутніми в судовому засіданні, протягом десяти днів з дня отримання копії рішення суду.

Суддя