Ухвала

іменем україни

27 липня 2016 рокум. Київ
Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого Червинської М.Є.,

суддів: Карпенко С.О., Коротуна В.М.,

Мазур Л.М., ПисаноїТ.О.,

розглянувши в судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про поділ спільного майна подружжя та за зустрічним позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_3 про стягнення компенсації половини вартості спільного майна подружжя, за касаційною скаргою ОСОБА_3 на рішення апеляційного суду Львівської області від 24 грудня 2015 року,

в с т а н о в и л а:

У вересні 2014 року ОСОБА_3 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_4 про поділ майна подружжя.

Свої вимоги обґрунтовувала тим, що вона з ОСОБА_4 перебували у зареєстрованому шлюбі з 13 вересня 2003 року та рішенням Личаківського районного суду м. Львова від 04 жовтня 2011 року шлюб між ними розірвано. За час перебування у шлюбі відповідачем придбано у власність три автомобілі марки: «Nissan Patrol», 1990 року випуску, державний номерний знак НОМЕР_1, «Nissan Patrol», 2000 року випуску, державний номерний знак НОМЕР_2, та «Mitsubishi Pajero Wagon 3.2», 2007 року випуску, державний номерний знак НОМЕР_3, а також мисливську нарізну зброю марки «Browning-Bar», калібру 308, WIN НОМЕР_6 та мисливську гладкоствольну рушницю марки «ІЖ-27», калібру 12, ін. № НОМЕР_7. Оскільки вказане майно було придбано у період шлюбу за спільні кошти подружжя, а тому вважає його об'єктом спільної власності подружжя, яке підлягає поділу між сторонами у рівних частках в натурі. Однак усі автомобілі відповідачем було відчужено без її згоди. Крім цього, оскільки майно є неподільним по своїй природі, то вважала, що має право на компенсацію Ѕ частини вартості зазначеного майна.

ОСОБА_4 звернувся до суду із зустрічним позовом до ОСОБА_3 про поділ майна подружжя.

Свої вимоги обґрунтовував тим, що в період шлюбу було розміщено спільні заощадження - грошові кошти на депозитних рахунках у ПАТ КБ «ПриватБанк» на загальну суму 11 538,60 євро. Вважав, що незважаючи на те, що вказані кошти були розміщені на ім'я ОСОБА_3, однак є спільним майном подружжя, а тому підлягають поділу в рівних частинах між сторонами. Оскільки позивач неправомірно заволоділа ними, знявши їх з банківських рахунків після розірвання шлюбу, і станом на 16 квітня 2015 року згідно з курсом Національного банку України в гривневому еквіваленті сума вкладу становила 265 898 грн 54 коп., вважав що з ОСОБА_3 на його користь підлягає стягненню половина зазначеної суми.

Крім цього, зазначав, що в період шлюбу ними було придбано за спільні кошти автомобіль марки «Cherry QQ», 2008 року випуску, державний номерний знак НОМЕР_4, колір синій, який позивачем без його згоди було відчужено 06 грудня 2012 року. Оскільки автомобіль є спільним майном подружжя, і на даний час ринкова вартість вказаного автомобіля становить 110 000 грн, тому вважав, що позивач зобов'язана йому сплатити Ѕ частини вартості зазначеного майна.

Також вказував, що за кошти, подаровані їм на весілля, ними було здійснено ремонт квартири № 3 по вул. Севастопольській у м. Львові, що належить ОСОБА_3 Ремонт був капітальний та включав у себе заміну водопровідної та каналізаційної системи, електропроводки, міжкімнатних та балконних дверей, вікон, ремонт підлоги, облицювання стін, встановлення індивідуального опалення з демонтажем пічок. Оскільки вартість ремонту станом на 2005 рік склала 180 000 грн, що становить 35 643 доларів США, і станом на даний час в еквіваленті складає 776 304 грн, а тому вважав, що має право на відшкодування позивачем на його користь половини від вартості ремонту квартири. Також після завершення ремонту в квартирі ними було придбано за спільні кошти майно, що також підлягає поділу, на загальну суму 300 816 грн, зокрема: плазмовий телевізор марки «Філліпс» розмір екрану - 42 дюйми, з кріпленням, вартістю 7 900 грн (курс НБУ 5,05 грн за 1 дол. США) або 1 564 дол. США , що на даний час становить 32 851 грн; холодильник дводверний марки «Самсунг» вартістю 6 600 грн (курс НБУ 5,05 грн за 1 дол. США) або 1 300 дол. США, що на даний час становить 28 314 грн; пральну машину вартістю 2 500 грн (курс НБУ 5,05 грн за 1 дол. США) або 495 дол. США, що на даний час становить 10 782 грн; газову плиту вартістю 1 500 грн (курс НБУ 5,05 грн за 1 дол. США) або 297 дол. США, що на даний час становить 6 469 грн; витяжку вартістю 1 000 грн (курс НБУ 5,05 грн за 1 дол. США) або 198 дол. США, що на даний час становить 4 312 грн; електричну піч вартістю 2 300 грн (курс НБУ 5,05 грн за 1 дол. США) або 455 дол. США, що на даний час становить 9 919 грн; спальний меблевий гарнітур вартістю 7 500 грн (курс НБУ 5,05 грн за 1 дол. США) або 1 485 дол. США, що на даний час становить - 32 346 грн; меблі в вітальнювартістю 6 300 грн (курс НБУ 5,05 грн за 1 дол. США) або 1 247 дол. США, що на даний час становить 27 159 грн; шафу-купе вартістю 3 800 грн (курс НБУ 5,05 грн за 1 дол. США) або 752 дол. США, що на даний час становить 16 388 грн; диван з кріслами з білої шкіри вартістю 9 480 грн (курс НБУ 5,05 грн за 1 дол. США) або 1 877 дол. США, що на даний час становить 40 886 грн; кухонну стінку вартістю 11 250 грн (курс НБУ 5,05 грн за 1 дол. США) або 2 227 дол. США, що на даний час становить 48 519 грн; кухонний стіл, скляний з кріслами 6 шт., вартістю 2 700 грн (курс НБУ 5,05 грн за 1 дол. США) або 534 дол. США, що на даний час становить 11 644 грн; люстри імпортного виробництва в кількості 3-х шт., бра та світильники, загальною вартістю 5 100 грн (курс НБУ 5,05 грн за 1 дол. США) або 1 009 дол. США, що на даний час становить 21 955 грн; кухонний комбайн, міксер, м'ясорубку, посуд та інші речі домашнього вжитку на загальну суму 2 150,0 грн (курс НБУ 5,05 грн за 1 дол. США) або 425 дол. США, що на даний час становить 9 272 грн.

З урахуванням викладеного вважав, що оскільки загальна вартість майна та грошових коштів подружжя становить 1 453 018 грн, тому він має право на компенсацію Ѕ частини цього майна та грошових коштів, просив його позов задовольнити.

Рішенням Личаківського районного суду м. Львова від 17 серпня 2015 року первісний позов ОСОБА_3 задоволено частково.

Проведено поділ спільного майна - автомобіля марки ««Mitsubishi Pajero Wagon 3.2», 2007 року випуску, державний номерний знак НОМЕР_5 (попередній державний номерний знак НОМЕР_3), за погодженою вартістю на час відчуження у розмірі 303 293 грн 11 коп., що є спільною сумісною власністю подружжя, та стягнуто з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 грошову компенсацію вартості Ѕ частини зазначеного майна у розмірі 151 646 грн 56 коп.

У іншій частині позовних вимог ОСОБА_3 відмовлено за безпідставністю.

Зустрічний позов ОСОБА_4 задоволено частково.

Проведено поділ спільного майна - грошових коштів, що були розміщені ОСОБА_3 на депозитних рахунках у ПАТ КБ «ПриватБанк» 12 січня 2011 року і нарахованих відсотків, а всього на загальну суму 11 538,6 євро, що станом на 16 січня 2012 року згідно з курсомНаціонального банку України становило 117 737 грн 27 коп., автомобіля марки «Cherry QQ», 2008 року випуску, державний номерний знак НОМЕР_4, синього кольору, вартістю на час продажу 37 720 грн 11 коп., що є спільною сумісною власністю подружжя, та стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_4 грошову компенсацію вартості Ѕ частини зазначеного майна в загальному розмірі 77 728 грн 69 коп.

У іншій частині позовних вимог ОСОБА_4 відмовлено.

Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Рішенням апеляційного суду Львівської області від 24 грудня 2015 року рішення Личаківського районного суду м. Львова від 17 серпня 2015 року скасовано в частині відмови у стягненні Ѕ частини вартості ремонту та придбання речей та ухвалено в цій частині нове рішення, яким стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_4 грошову компенсацію вартості коштів, затрачених на ремонт та придбання речей, у розмірі 42 534 грн 44 коп. У частині поділу грошових коштів, що були розміщені ОСОБА_3 на депозитних рахунках у ПАТ КБ «ПриватБанк» 12 січня 2011 року і нарахованих відсотків, а всього на загальну суму 11 538,6 євро, що станом на 16 січня 2012 року згідно з курсомНаціонального банку України становило 117 737 грн 27 коп.,змінено, виключено з мотивувальної та резолютивної частини рішення посилання «що станом 16 січня 2012 року згідно курсу Національного Банку України становило 117 737 грн 27 коп.».

У іншій частині рішення суду залишено без змін.

У касаційній скарзі ОСОБА_3 просить скасувати рішення суду апеляційної інстанції та передати справу на новий розгляд до апеляційного суду, обґрунтовуючи свої доводи порушенням судом норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права.

Касаційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.

Згідно із ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Статтею 213 ЦПК України передбачено, що рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Згідно зі ст. 214 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані (пропущення строку позовної давності тощо), які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Зазначеним вимогам закону рішення суду апеляційної інстанції не відповідає.

Ухвалюючи рішення у справі, суд першої інстанції, з висновками якого в частині відмови у задоволенні стягнення на користь позивачки грошової компенсації в розмірі вартості Ѕ частини мисливської нарізної зброї погодився апеляційний суд, виходив з того, що позивачкою у порушення вимог ст. 60 ЦПК України не надано доказів вартості такого майна.

Вирішуючи питання щодо компенсації вартості Ѕ частини грошових коштів, розміщених на депозитних рахунках ПАТ КБ «ПриватБанк», суди вважали, що кошти були набуті подружжям під час шлюбу, при цьому були зняті та використані у власних цілях без згоди відповідача, а тому позов у цій частині підлягає задоволенню.

Скасовуючи рішення суду першої інстанції в частині відмови у стягненні Ѕ частини вартості ремонту та придбання речей та ухвалюючи в цій частині нове рішення, суд апеляційної інстанції вважав, що підлягає стягненню з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_4 грошова компенсація вартості Ѕ частини грошових коштів, витрачених на ремонт та придбання речей.

Проте із вказаними висновками судів першої та апеляційної інстанцій погодитися не можна, виходячи з наступного.

Судами встановлено, що сторони у справі, ОСОБА_3 та ОСОБА_4, перебували у зареєстрованому шлюбі з 13 вересня 2003 року, рішенням Личаківського районного суду м. Львова від 04 жовтня 2011 року шлюб між ними розірвано.

Статтею 60 СК України визначено, що майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу).

Відповідно до пункту 3 частини першої статті 57 СК України особистою приватною власністю дружини, чоловіка є майно, набуте нею, ним за час шлюбу, але за кошти, які належали їй (йому) особисто.

Отже, належність майна до спільної сумісної власності подружжя визначається не тільки фактом придбання його під час шлюбу, але й спільною участю подружжя коштами або працею в набутті майна. Застосовуючи норму статті 60 СК України та визнаючи право спільної сумісної власності подружжя на майно, суд повинен установити не тільки факт набуття майна під час шлюбу, але й той факт, що джерелом його набуття були спільні сумісні кошти або спільна праця подружжя.

Тобто статус спільної сумісної власності визначається такими критеріями: час набуття майна; кошти, за які таке майно було набуте (джерело набуття).

Норма статті 60 СК України вважається застосованою правильно, якщо набуття майна відповідає цим чинникам.

У зв'язку з викладеним у разі придбання майна хоча й у період шлюбу, але за особисті кошти одного з подружжя, це майно не може вважатися об'єктом спільної сумісної власності подружжя, а є особистою приватною власністю того з подружжя, за особисті кошти якого воно придбане.

Статтею 212 ЦПК України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення.

Заперечуючи проти позову, ОСОБА_3 посилалась на те, що кошти розміщенні на депозитному рахунку в банку, не відносяться до спільних сумісних коштів подружжя, а є її особистими коштами, які вона позичила у ОСОБА_5, на підтвердження чого суду було надано розписку.

Проте суд апеляційної інстанції зазначених норм права не врахував; порушивши вимоги ст. 212 ЦПК України, надавши перевагу одним доказам перед іншими без оцінки усіх доказів у справі у взаємозв'язку, розцінив письмовий доказ у справі як неналежний і недопустимий, а покази відповідача на противагу розписці, як належні і допустимі, а тому дійшов передчасного висновку про визнання грошових коштів, що були розміщенні на депозитних рахунках, спільним майном подружжя.

Крім того, вирішуючи питання про стягнення із ОСОБА_3 на користь відповідача компенсацію Ѕ частини витрат, понесених на ремонт квартири, а також вартості побутової техніки та меблів, суд апеляційної інстанції не виконав вимог ст. 10 ЦПК України щодо обов'язку сприяти всебічному і повному з'ясуванню обставин справи.

В той же час дійшов передчасного висновку щодо відсутності доказів на підтвердження вартості мисливської нарізної зброї, не надавши належної оцінки наданим у справі доказам, а саме довідці з ПП «Еліста-1» про вартість такої зброї. При цьому суд не врахував, що ОСОБА_4 не заперечував.

Вирішуючи спір в частині стягнення вартості ремонту, суд вважав за можливе стягнути Ѕ вартість з відповідача. Проте суд не врахував, що поділу підлягають відповідно до ст. 71 СК України речі, майно та інше.

Встановлено, що ремонт був проведений в квартирі, яка належить ОСОБА_3, та в якій проживало подружжя, яке використовувало квартиру, при цьому стягнувши вартість, суд не з'ясував чи можливе за таких обставин стягнення вартості ремонту на користь одного із подружжя, який припинив проживати в квартирі.

Щодо іншого майна подружжя, що є предметом поділу, яке апеляційний суд визнав спільним майном подружжя та поділив між сторонами, у касаційній скарзі не наведено мотивів незгоди із судовим рішенням апеляційного суду в цій частині, проте враховуючи допущені порушення в частині поділу рухомого майна, де вартість об'єктів поділу впливає на розмір часток сторін у справі, у цій частині судове рішення апеляційного суду також підлягає скасуванню.

Враховуючи, що судом апеляційної інстанції не встановлені фактичні обставини справи, які мають значення для правильного вирішення справи, при ухваленні рішення були порушені норми матеріального та процесуального права, таке рішення не відповідає вимогам ст. 213 ЦПК України щодо законності й обґрунтованості, що в силу ст. 338 ЦПК України є підставою для його скасування з передачею справи на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Керуючись ст. ст. 336, 338 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_3 задовольнити.

Рішення апеляційного суду Львівської області від 24 грудня 2015 року скасувати,справу передати на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий М.Є. Червинська

Судді: С.О. Карпенко

В.М. Коротун

Л.М. Мазур

Т.О. Писана