Справа 206/6893/15-ц
Провадження 2/206/201/16
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"03" березня 2016 р. Самарський районний суд міста Дніпропетровська у складі:

головуючого судді Сухоруков А.О.,

при секретарі Ременяк М. С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Дніпропетровськ цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства «Універсал Банк» до ОСОБА_1, ОСОБА_2 про стягнення заборгованості,

В С Т А Н О В И В:

23 грудня 2015 року представник позивача звернувся до Самарського районного суду м. Дніпропетровська із цим позовом про стягнення заборгованості.

Позовні вимоги представник позивача обґрунтував тим, що відповідно до договору №CL126549 від 10 жовтня 2012 року ОСОБА_3 отримав кредит у розмірі 72864,00 гривень строком до 05.10.2019 року зі сплатою 0,01% річних за користування кредитом. 27.03.2014 року ОСОБА_3 помер. 10 жовтня 2012 року між банком та ОСОБА_1 було укладено договір поруки № CL126549, відповідно до п. 1.1. якого поручитель поручається перед кредитором за виконання ОСОБА_3 усіх його зобовязань перед кредитором, що виникли з кредитного договору №CL 126549 від 10.10.2012р. в повному обсязі як існуючих в теперішній час, так і тих, що можуть виникнути в майбутньому. Відповідач є дружиною позичальника та на час смерті останнього постійно проживала разом із ним, а тому вважається такою, що прийняла спадщину, оскільки не заявила про відмову від спадщини. Взяті на себе зобовязання відповідач не виконує, що стало причиною звернення до суду з вказаним позовом.

На підставі викладено позивач просить суд стягнути заборгованість з відповідача 57254,73 грн. та судові витрати (а.с.1-3).

Позивач в судове засідання не зявився надав на адресу суду заяву з проханням розглядати справу без його участі, не заперечуючи проти її заочного розгляду (а.с.145).

Відповідачі ОСОБА_1, ОСОБА_2 в судовому засіданні заперечували проти позову, просили відмовити в його задоволенні. Пояснили, що кредит ОСОБА_3 виплачується банку кожен місяць, виплати банку здійснюються з їхнього боку вчасно, прострочених платежів не має.

Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги не підлягають задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що 10 жовтня 2012 року між Публічним акціонерним товариством «Універсал Банк» та ОСОБА_3 був укладений кредитний договір №CL126549, відповідно до якого позивач надав позичальнику кредит в сумі 72864,00 гривень строком до 05.10.2019 року зі сплатою 0,01% річних за користування кредитом (а.с.7-21).

ОСОБА_3 отримав кредитні кошти в розмірі 72864,00 грн., що підтверджується меморіальним ордером № 1399507UAH000022/120059 від 10.10.2012р. (а.с. 22).

З метою забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором №CL126549 від 10.10.2012 року між Банком та ОСОБА_1 був укладений договір поруки (а.с.28-34), відповідно до якого поручитель зобов'язуються перед банком відповідати по зобов'язаннях позичальника, що випливають з Кредитного договору.

Відповідно до розрахунку заборгованості за кредитним договором №CL126549 від 10.10.2012р. за позичальником ОСОБА_3 станом на 17.04.2014 рік рахується заборгованість у розмірі 57254,73 гривень. (а.с. 24).

27 березня 2014 року помер ОСОБА_3, що підтверджується свідоцтвом про смерть від 02.04.2014р. серії І-КИ № 553488, актовий запис № 301 (а.с.25).

Спадкоємцями за законом у померлого ОСОБА_3 є ОСОБА_1, що підтверджується Витягом про реєстрацію в Спадковому реєстрі № 39193892 від 16.12.2014 року (а.с. 137) та ОСОБА_2 що підтверджується Витягом про реєстрацію в Спадковому реєстрі № 39193879 від 16.12.2014 року (а.с. 135) та видано на їх підставі свідоцтва про право на спадщину за законом від 16.12.2014 року на ? частину автомобіля марки ЗАЗ TF69Y0, зареєстровано в реєстрі за №5-1299, посвідченого державним нотаріусом Третьої Дніпропетровської державної нотаріальної контори ОСОБА_4 (а.с. 51, 136).

На підставі заяв гр. ОСОБА_5 від 30.12.2015 року на рахунок №0485540/5540, який призначено для погашення кредиту згідно з умовами укладеного між ОСОБА_3 та позивачем кредитного договору №CL126549 від 10.10.2012р. здійснювалось зарахування коштів для погашення кредиту (а.с. 53, 56, 59, 63-65 ), що також підтверджується квитанціями про сплату кредиту (а.с. 54-55, 57-58, 60-62) та заявами на переказ готівки (а.с. 66-94).

Довідкою №139/14 від 16.01.2016р., яка надана позивачем ОСОБА_1 підтверджено, що станом на 16.01.2016 року залишок заборгованості по кредиту згідно кредитного договору №CL126549 від 10.10.2012р. становить 32879,70 грн. Простроченої заборгованості за тілом та відсотками не має. (а.с.52, 95).

Вказані вище спірні правовідносини регулюються Цивільним кодексом України та умовами укладеного між сторонами кредитного договору.

В силу п. 1 ч. 2 ст. 11 ЦК України підставою виникнення цивільних прав та обовязків, зокрема, є договори й інші правочини.

Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти.

За кредитним договором позивач передав відповідачу певні грошові кошти, про що свідчать матеріали справи, отже, вказаний правочин, у розумінні ст. 1054 ЦК України, було укладено.

Згідно ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

В силу ст. 610 ЦК України порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання (неналежне виконання).

Ураховуючи той факт, що відповідачі на теперішній час виконують свої обовязки з повернення кредиту, тому в даному випадку не знайшли свого підтвердження твердження позивача, щодо порушення зобовязання через його невиконання або виконання з порушенням умов з боку відповідачів ОСОБА_1 та ОСОБА_2, а навпаки спростовуються вищенаведеними доказами. Позивачем не надано належних та допустимих доказів порушення зобовязань відповідачів у розумінні ст. 610 ЦК України.

В силу ч. 1 ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Відповідно до ч. 4 ст. 60 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до ст. 212 ЦПК України суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємозв'язок доказів у їх сукупності.

У відповідності до п. 1 ч. 1 ст. 214 ЦПК України, під час ухвалення рішення суд зокрема має вирішити чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються.

Розглядаючи позови в межах заявлених вимог і на підставі наданих сторонами доказів, у відповідності до вимог ст. 11 ЦПК України, оцінюючи їх в сукупності та аналізуючи зміст наведених вище норм права, суд приходить до висновку, що в задоволенні позову слід відмовити.

Оскільки, кредит, наданий за кредитним договором №CL126549 від 10.10.2012р., на даний час виплачується з боку відповідачів, відсутня прострочена заборгованість, кедитний договір діє до 05.10.2019 року, суд вважає, що вимоги позивача про дострокове стягнення заборгованості не відповідають вимогам законодавства України, і в задоволенні позовних вимог слід відмовити.

Відповідно до ст. 88 ЦПК України, оскільки в задоволенні позовних вимог має бути відмовлено, судові витрати понесені позивачем не відшкодовуються.

Керуючись ст.ст. 48, 10, 11, 18, 5760, 88, 130, 208, 209, 212 215, 218 Цивільного процесуального кодексу України, суд

В И Р І Ш И В:

У задоволенні позовних вимог Публічного акціонерного товариства «Універсал Банк» до ОСОБА_1, ОСОБА_2 - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не подано. У разі подання апеляційної скарги, рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Апеляційного суду Дніпропетровської області через Самарський районний суд м. Дніпропетровська протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час оголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя А.О. Сухоруков