Категорія 46 Доповідач Іванюк М. В.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 січня 2016 рокум. Вінниця

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Вінницької області у складі : головуючого - судді ІванюкаМ.В, суддів РибчинськогоВ.П. та БереговогоО.Ю, з участю секретаря МельниковоїА.І, розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань апеляційного суду Вінницької області апеляційну скаргу ОСОБА_3 на рішення Вінницького міського суду від 18 листопада 2015р. у справі за позовом Національного університету харчових технологій в особі Вінницького коледжу Національного університету харчових технологій до ОСОБА_3 про визнання його таким, що втратив право користування житловим приміщенням, --

В С Т А Н О В И Л А :

В вересні 2015р. Національний університет харчових технологій в особі Вінницького коледжу Національного університету харчових технологій звернувся в суд з позовом до ОСОБА_3 про визнання його таким, що втратив право користування жилим приміщенням. У позові зазначено, що ОСОБА_3, який працював в університеті викладачем, видано ордер №17 від 29.11.1996р, на підставі якого його було вселено у кімнату АДРЕСА_1. Згідно наявного у справі свідоцтва про право власності даний гуртожиток перебуває в оперативному управлінні Вінницького коледжу Національного університету харчових технологій (а.с.7).

Наказом №107-к ОСОБА_3. з 01 вересня 2003р. звільнено з посади викладача згідно п.5 ст.36 КЗпП України.

Посилаючись на те, що після припинення між сторонами трудових відносин відповідач вибув на постійне проживання до міста Києва, де працевлаштувався, Національний університет харчових технологій в особі Вінницького коледжу Національного університету харчових технологій, діючи як юридична особа, яка на підставі свідоцтва про право власності здійснює оперативне управління гуртожитком, просив визнати ОСОБА_3. таким, що втратив право користування жилим приміщенням (зазначеною вище кімнатою) на підставі положень ст.107 ЖК України.

Рішенням Вінницького міського суду від 18 листопада 2015р. позов було задоволено.

ОСОБА_3. у своїй апеляційній скарзі просить дане рішення скасувати і ухвалити нове, яким відмовити у задоволенні заявлених вимог. Вважає, що задовольняючи позов, суд першої інстанції не з'ясував усі обставини, які мають значення для справи, порушив норми процесуального права і невірно застосував норми матеріального права.

Належним чином повідомлена представник Національного університету харчових технологій в особі Вінницького коледжу Національного університету харчових технологій - КаракуловаО.Г. в суд апеляційної інстанції не з'явилася, однак надіслала письмові заперечення на скаргу. У своїй письмовій заяві, посилаючись на зайнятість в іншій справі, просила відкласти судовий розгляд на іншу дату.

Згідно ч.2 ст.305 ЦПК України неявка за таких обставин представника позивача не перешкоджає розгляду справи в апеляційному суді.

В суді апеляційної інстанції ОСОБА_3. підтримав апеляційну скаргу з наведених у ній підстав.

Вислухавши ОСОБА_3, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обгрунтованість рішення суду першої інстанції в межах заявлених вимог, заперечень і доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що вона підлягає задоволенню з таких підстав :

Згідно ст.213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно з законом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

При ухваленні рішення суд першої інстанції в порушення вимог п.1 ч.1 ст.214 ЦПК України належним чином не вирішив усі питання щодо наявності обставин, якими обгрунтовувалися заявлені вимоги та якими доказами вони підтверджуються. При цьому згідно ч.3 ст.303 ЦПК України апеляційний суд не обмежений доводами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права, які є обов'язковою підставою для скасування рішення.

Так, погоджуючись з доводами позивача про втрату ОСОБА_3. права користування жилим приміщенням у гуртожитку на підставі ст.107 ЖК України у зв'язку з його вибуттям на інше постійне місце проживання до іншого населеного пункту, суд першої інстанції виходив лише з того, що відповідач влаштувався на роботу у місті Києві. Однак колегія суддів вважає, що наявності лише цього факту не достатньо для визнання особи такою, що втратила право на житло згідно з вказаною нормою. Адже з листа ректора Київської державної академії водного транспорту імені гетьмана Петра Сагайдачного №01/9-1553 від 12.11.2014р, де з 01.09.2003р. був працевлаштований відповідач, вбачається, що будь-яке житло йому роботодавцем не надавалося (а.с.75). Тобто, ніяких даних про те, що ОСОБА_3. отримав у місті Києві постійне житло, суд не мав. Сам відповідач пояснює, що постійного житла у місті Києві у нього немає, і що він періодично продовжує перебувати у м.Вінниці і користується вказаною кімнатою в гуртожитку. Це його твердження нічим не спростоване. Таким чином, висновок суду про вибуття ОСОБА_3. на інше постійне місце проживання, грунтується на припущеннях, що суперечить положенням ч.4 ст.60 ЦПК України і роз'ясненням, що містяться у п.11 Постанови Пленуму Верховного Суду України №14 від 18.12.2009р. «Про судове рішення у цивільній справі».

Також колегія суддів звертає увагу на те, що суд першої інстанції, завершуючи мотивувальну частину рішення, зазначив : «Приймаючи до уваги, що в судовому засіданні знайшов підтвердження факт відсутності відповідачів у АДРЕСА_1 понад встановлені законом строки, суд вважає, що позов підлягає задоволенню». Разом з тим у ст.107 ЖК України втрата особою права користування жилим приміщенням ніяким чином не обумовлюється її відсутністю протягом якогось часу, що перевищує певні строки.

При цьому ні у позовній заяві, ні у рішенні суду не обумовлено обрання позивачем саме такого способу захисту свого права і з яких міркувань до спірних правовідносин, що пов'язані з користуванням гуртожитком і регулюються главою 4 ЖК України, застосовано ст.107 ЖК України (одну з норм глави 2 ЖК України, що регулює правовий режим користування наймачем і членами його сім'ї жилими приміщеннями в будинках державного і громадського житлового фонду і допускає можливість втрати особою права користування жилим приміщенням лише в разі, якщо з вказаного жилого приміщення вибуває хтось із членів сім'ї наймача, а інші члени сім'ї залишаються там проживати).

Згідно ст.309 ЦПК України зазначене є підставою для скасування оскаржуваного рішення і ухвалення у справі нового рішення, яким у задоволенні позову має бути відмовлено.

На підставі наведеного і керуючись ст.ст.209, 218, 303, 304, 305ч.2, 307ч.1 п.2, 309, 313, 314, 316, 317 ЦПК України, колегія суддів, --

В И Р І Ш И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 задовольнити.

Рішення Вінницького міського суду від 18 листопада 2015р. у даній справі скасувати.

У задоволенні позову Національного університету харчових технологій в особі Вінницькогог коледжу Національного університету харчових технологій до ОСОБА_3 про визнання його таким, що втратив право користування житловим приміщенням - відмовити.

Стягнути з Національного університету харчових технологій в особі Вінницького коледжу Національного університету харчових технологій на користь ОСОБА_3 267грн.96коп. у відшкодування витрат по сплаті судового збору при поданні апеляційної скарги.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення.

Рішення може бути оскаржено у касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий :

Судді :