Справа № 750/1792/16-ц Провадження № 22-ц/795/693/2016 Категорія цивільнаГоловуючий у I інстанції Карапута Л. В. Доповідач - Вінгаль В. М.
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 березня 2106 року м. Чернігів

АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРНІГІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ у складі:

головуючого - суддіВІНГАЛЬ В.М.
суддів:ОСОБА_1, ОСОБА_2,
при секретарі:ОСОБА_3
за участю:ОСОБА_4, його представника ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_4 на ухвалу Деснянського районного суду м. Чернігова від 25 лютого 2016 року у справі за поданням старшого державного виконавця Деснянського відділу державної виконавчої служби Чернігівського міського управління юстиції ОСОБА_6 про встановлення тимчасового обмеження боржнику ОСОБА_7 у праві виїзду за межі України,

в с т а н о в и в:

Ухвалою Деснянського районного суду м. Чернігова від 25 лютого 2016 року у задоволенні подання старшого державного виконавця Деснянського відділу державної виконавчої служби Чернігівського міського управління юстиції ОСОБА_6 про встановлення тимчасового обмеження боржнику ОСОБА_7 у праві виїзду за межі України відмовлено.

Не погоджуючись з ухвалою ОСОБА_4 звернувся з апеляційною скаргою, в якій просив скасувати ухвалу та ухвалити нове рішення, яким задовольнити в повному обсязі подання ст. державного виконавця Оніщенко Ю.В. від 22.02.2016 року.

Апелянт зазначає, що ухвала суду винесена з порушенням норм матеріального та процесуального права та є необґрунтованою, оскільки висновки суду зроблені в ній не відповідають обставинам справи.

В обґрунтування апеляційної скарги апелянт зазначив, що суд першої інстанції своєю ухвалою від 25.02.2016 року не забезпечив виконання судового рішення на шкоду ОСОБА_4, посилаючись на те, що боржник не ухиляється від виконання зобовязань по виконанню судового рішень при цьому не бере до уваги, що боржник довгий час повністю не виконує своє зобовязання по судовому рішенню, а також не виконує своїх обовязків, передбачених ст. 12 ЗУ «Про виконавче провадження».

Вислухавши суддю доповідача, доводи стягувача та його представника, перевіривши доводи апеляційної скарги та дослідивши матеріали справи, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга підлягає відхиленню, а ухвала суду залишенню без зміни виходячи з наступних підстав.

Відмовляючи у задоволенні подання суд першої інстанції виходив з того, що старший державний виконавець не довів, що боржник умисно ухилявся від виконання зобов'язань, покладених на нього судовим рішенням.

Апеляційний суд погоджується з таким висновком суду першої інстанції виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 33 Конституції України кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишати територію України за винятком обмежень, які встановлюються законом.

Закон України від 21.01.1994 року „Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України регулює порядок здійснення права громадян України на виїзд з України і в'їзд в Україну, порядок оформлення документів для зарубіжних поїздок, визначає випадки тимчасового обмеження права громадян на виїзд з України і встановлює порядок розв'язання спорів у цій сфері.

Так, п.2 ст. 6 Закону України „Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України» передбачено, як підставу для тимчасового обмеження у праві виїзду за кордон, наявність невиконаних зобов'язань, але лише до моменту виконання зобов'язань, або розв'язання спору за погодженням сторін у передбачених законом випадках або забезпечення зобов'язань заставою, якщо інше не передбачено міжнародним договором України.

Порядок вирішення питання про тимчасове обмеження боржника у праві виїзду за межі України встановлений ч.1 ст.377-1 ЦПК України, відповідно до якої питання про тимчасове обмеження боржника - фізичної особи у праві виїзду за межі України при виконанні судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) вирішується судом за місцем знаходження органу державної виконавчої служби за поданням державного виконавця, погодженим з начальником відділу державної виконавчої служби.

Статтею 11 ЗУ «Про виконавче провадження» передбачено, що з поданням про встановлення тимчасового обмеження у праві виїзду за кордон державний виконавець ДВС вправі звертатись у разі ухилення боржника від виконання зобов'язань. Аналогічні вимоги передбачені і нормами ст. 6 ЗУ «Про порядок виїзду з України і вїзд в Україну громадян України».

Пунктом 2 ст. 6 ЗУ «Про порядок виїзду з України і вїзду в Україну громадян України» передбачено як підставу для тимчасового обмеження у праві виїзду за кордон, наявність невиконаних зобовязань до моменту виконання зобовязань, якщо інше не передбачено міжнародним договором України.

Право державного виконавця на звернення з поданням до суду про тимчасове обмеження у праві виїзду за кордон виникає у разі ухилення боржника від виконання, покладених на нього рішенням суду, зобов'язань. Факт ухилення має підтверджуватись сукупністю доказів, які державний виконавець зазначає у поданні.

Судом по справі встановлено, що у провадженні старшого державного виконавця Деснянського відділу державної виконавчої служби Чернігівського міського управління юстиції ОСОБА_6 знаходяться зведене виконавче провадження №156А/3 з виконання виконавчого листа №750/6616/15-ц виданого 26.10.2015 року Деснянським районним судом м. Чернігова про стягнення з ОСОБА_7 на користь ОСОБА_4 боргу на суму 46811,04 грн.; виконавчого листа №1-кп/750/185/15 виданого 16.07.2015 року Деснянським м. Чернігова та виконавчого листа №750/6616/15-ц виданого 26.10.2015 року Деснянським районним судом м. Чернігова про стягнення з ОСОБА_7 на користь ДПІ у м. Чернігові боргу на суму 883,98 грн. та 974,40 грн.

Згідно з ч. 1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 цього Кодексу.

Оскільки доказів про ухилення боржника від виконання своїх зобов'язань державний виконавець ДВС не надав, а судом першої інстанції їх здобуто не було, тому законних підстав для тимчасового обмеження ОСОБА_7 у праві виїзду за межі України не вбачається.

За викладених обставин, апеляційний суд приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає відхиленню, а ухвала суду першої інстанції залишенню без зміни.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 312, 313-315, 317, 319, ЦПК України, апеляційний суд,

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_4 відхилити.

Ухвалу Деснянського районного суду м. Чернігова від 25 лютого 2016 року залишити без зміни.

Ухвала набирає чинності негайно і може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ в касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня проголошення.

Головуючий:Судді: