Провадження № 2/761/2806/2016
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 жовтня 2016 року Шевченківський районний суд м. Києва в складі:

головуючого судді: Піхур О.В.

при секретарі: Кияшко К.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про усунення перешкод у здійсненні користування майном, -

в с т а н о в и в :

У грудні 2015 року ОСОБА_1 (далі - позивач) звернулася до Шевченківського районного суду м. Києва з позовом до ОСОБА_2 (далі - відповідач) про усунення перешкод у здійсненні користування майном.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що позивач є власником 2/5 частин жилого будинку по АДРЕСА_1, з відповідною частиною надвірних будівель. Відповідач є власником 3/5 частин жилого будинку по АДРЕСА_1, з відповідною частиною надвірних будівель. Однак, між сторонами постійно виникали спори щодо порядку користування та володіння горищем цього будинку. Рішенням Шевченківського районного суду м. Києва від 16 травня 2013 року вирішено: «Позов ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про поділ горища та усунення перешкод у користуванні власністю - задовольнити частково. Поділити в натурі приміщення горища, площею 108,74 кв.м., що знаходиться в будинку АДРЕСА_1 в точках «АБ», виділивши ОСОБА_2 площу горища 56,30 кв.м. (під забудовою квартири АДРЕСА_1), а ОСОБА_1 виділити площу горища 52,44 кв.м. (під забудовою квартири АДРЕСА_2). В іншій частині позовних вимог - відмовити». Однак, по факту, горище з боку відповідача було поділено не в тих межах, які були встановлені у висновку експерта та рішенні суду. У зв`язку з незаконними діями відповідача - позивача було позбавлено частини своєї площі горища, та відповідно, будь-якої можливості користуватися своєю власністю, оскільки з боку відповідача була споруджена відповідна перегородка. Позивач намагався владнати дану ситуацію шляхом переговорів з відповідачем, однак це не дало жодних результатів, у зв`язку з чим позивач вимушена звертатися до суду.

Тому позивач просив суд зобов`язати ОСОБА_2 усунути перешкоди у здійсненні ОСОБА_1 права користування майном, а саме горищем, поділеним в натурі між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 на підставі рішення Шевченківського районного суду м. Києві від 16 травня 2013 року по справі № 2610/1648/2012 та стягнути витрати на сплату судового збору.

В судовому засіданні представника позивача позовні вимоги підтримав в повному обсязі та просив суд їх задовольнити.

В судове засідання відповідач не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, у матеріалах справи міститься заява, у якій просив розглядати справу без його участі. До матеріалів справи долучено заперечення.

Суд, вислухавши пояснення представника позивача, повно та всебічно дослідивши надані докази, дійшов висновку, що позовні вимоги не підлягають задоволенню виходячи з наступних підстав.

Кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання (ч. 1 ст. 15 ЦК України).

Частино 1 ст. 16 ЦК України передбачено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Згідно із ст. 41 Конституції України, кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

Правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб (ч. 1 ст. 316 ЦК України).

Правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб (ч. 1 ст. 316 ЦК України).

Власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном (ч. 1 ст. 317 ЦК України).

Власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд (ч. 1 ст. 319 ЦК України).

Частиною 1 ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів.

Судом встановлено, що позивач є власником 2/5 частин жилого будинку з відповідною частиною надвірних будівель, що знаходиться за адресою: м. Київ, вул. Орловська 23, а відповідач є власником 3/5 частини жилого будинку з відповідною частиною надвірних будівель, що знаходиться в м. Києві по вул. Орловській 23.

Відповідно до ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім'ї, інших осіб і не має права використовувати його для промислового виробництва (ч. 1 ст. 383 ЦК України).

Рішенням Шевченківського районного суду м. Києва від 16 травня 2013 року було задоволено частково позов ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про поділ горища та усунення перешкод у користуванні власністю та поділено в натурі приміщення горища, площею 108,74 кв.м., що знаходиться в будинку АДРЕСА_1 в точках «АБ», виділивши ОСОБА_2 площу горища 56,30 кв.м. (під забудовою квартири АДРЕСА_1), а ОСОБА_1 виділити площу горища 52,44 кв.м. (під забудовою квартири АДРЕСА_2).

Ухвалою Апеляційного суду м. Києва від 02 липня 2013 року було залишено без змін рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 16 травня 2013 року.

Судові рішення, що набрали законної сили, обов'язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами (ч. 1 ст. 14 ЦПК України).

Обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини (ч. 3 ст. 61 ЦПК України).

Відповідно до пояснень позивача, викладених в позовній заяві, зазначено, що горище з боку відповідача було поділено не в тих межах, які були встановлені у рішенні суду, у зв`язку з чим, позивача було позбавлено частини своєї площі горища, та відповідно, будь-якої можливості користуватися своєю власністю, оскільки з боку відповідача була споруджена відповідна перегородка.

Згідно із ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

Жилі будинки (квартири), що є у приватній власності громадян, не може бути в них вилучено, власника не може бути позбавлено права користування жилим будинком (квартирою), крім випадків, установлених законодавством Союзу РСР і Української РСР (ст. 155 Житлового кодексу Української РСР).

Доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. (ч. 1 ст. 57 ЦПК України).

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування (ст.. 58 ЦПК України).

Відповідно до ч. 1 ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Проте, позивачем не надано доказів того, що саме відповідач порушує його права, а саме горищем, крім того, відсутнє підтвердження того, що відповідачем була споруджена перегородка не в тих межах, які були встановлені у рішенні Шевченківського районного суду м. Києва від 16 травня 2013 року.

Даючи юридичну оцінку поясненням та наданим по справі доказам, враховуючи те, що позивачем не надано належних та допустимих доказів вчинення перешкод у користуванні майном саме відповідачем, суд вирішив відмовити у задоволенні позовних вимог.

Керуючись ст. ст. 10, 11, 15, 16, 57, 60, 61, 88, 174, 179, 208, 209, 212-215, 218, 223-228, 294 ЦПК України; ст.ст. 316, 317, 319, 321, 328, 383, 391 ЦК України, Конституція України, ст. 170 КПК України, суд,

в и р і ш и в :

В задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про усунення перешкод у здійсненні користування майном - відмовити.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Апеляційного суду м. Києва через суд першої інстанції шляхом подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя