АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________
Провадження: 22-ц/790/4832/16 Головуючий І інстанції -
Справа: № 613/474/16-ц ОСОБА_1
Категорія: відшкодування шкоди Доповідач Костенко Т.М.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 жовтня 2016 року судова колегія судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Харківської області в складі:

головуючого: Костенко Т.М.

суддів: Бездітка В.М., Пономаренко Ю.А.

за участю секретаря Кравченко О.О.

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Харкові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Богодухівського районного суду Харківської області від 06 червня 2016 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2, ОСОБА_4 про стягнення матеріальної шкоди завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, -

в с т а н о в и л а:

15.04.2016 року ОСОБА_3 звернувся до суду з позовом ОСОБА_2, ОСОБА_4 в якому просив стягнути солідарно з ОСОБА_2 та ОСОБА_4 на свою користь 200 775,49 грн. матеріального збитку; стягнути солідарно з ОСОБА_2 та ОСОБА_4 на свою користь судові витрати у розмірі 700 грн. та 2014,76 грн. сплаченого судового збору.

Свої вимоги позивач обґрунтував тим, що 01.12.2015 року о 20-30 год. ОСОБА_2 керуючи автомобілем НОМЕР_1 на 24 км + 800 м автодороги Старий Мерчик Мурафа, не врахував погодних умов та дорожню обстановку, не вибрав безпечну швидкість руху та допустив зіткнення з автомобілем НОМЕР_2 під керуванням ОСОБА_3, який рухався в зустрічному напрямку. В результаті ДТП автомобілі отримали механічні пошкодження та завдана матеріальна шкода. Постановою Богодухівського районного суду Харківської області від 09 грудня 2015 року встановлено, що ОСОБА_2 порушив п. 1.5, п. 12.1 ПДР України та є винним у вчиненні правопорушення передбаченого ст. 124 КУпАП.

Позивач зазначив, що автомобіль яким керував ОСОБА_2 належить на праві власності ОСОБА_5 Тому згідно з ч. 1 ст. 1190 особи, спільними діями або бездіяльністю яких було завдано шкоди, несуть солідарну відповідальність перед потерпілим.

Згідно звіту № 30289/1 від 20.02.2016 року дослідження автомобіля НОМЕР_2 спеціалістом автотоварознавцем вартість матеріального збитку завданого ДТП складає 200 775,49 грн. які підлягають стягненню з відповідачів на користь позивача.

Крім того, відшкодуванню на користь позивача підлягають витрати на оплату здійснення авто товарознавчого дослідження, що підтверджується квитанцією про його сплату в сумі 700 грн. та сплачений судовий збір у розмірі 2014,76 грн.

Рішенням Богодухівського районного суду Харківської області від 06 червня 2016 року позовні вимоги ОСОБА_3 задоволені частково. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 суму у рахунок відшкодування матеріальної шкоди у розмірі 50 194 грн. 66 коп. та судові витрати: судовий збір у розмірі 2014,76 грн. та витрати на проведення експертизи у розмірі 700 грн. В іншій частині позову, відмовлено.

На зазначене судове рішення ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, невідповідність висновків суду обставинам справи, вважає рішення незаконним.

Апеляційні вимоги обґрунтовані тим, що суд неповно зясував обставини, що мають значення для справи, не надав належної оцінки наявним в матеріалах справи доказам, та не сприяв повному, обєктивному і неупередженому розгляду справи.

Апелянт зазначає, що його цивільно-правова відповідальність застрахована ПрАТ «Страхова компанія «Україна» на підставі договору обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів ОСЦПВ Поліс АІ/5665424 про що було відомо учасникам ДТП, а судом першої інстанції було проігноровано та не прийнято до уваги ті обставини, що звернення в страхову компанію свідчить про те, що потерпілий від своїх прав на отримання відшкодування від страховика не відмовлявся, а навпаки - намагався їх реалізувати.

Апелянт вказує, що судом також не враховано, що позивач відмовився від використання «абсолютного права» та у подальшому, після виплати страхового відшкодування на рахунок позивача позбавляє його можливості отримати страхове відшкодування в порядку регресу та отримає подвійне страхове відшкодування, так як таке право у страхувальника виникає на підставі положень ч.4 ст.636 ЦК України.

Крім того, ОСОБА_2 вважає, що судом не вірно вирішено питання стосовно стягнення судових витрат., які підлягають стягненню з ПрАТ «Страхова компанія «Україна» у повному обсязі, а у разі задоволення позову частково пропорційно до його задоволення.

Враховуючи викладене вище, апелянт просить скасувати оскаржуване рішення суду першої інстанції в частині стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 50194,66 грн. матеріальної шкоди, судових витрат за проведення експертизи у розмірі 700 грн., судового збору у розмірі 2014,76 грн. та ухвалити в ц3ій частині нове рішення, яким у задоволені позову відмовити у повному обсязі.

Судова колегія, заслухавши суддю-доповідача, пояснення осіб, які зявились у судове засідання, дослідивши матеріали справи, вважає апеляційну скаргу такою, що підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного.

У відповідності до ст.11 та ч.1 ст.303 ЦПК України суд першої інстанції розглядає цивільні справи в межах заявлених вимог, а апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції.

Як встановлено в суді першої інстанції, підтверджено наявними у справі доказами та не заперечується сторонами, 01 грудня 2015 року ОСОБА_2 керуючи автомобілем НОМЕР_1 на 24 км + 800 м автодороги Старий Мерчик Мурафа, не врахував погодних умов та дорожню обстановку, не вибрав безпечну швидкість руху та допустив зіткнення з автомобілем НОМЕР_2 під керуванням ОСОБА_3, який рухався в зустрічному напрямку. В результаті ДТП автомобілі отримали механічні пошкодження.

Постановами Богодухівського районного суду Харківської області від 09 грудня 2015 року та 14 грудня 2015 року ОСОБА_2 та ОСОБА_3 визнано винними у вчиненні правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, та притягнуто до адміністративної відповідальності.

Задовольняючи частково позовні вимоги ОСОБА_3, районний суд виходив із встановлення рівного ступеня вини в діях обох водіїв, а також виключного права позивача обирати до кого звертатися із позовом про відшкодування шкоди, заподіяної ДТП.

Судова колегія погоджується з такими висновками суду першої інстанції, виходячи з наступного.

Згідно ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана майну фізичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

У відповідності до ч. 2 ст. 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі володіє транспортним засобом .

Відповідно до пункту 2.2 Правил дорожнього руху України, власник транспортного засобу, а також особа, яка використовує такий транспортний засіб на законних підставах, можуть передавати керування транспортним засобом інший особі, що має при собі посвідчення на право керування транспортним засобом відповідної категорії. Власник транспортного засобу може передавати такий засіб у користування інший особі, що має посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії, передавши їй реєстраційний документ на цей транспортний засіб.

Судова колегія вважає, що районний суд обґрунтовано відмовив ОСОБА_3 у задоволенні позову в частині, що стосується ОСОБА_4, оскільки матеріали справи беззаперечно свідчать про те, що керував транспортним засобом ОСОБА_2 на відповідній правовій підставі.

Що стосується розміру відшкодованої матеріальної шкоди, судова колегія зазначає наступне.

Як свідчать матеріали справи, на замовлення позивача проводилося дослідження спеціаліста-автотоварознавця щодо питання розміру матеріального збитку, заподіяного дорожньо-транспортною пригодою. Згідно звіту № 30289/1 дослідження спеціаліста автотоварознавця автомобіля НОМЕР_2 від 20 лютого 2016 року вартість відновлювального ремонту із включенням в розрахунку ПДВ складає: 200 775,49 грн. Вартість відновлювального ремонту автомобіля НОМЕР_3 із урахуванням коефіцієнту фізичного зносу складових складає: 100389,31 грн. Коефіцієнт фізичного зносу (Ез) автомобіля НОМЕР_3 складає: 0,53. Матеріальний збиток завданий власникові «VOLKSWAGEN PASSAT» державний номер НОМЕР_4 в результаті його пошкодження при ДТП складає: 100 389,31 грн.

Відповідно до вимог п. 3 ч. 1 ст. 1188 ЦК України, шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки відшкодовується на загальних підставах, а саме: за наявності вини всіх осіб, діяльністю яких було завдано шкоди, розмір відшкодування визначається у відповідній частці залежно від обставини, що мають істотне значення.

Враховуючи постанови Богодухівського районного суду Харківської області від 09 грудня 2015 року та 14 грудня 2015 року, якими встановлена вина обох водіїв у скоєнні ДТП, судова колегія вважає, що районним судом вірно визначена частка вини кожного з них 50%, а відтак і розмір відшкодування шкоди, що відповідає цій частці.

При цьому суд вірно врахував право позивача на звернення з позовом про відшкодування шкоди до особи, що заподіяла своїми винними діями таку шкоду. Таке право передбачено безпосередньо Законом та узгоджується із правовою позицією Верховного Суду України, що висловлена у Постанові від 20 січня 2016 року (справа № 6-2808цс 15), а саме: право потерпілого на відшкодування шкоди її заподіювачем є абсолютним і суд не вправі відмовити в такому позові з тих підстав, що цивільно-правова відповідальність заподіювача шкоди застрахована. У разі задоволення такого позову заподіювач шкоди не позбавлений можливості предявити майнові вимоги до страхової компанії, з якою ним укладено договір обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності.

Апеляційні доводи в цій частині колегія суддів вважає безпідставними.

Разом із тим, задовольняючи позовні вимоги частково, районний суд не врахував положення ст.88 ЦПК України з цього питання та помилково стягнув повністю судові витрати, сплачені позивачем, на користь останнього.

Згідно ст. 309 Цивільного процесуального кодексу України, підставами для скасування рішення суду першої інстанції і ухвалення нового рішення або зміни рішення є: недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд вважав встановленими, невідповідність висновків суду обставинам справи; порушення або неправильне застосування норм матеріального або процесуального права.

Враховуючи викладене, судова колегія вважає за необхідне змінити рішення районного суду, зменшивши розмір судових витрат пропорційно до часткового задоволення позовних вимог.

Інші доводи, викладені ОСОБА_2 в апеляційній скарзі висновків суду першої інстанції не спростовують та не дають підстав для скасування чи зміни ухваленого у справі рішення.

Керуючись ст.ст.303, 304, 307, 309, 313-315, 319, 218 ЦПК України, колегія суддів,-

В и р і ш и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити частково

Рішення Богодухівського районного суду Харківської області від 06 червня 2016 року змінити.

Зменшити розмір судових витрат, стягнутих з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 з 2714 (двох тисяч семисот чотирнадцяти) гривень 76 копійок до 1357 (однієї тисячі триста пятдесяти семи ) гривень 38 копійок.

В іншій частині рішення залишити без змін.

Рішення суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту його проголошення та може бути оскаржене до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили.

Головуючий - Т.М. Костенко

Судді: В.М. Бездітко

ОСОБА_6