Справа № 487/4190/16-ц
Провадження № 2/487/2200/16
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(ЗАОЧНЕ)

05.10.2016 року місто Миколаїв

Заводський районний суд міста Миколаєва у складі:

головуючого судді ТЕМНІКОВОЇ А.О.

при секретарі ІГНАТЬЄВІ А.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Миколаєві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернулась до Заводського районного суду міста Миколаєва з позовом про розірвання шлюбу. В обґрунтування своєї позиції ОСОБА_1 зазначила, що знаходиться з відповідачем у шлюбі з 02.11.2012 року. Від спільного життя сторони мають дитину ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1. Позивач зазначає, що сумісне життя не склалось внаслідок непорозуміння, різних поглядів на шлюб та сімю. Шлюбні відносини між сторонами фактичного припинені, спільне господарство не ведеться. З огляду на викладене, подальше спільне життя і збереження сімї позивачка вважає неможливим та просить розірвати шлюб з ОСОБА_2

Позивач підтримала позовні вимоги в повному обсязі та наполягала на їх задоволенні, надавши суду заяву про розгляд справи за її відсутністю.

Відповідач ОСОБА_2 у судове засідання не зявився, про дату, час та місце розгляду предявленого до нього позову був повідомлений належним чином, заяви про розгляд справи за його відсутністю не надходило, таким чином, в силу ч. 2 ст. 77 ЦПК України суд вважає, що відповідач не зявився до суду без поважних причин. З урахуванням заяви позивачки про відсутність заперечень щодо заочного розгляду справи відповідно до вимог ст. 164 ч. 4, ст. 224 ЦПК України, суд вважає можливим прийняти заочне рішення на підставі доказів, що є у справі.

Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що є підстави для задоволення позову.

Відповідно до ч. 3 ст. 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до ст. 110 цього Кодексу.

Згідно ч. 1 ст. 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути предявлений одним із подружжя.

Частиною 2 ст. 112 СК України передбачено, що суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.

У разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу (ч. 2 ст. 114 СК України).

Судом встановлено, що сторони знаходяться у шлюбі з 02.11.2012 року, про що свідчить свідоцтво про реєстрацію шлюбу серії 1-ФП №089501, видане Заводським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Миколаївського міського управління юстиції, актовий запис №614 (а.с. 7). Від шлюбу сторони мають неповнолітню дитину - ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, що підтверджується копією свідоцтва І-ФП №186399, виданого 28.03.2013 року Міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Миколаївського міського управління юстиції (а.с. 8).

Позивач зазначає, що спільне життя з відповідачем не склалося через різні погляди на шлюб та сімю, непорозуміння, що призвело до фактичного припинення шлюбних відносин. ОСОБА_1 не бажає продовжувати шлюбні стосунки, вважає неможливим їх відновлення та не згодна на примирення у звязку з чим просить розірвати шлюб.

Згідно ст. 51 Конституції України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обовязки у шлюбі та сімї.

З огляду на викладене, оцінивши та проаналізувавши наявні у справі докази у їх сукупності, перевіривши відповідність заявлених вимог чинному законодавству України, суд вважає, що подальше збереження шлюбу суперечить інтересам позивачки та не відповідає засадам добровільності шлюбу, визначеним ст. 24 СК України, у звязку з чим шлюб має бути розірвано.

Вимоги про поділ майна та місце мешкання дитини не заявлені.

Згідно ст. 113 СК України, особа, яка змінила своє прізвище у звязку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище.

Позивач виявила бажання після розірвання шлюбу надалі іменуватися прізвищем «Четверикова».

Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України, пропорційно до розміру задоволених вимог з відповідача на користь позивачки підлягають стягненню понесені нею і документально підтверджені судові витрати з оплати судового збору у сумі 551 гривня 20 копійок.

Керуючись ст. 51 Конституції України, ст. ст. 10, 11, 59, 60, 79, 88, 209, 212-215, 218 ЦПК України, ст. ст. 24, 105, 110, 111, 112, 113 СК України, суд,-

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 - задовольнити.

Шлюб, зареєстрований 02.11.2012 року Заводським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Миколаївського міського управління юстиції, актовий запис №614 між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 - розірвати.

Після розірвання шлюбу залишити позивачці прізвище «Четверикова».

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судові витрати з оплати судового збору в сумі 551 (пятсот пятдесят одна) гривня 20 копійок.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, яку може бути подано протягом десяти днів з дня отримання його копії. У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку, встановленому ЦПК України. У цьому разі строк, протягом якого розглядалася заява, не включається до строку на апеляційне оскарження рішення.

Заочне рішення набирає законної сили після закінчення десятиденного строку на апеляційне оскарження. Заочне рішення може бути оскаржено в апеляційному суді Миколаївської області через Заводський районний суд міста Миколаєва протягом десяти днів з дня його проголошення.

СУДДЯ: А.О. ТЕМНІКОВА