Справа № 523/9135/16-ц
Провадження №4-с/523/93/16
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"17" листопада 2016 р.Суворовський районний суд м. Одеси у складі:

головуючого судді - Аліна С.С.

при секретарі - Максименко В.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Одесі цивільну справу за скаргою ОСОБА_1 до державного виконавця Суворовського Відділу державної виконавчої служби Одеського міського управління юстиції ОСОБА_2 про визнання неправомірною та скасування постанови Суворовського Відділу державної виконавчої служби Одеського міського управління юстиції від 09.06.2016 року,-

Встановив:

ОСОБА_1 звернувся до Суворовського районного суду міста ОСОБА_3 зі скаргою до старшого державного виконавця Суворовського Відділу державної виконавчої служби Одеського міського управління юстиції ОСОБА_2 про визнання неправомірною та скасування постанови Суворовського Відділу державної виконавчої служби Одеського міського управління юстиції від 09.06.2016 року.

Заявлені вимоги ОСОБА_1 обґрунтовує тим, що 24.06.2016 року отримав поштою постанову державного виконавця Суворовського відділу державної виконавчої служби м. Одеси ОСОБА_2 про відкриття виконавчого провадження ВП №51362578 від 09.06.2016 року.

Постановою державного виконавця Суворовського відділу ДВС м. Одеса ОСОБА_2 від 09.06.2016 р. було відкрите виконавче провадження № 51362578 з виконання виконавчого документа - постанови № 0442-0449/80512/14, виданої 01.10.2014 р. Сумською митницею ДФС про стягнення з ОСОБА_1 на користь Держави штрафу у розмірі 8 500 гривень. Зазначений виконавчий документ вступив у законну силу 13.10.2014 р., а пред'явлений до виконання лише 07.06.2016 р.

Скаржник ОСОБА_1 вказує про те, що, отримавши вищезазначений виконавчий документ із заявою про й примусове виконання лише 07.09.2016 року, державний виконавець був зобов'язаний встановити факт пропуску строку пред'явлення його до виконання та винести постанову відмову у відкритті виконавчого провадження.

Однак, державним виконавцем не було дотримано вищезазначених вимог Закону безпідставно відкрито виконавче провадження.

Також, Скаржник ОСОБА_1 вказує про те, що виконавчий документ не відповідає вимогам ст..18 Закону України «Про виконавче провадження», а саме у виконавчому документі, постанові в. о. начальника Сумської митниці Міндоходів ОСОБА_3 від 01.10.2014 р. було зазначено адресу місця проживання боржника, якої взагалі не існує, замість дійсної адреси місця проживання боржника: АДРЕСА_1, зазначено: м. Одеса, вул. Добровольського, 149/2/99.

Також, державним виконавцем у оскаржуваній постанові було невірно зазначено видавника виконавчого документа - замість Сумська митниця Міндоходів, було зазначено Сумська митниця ДФС.

В судове засідання заявник не зявився, від представника заявника надійшла письмова заява про розгляд справи у його відсутність.

Державний виконавець Суворовського відділу ДВС Одеського міського управління юстиції ОСОБА_4 в судове засідання не зявилася, про час та місце розгляду справи повідомлена судом належним чином, про причини неявки суду не повідомила.

Вивчивши матеріали справи, вислухавши пояснення сторін, суд вважає, про те, що скарга є обґрунтованою, є доказаною, тому підлягає задоволенню з таких підстав.

Судом встановлено про те, що Постановою державного виконавця Суворовського відділу ДВС м. Одеса ОСОБА_2 від 09.06.2016 р. було відкрите виконавче провадження № 51362578 з виконання виконавчого документа - постанови № 0442-0449/80512/14, виданої 01.10.2014 р. Сумською митницею ДФС про стягнення з ОСОБА_1 на користь Держави штрафу у розмірі 8 500 гривень. Зазначений виконавчий документ вступив у законну силу 13.10.2014 р., а пред'явлений до виконання лише 07.06.2016 р.(а.с.9);

Відносини, повязані із виконанням рішення суду, регулюються Цивільним процесуальним кодексом України, а також Законом України «Про виконавче провадження» (далі Закон).

Відповідно до ст. 1 Закону виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій органів і посадових осіб, визначених у цьому Законі, що спрямовані на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які провадяться на підставах, в межах повноважень та у спосіб, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.19 Закону України «Про виконавче провадження», державний виконавець відкриває виконавче провадження на підставі виконавчого документа, зазначеного в статті 17 цього Закону за заявою стягувана або його представника про примусове виконання рішення.

Відповідно до ст.22 Закону України «Про виконавче провадження», виконавчі документи можуть бути пред'явлені до виконання в такі строки:

1) посвідчення комісій по трудових спорах, постанови судів у справах про адміністративні правопорушення та постанови органів (посадових осіб), уповноважених розглядати справи про адміністративні правопорушення, - протягом трьох місяців;

2) інші виконавчі документи - протягом року, якщо інше не

передбачено законом.

2. Строки, зазначені у частині першій цієї статті, встановлюються для:

1) виконання судових рішень - з наступного дня після набрання рішенням законної сили чи закінчення строку, встановленого у разі відстрочки чи розстрочки виконання рішення, а в разі якщо судове рішення підлягає негайному виконанню, - з наступного дня після його постановлення;

2) виконання рішень комісій по трудових спорах - з дня видачі посвідчення на примусове виконання рішення;

3) інших виконавчих документів з наступного дня після набрання ними юридичної сили, якщо інше не передбачено законом.

3. Рішення про стягнення періодичних платежів (у справах про стягнення аліментів, про відшкодування шкоди, заподіяної каліцтвом чи іншим ушкодженням здоров'я, втратою годувальника тощо) можуть бути пред'явлені для виконання протягом усього періоду, на який присуджені платежі.

4. Строки пред'явлення виконавчих документів до виконання встановлюються для кожного платежу окремо

Відповідно до ч.1 ст.25 Закону України «Про виконавче провадження», державний виконавець зобов'язаний прийняти до виконання виконавчий документ і відкрити виконавче провадження, якщо не закінчився строк пред'явлення такого документа до виконання, він відповідає вимогам, передбаченим цим Законом, і пред'явлений до виконання до відповідного органу державної виконавчої служби.

Судом встановлено про те, що виконавчий документ, а саме постанова № 0442-0449/80512/14, видана 01.10.2014 р. Сумською митницею ДФС про стягнення з ОСОБА_1 на користь Держави штрафу у розмірі 8 500 гривен вступив у законну силу 13.10.2014 р., а пред'явлений до виконання лише 07.06.2016 р., тобто з порушенням строк для пред'явлення виконавчого документу до виконання, який закінчився 13.10.2014 року.

Відповідно до ч.1 ст.24 Закону України «Про виконавче провадження», державний виконавець відмовляє у прийнятті до провадження виконавчого документа, строк пред'явлення для примусового

виконання якого закінчився, про що виносить відповідну постанову

Відповідно до ст..18 Закону України «Про виконавче провадження», у виконавчому документі зазначаються:

1) назва і дата видачі документа, найменування органу, прізвище та ініціали посадової особи, що його видали;

2) дата прийняття і номер рішення, згідно з яким видано документ;

3) повне найменування (для юридичних осіб) або ім'я (прізвище, власне ім'я та по батькові) (для фізичних осіб) стягувача і боржника, їх місцезнаходження (для юридичних осіб) або місце проживання чи перебування (для фізичних осіб), ідентифікаційний код суб'єкта господарської діяльності стягувача та боржника (для юридичних осіб), індивідуальний ідентифікаційний номер стягувача та боржника (для фізичних осіб - платників податків) або номер і серія паспорта стягувача та боржника для фізичних осіб - громадян України, які через свої релігійні або інші переконання відмовилися від прийняття ідентифікаційного номера, офіційно повідомили про це відповідні органи державної влади та мають відмітку в паспорті громадянина України, а також інші дані, якщо вони відомі суду чи іншому органу, що видав виконавчий документ, які ідентифікують стягувача та боржника чи можуть сприяти примусовому виконанню, зокрема, дата народження боржника та його місце роботи (для фізичних осіб), місцезнаходження майна боржника, рахунки стягувача та боржника

тощо;

4) резолютивна частина рішення;

5) дата набрання законної (юридичної) сили рішенням;

6)строк пред'явлення виконавчого документа до виконання.

2. У разі якщо рішення ухвалено на користь кількох позивачів або проти кількох відповідачів, а також якщо належить передати майно, що перебуває в кількох місцях, у виконавчому документі зазначаються один боржник та один стягувач, а також визначається, в якій частині необхідно виконати таке рішення, або зазначається, що обов'язок чи право стягнення є солідарним.

3.Виконавчий документ повинен бути підписаний уповноваженою

посадовою особою із зазначенням її прізвища та ініціалів і скріплений печаткою. Скріплення виконавчого документа гербовою печаткою є обов'язковим у разі, якщо орган (посадова особа), який видав виконавчий документ, за законом зобов'язаний мати печатку із зображенням Державного Герба України.

4.Законом можуть бути встановлені також інші додаткові

вимоги до виконавчих документів.

Відповідно до ч. 1 ст. 383 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їх права чи свободи.

Згідно з ч. 2 ст. 387 ЦПК України у разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов'язує державного виконавця або іншу посадову особу державної виконавчої служби задовольнити вимогу заявника та усунути порушення або іншим шляхом поновлює його порушені права чи свободи.

При таких обставинах, скарга ОСОБА_1 до державного виконавця Суворовського Відділу державної виконавчої служби Одеського міського управління юстиції ОСОБА_2 про визнання неправомірною та скасування постанови Суворовського Відділу державної виконавчої служби Одеського міського управління юстиції від 09.06.2016 рокупідлягає задоволенню.

На підставі викладеного, та керуючись ст.ст.10, 11, 60, 64, 209,210,385,387 ЦПК України, ст.33 Конституції України, ст.ст. 17, 19, 22, 25 Закону України «Про виконавче провадження», суд

УХВАЛИВ:

Скаргу ОСОБА_1 до державного виконавця Суворовського Відділу державної виконавчої служби Одеського міського управління юстиції ОСОБА_2 про визнання неправомірною та скасування постанови Суворовського Відділу державної виконавчої служби Одеського міського управління юстиції від 09.06.2016 року задовольнити.

Визнати постанову державного виконавця Суворовського Відділу державної виконавчої служби Одеського міського управління юстиції ОСОБА_2про відкриття виконавчого провадження ВП №51362578 від 09.06.2016 р. - неправомірною.

Скасувати постанову державного виконавця Суворовського Відділу державної виконавчої служби Одеського міського управління юстиції ОСОБА_2про відкриття виконавчого провадження ВП №51362578 від 09.06.2016 р..

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку через Суворовський районний суд м. Одеси шляхом подачі апеляційної скарги в 5-ти денний строк з дня отримання ухвали.

Суддя Аліна С.С.