Номер справи 623/2175/14-ц
Номер провадження 2/623/9/2016
РІШЕННЯ

іменем України

29 вересня 2016 рокуІзюмський міськрайонний суд Харківської області

у складі: головуючого судді Бєссонової Т.Д.

за участю секретаря Ноль С.В.

судового розпорядника ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за ОСОБА_2 до ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, торгівельної фірми "Автолюбитель", товариства з обмеженою відповідальністю "Вміком", ОСОБА_6, третя особа : Кредитна спілка «Карат» про визнання правочинів недійсними та про поділ спільного майна подружжя, за зустрічним позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2, ОСОБА_7, Товариства з обмеженою відповідальністю «ОСОБА_8 ОСОБА_9», ОСОБА_10, Торгівельної фірми «Автолюбитель», треті особи: ОСОБА_11, ОСОБА_4, ОСОБА_12 про визнання права спільної сумісної власності на майно подружжя та його поділ, за позовом третьої особи ОСОБА_4 до ОСОБА_3, третя особа: ОСОБА_2 про поділ спільного майна подружжя,-

в с т а н о в и в:

16.07.2014 року ОСОБА_13 звернулась до Ізюмського міськрайонного суду Харківської області з позовом, уточненим в подальшому до ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, торгівельної фірми "Автолюбитель", товариства з обмеженою відповідальністю "Вміком", ОСОБА_6, третя особа : Кредитна спілка «Карат» про визнання правочинів недійсними та про поділ спільного майна подружжя в якому просить:

-визнати за нею в порядку поділу спільного майна подружжя право власності на ? частину житлового будинку, загальною площею 134,9 кв.м., житловою площею 51,4 кв.м. та господарсько-побутових будівель : погріб під літ «І», сарай під літ «Б», вбиральня під літ «В», літній душ під літ «Д», теплиця під літ «Е», навіс під літ «Ж», паркан №1, ворота № 2 та №3, що розташований за адресою : м. Ізюм, в»їзд Горобиновий,3 Харківської області;

-визнати недійсною довіреність ОСОБА_3, якою він уповноважив ОСОБА_5 розпоряджатися автомобілем Nissan Tida, 2008 року випуску, чорного кольору, номер двигуна HR16361966А, номер кузова JNІСС13СХ8Т012184, державний номерний знак НОМЕР_1 від 29 серпня 2012 року, посвідчену приватним нотаріусом Ізюмського районного нотаріального округу Харківської області ОСОБА_14 та зареєстровану в реєстрі за № 4525 з моменту її вчинення;

-визнати недійсними договори комісії № 10/775883, укладені 18 жовтня 2014 року між ОСОБА_15А.( від імені якого діяла ОСОБА_16), ОСОБА_5 та Торгівельною фірмою «Автолюбитель» щодо передачі для купівлі-продажу автомобіля Nissan Tida з момента їх вчинення;

-визнати за нею в порядку поділу спільного майна подружжя право власності на ? частину автомобіля Nissan Tida;

-визнати недійсними договори комісії, укладені 06 червня 2014 року між ОСОБА_3, ОСОБА_4, та Товариством з обмеженою відповідальністю «Вміком» щодо передачі та купівлі-продажу транспортного засобу ГАЗ 3307, 1992 року випуску, синього кольору, номер двигуна НОМЕР_2, номер шасі ХТН330720N1502716, державний номерний знак НОМЕР_3 з моменту їх вчинення;

-визнати за нею в порядку поділу спільного майна подружжя право власності на ? частину автомобіля ГАЗ 3307;

-зобовязати ОСОБА_6 повернути автомобіль ГАЗ 3307 у спільну власність ОСОБА_2 та ОСОБА_3

-стягнути на її користь з відповідачів судові витрати.

В обґрунтування позову зазначила, що з ОСОБА_3 перебувала у шлюбі з 05.04.2003 року та проживали однією сімєю до кінця травня 2014 року. У травні 2014 року шлюб фактично розпався та вони почали переговори щодо добровільного розділу майна подружжя. Однак ОСОБА_3 почав провадити дії направлені на самостійне розпорядження та відчуження спільного майна.

13.08.2014 року ОСОБА_3 подав зустрічний позов, уточнений в подальшому, до ОСОБА_2, ОСОБА_7, Товариства з обмеженою відповідальністю «ОСОБА_8 ОСОБА_9», ОСОБА_10, Торгівельної фірми «Автолюбитель», треті особи : ОСОБА_11, ОСОБА_4, ОСОБА_17 про визнання права спільної сумісної власності на майно подружжя та його поділ, в якому просить :

- визнати недійсним договір комісії, укладений 07 серпня 2013 року між ОСОБА_2, ОСОБА_7 та Товариством з обмеженою відповідальністю «ОСОБА_8 ОСОБА_9» щодо передачі та купівлі-продажу автомобіля HONDA CIVIK, 2008 року випуску, сірого кольору, номер двигуна R18А23120933, номер кузова НОМЕР_4, державний номерний знак НОМЕР_5;

- визнати за ним та ОСОБА_2 право спільної сумісної власності подружжя на автомобіль HONDA CIVIK;

- визнати за ним в порядку поділу спільного майна подружжя право власності на ? частину автомобіля HONDA CIVIK;

- визнати недійсним договір комісії, укладений 12 липня 2014 року між ОСОБА_2, ОСОБА_10 та Торгівельною фірмою «Автолюбитель» щодо передачі та купівлі-продажу автомобіля FIAT Ducato, 1995 року випуску, білого кольору, номер кузова НОМЕР_6, державний номерний знак НОМЕР_7 з моменту його вчинення;

- визнати за ним та ОСОБА_2 право спільної сумісної власності подружжя на автомобіль FIAT Ducato;

- визнати за ним в порядку поділу спільного майна подружжя право власності на ? частину автомобіля FIAT Ducato.

15 січня 2015 року третя особа, що заявляє самостійні вимоги на предмет спору ОСОБА_4 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_3, третя особа: ОСОБА_2 про поділ спільного майна подружжя, в якому просить :

- визнати за нею в порядку поділу спільного майна подружжя право власності на ? частину житлового будинку з надвірними будівлями, розташованого за адресою : м. Ізюм, в»їзд Горобиновий, 3 Харківської області.

В обґрунтування позову зазначає, що з ОСОБА_3 перебувала у шлюбі з 27 травня 1997 року. В період шлюбу, за спільні кошти вони придбали недобудований житловий будинок готовністю 95 %, розташований за адресою : м. Ізюм, в»їзд Горобиновий, 3.

Рішенням виконавчого комітету Ізюмської міської ради № 0303 від 23 квітня 2003 року затверджено ОСОБА_18 введення до експлуатації житлового будинку готовність 100%, розташованого за адресою : м. Ізюм, в»їзд Горобиновий, 3 Харківської області.

Рішенням виконавчого комітету Ізюмської міської ради №0341 від 15 травня 2003 року вирішено замість договору купівлі-продажу недобудованого житлового будинку №1-289 від 11.04.2003 року, посвідченого Державною нотаріальною конторою видати ОСОБА_3 свідоцтво на право власності на зазначений будинок.

Свідоцтво про право власності на будинок № 159 було видано 22 травня 2003 року.

В звязку з плануванням нею тимчасового перебування за кордоном та для спрощення процедури оформлення документів для виїзду з країни 07 травня 2003 року було розірвано шлюб з ОСОБА_3.

Оскільки спірний будинок був придбаний в період шлюбу з ОСОБА_3 та за кошти, які вона отримала в якості спадщини після смерті дідуся у Лондоні, ОСОБА_3 ніколи не заперечував проти її права на ? частину будинку, завжди це визнавав, не обмежував її права володіння та розпорядження спільним майном.

Звернення ОСОБА_2 до суду з позовом про розділ майна подружжя, в тому числі і будинку, порушує її права на володіння та розпорядження майном, яке вона вважає своїм, та з цього часу обчислюється позовна давність.

Позивач ОСОБА_2 та її представник адвокат ОСОБА_9 у судовому засіданні позов підтримали, пояснили, що сторони перебували у шлюбі з 15 березня 1989 року по 19 липня 1996 року. Від шлюбу мають спільну доньку ОСОБА_19.

З початку 2003 року вони з ОСОБА_3 знову стали жити разом однією сімєю, вести спільне господарство в її будинку за адресою : м. Ізюм, вул. Островського, 4-а. 05 квітня 2003 року повторно зареєстрували шлюб.

11 квітня 2003 року спільно придбали недобудований житловий будинок за адресою: в»їзд Горобиновий, 3 в м. Ізюмі. Впродовж квітня 2003 року будинок добудували та ввели в експлуатацію, після чого отримали свідоцтво про право власності видане 22 травня 2003 року Управлінням житлово-комунального господарства Ізюмського міськвиконкому.

На придбання будинку та введення його в експлуатацію були витрачені кошти, які вона отримала від ОСОБА_20 на умовах займу в сумі 27500 грн. Вказані боргові зобовязання були припинені шляхом безоплатного відчуження (дарування) на користь ОСОБА_20 власного житлового будинку, розташованого за адресою : м. Ізюм, вул. Островського, 4-а.

23 вересня 2014 року ОСОБА_3 звернувся до суду з заявою про визнання їх шлюбу недійсним, посилаючись на те, що в період реєстрації шлюбу знаходився в іншому шлюбі з ОСОБА_4

Рішенням Ізюмського міськрайонного суду Харківської області від 12.11.2014 року визнано шлюб між ОСОБА_3 та ОСОБА_2 недійсним у період з 05 квітня 2003 року по 07 травня 2003 року (включно). Рішення набрало чинності 24 листопада 2014 року.

Про перешкоди про укладення шлюбу з ОСОБА_3 вона не знала і не могла знати. Вважають, що ОСОБА_2 має право не поділ майна набутого в недійсному шлюбі , як спільної власності подружжя.

04.07.2008 року подружжям було придбано автомобіль Nissan Tida, 2008 року випуску, чорного кольору, номер двигуна HR16361966А, номер кузова JNІСС13СХ8Т012184, державний номерний знак НОМЕР_1.

Вказаний автомобіль був проданий ОСОБА_3 ОСОБА_5 без її згоди на це. Крім того, про наявність довіреності від 29.08.2012 року виданої ОСОБА_3 на імя ОСОБА_5 з правом розпорядження вказаним автомобілем вона не знала.

Крім того за час шлюбу з ОСОБА_3 за спільні кошти було придбано автомобіль ГАЗ 3307, 1992 року випуску, синього кольору, номер двигуна НОМЕР_2, номер шасі ХТН330720N1502716, державний номерний знак НОМЕР_3.

06 червня 2014 року вказаний автомобіль було відчужено ОСОБА_3 без її згоди на користь ОСОБА_4, яка в свою чергу 19.12.2014 року здійснила перереєстрацію автомобіля на ОСОБА_6

Позовні вимоги ОСОБА_3 не визнають, до позовних вимог ОСОБА_4 просять застосувати строк позовної давності.

ОСОБА_3 та його представник ОСОБА_21 в судовому засіданні свої позовні вимоги підтримали. Позовні вимоги ОСОБА_2 не визнали, пояснили, що недобудований будинок готовністю 95% за адресою : м. Ізюм, в»їзд Горобиновий,3 він придбав 11 квітня 2003 року в період шлюбу з ОСОБА_4 на їх спільні кошти. 14 квітня 2003 року, в період шлюбу з ОСОБА_4, актом державної технічної комісії будинок було введено в експлуатацію. Рішенням Виконавчого комітету Ізюмської міської ради № 0303 від 23 квітня 2003 року було затверджено акт введення до експлуатації житлового будинку готовністю 100%.

Що стосується автомобіля марки Nissan Tida, вони разом з ОСОБА_2 розпорядилися ним ще 26 квітня 2010 року шляхом надання генеральної довіреності ОСОБА_5, яка в свою чергу передала ОСОБА_2 частину вартості зазначеного автомобіля та погасила кредитний договір № 6/3/13/2008/980-К/256 від 08.07.2008 року заставою по якому був зазначений автомобіль. Таким чином з 2010 року цей автомобіль за спільною згодою подружжя вибув з їхнього володіння.

Автомобіль марки ГАЗ 3307 06 червня 2014 року за спільним рішенням подружжя був переданий ОСОБА_4 в рахунок погашення боргу, який родина мала перед нею, оскільки у 2013 році брали у неї кошти на потреби сім»ї.

Що стосується автомобіля марки FIAT Ducato, який було зареєстровано на ОСОБА_2 та він був переданий ОСОБА_22 за довереністю в рахунок боргів, які мала перед ним ОСОБА_23 Пізніше вказаний автомобіль за бажанням ОСОБА_22 в липня 2014 року було переоформлено на імя ОСОБА_10 Коштів за вказаний автомобіль він не отримував.

Автомобілем HONDA CIVIK ОСОБА_24 розпорядилася самостійно без його згоди, коштів від продажу автомобіля він не отримував.

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 просили відмовити.

Позовні вимоги ОСОБА_4 визнали в повному обсязі, оскільки будинок був придбаний в період шлюбу з нею за їх спільні кошти, він завжди визнавав право ОСОБА_4 на ? частину вказаного будинку, та жодним чином не чинив перешкоди у користуванні нею будинком.

ОСОБА_4 в судовому засіданні свої позовні вимоги підтримала, пояснила, що в період їх шлюбу з ОСОБА_3 у неї помер дідусь, що проживав у Великій Британії, який залишив їй спадок. Вона вирішила переїхати до Англії на постійне місце проживання та вмовляла свого чоловіка ОСОБА_3 поїхати з нею, однак останній відмовився, через доньку від першого шлюбу, яка проживала в м. Ізюмі та за якою потрібен був нагляд. Через це вони з ОСОБА_3 11 квітня 2003 року, на спільні кошти, купили на його імя будинок в м. Ізюмі по в»їзду Горобиновому, 3. Для спрощення процедури виїзду за кордон 07 травня 2003 року оформили розлучення з ОСОБА_2, хоча продовжували спільно проживати однією сімєю. ОСОБА_3 завжди визнавав її право на ? частину спільного будинку, не перешкоджав їй у користуванні будинком. Її право було порушене поданням ОСОБА_2 позову про визнання за нею права власності на ? частину будинку, як майна придбаного під час шлюбу, а тому вона й звернулася до суду з позовом.

Автомобіль ГАЗ було придбано ОСОБА_3 за її особисті кошти, а тому й було переоформлено на неї.

Позовні вимоги ОСОБА_2 вважає безпідставними.

Представник ОСОБА_5 - адвокат ОСОБА_25 позовні вимоги не визнав, пояснив, що в квітні 2010 року ОСОБА_5 придбала у подружжя ОСОБА_2 автомобіль Nissan Tida. При цьому ОСОБА_5 погасила залишок заборгованості за кредитним договором, предметом застави якого був спірний автомобіль, та решту коштів за автомобіль передала подружжю ОСОБА_2, натомість їй була видана генеральна довіреність на автомобіль. 29 серпня 2012 року генеральна довіреність була видана повторно. 18 жовтня 2014 року ОСОБА_5 переоформила автомобіль на себе шляхом надання довіреності ОСОБА_16 та оформлення договору купівлі-продажу.

Відповідач ОСОБА_10 позовні вимоги не визнала.

Представник третьої особи КС «Карат» ОСОБА_19 при розгляді справи поклався на розсуд суду.

Представник торгівельної фірми « Автолюбитель», товариства з обмеженою відповідальністю «Вміком», ОСОБА_6, товариства з обмеженою відповідальністю «ОСОБА_8 ОСОБА_9», ОСОБА_12 будучи належним чином повідомленими в судове засідання не з»явились, причини неявки суду не повідомили, заяви про розгляд справи у їх відсутності не надали.

ОСОБА_7 в судове засідання не з»явилась надала заяву про розгляд справи у її відсутності, повідомивши суд що автомобіль HONDA CIVIK був нею відчужений на користь ОСОБА_12 на підставі довідки-рахунку .(Том 4 а.с.50,51)

Вислухавши пояснення сторін та їх представників, третіх осіб, свідків ОСОБА_26, ОСОБА_27, ОСОБА_28, ОСОБА_20, ОСОБА_29,ОСОБА_18 ОСОБА_30, , дослідивши матеріали справи, суд встановив.

Так, згідно ст.60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини самостійного заробітку(доходу).

Матеріалами справи встановлено, що ОСОБА_4 та ОСОБА_3 знаходились в зареєстрованому шлюбі з 27 травня 1997 року. Шлюб розірвано 07 травня 2003 року( Том 1 а.с. 224-225).

Згідно договору купівлі-продажу від 11 квітня 2003 року ОСОБА_3 купив недобудований житловий будинок, розташований за адресою: м. Ізюм, Горобиновий, 3.

Актом державної технічної комісії від 14 квітня 203 року житловий будинок ОСОБА_3 по в»їзду Горобиновому, 3 в м. Ізюмі прийнято в експлуатацію.

Рішенням виконавчого комітету Ізюмської міської ради Харківської області № 0303 затверджено погоджений акт прийомки та введено в експлуатацію житловий будинок ОСОБА_3 по в»їзду Горобиновому, 3. Доручено управлінню житлово-комунального господарства оформити та видати свідоцтво про право власності на житловий будинок (Том № 3 а.с.41)

Рішенням виконавчого комітету Ізюмської міської ради Харківської області №0341 від 15 травня 2003 року внесено доповнення до п.1.2 рішення виконавчого комітету Ізюмської міської ради Харківської області № 0303 , а саме : при видачі свідоцтва про право власності на житловий будинок вважати втративши чинність договір купівлі-продажу недобудованого житлового будинку від 11 квітня 2003 року № 1-289 посвідчений Ізюмською нотаріальною конторою ( Том №3 а.с.42)

22 травня 2003 року Управлінням житлово-комунального господарства Ізюмського міськвиконкому ОСОБА_3 замість договору купівлі-продажу недобудованого житлового будинку від 11 квітня 2003 року № 1-289 посвідченого Ізюмською нотаріальною конторою видано свідоцтво № 159 про право власності на житловий будинок розташований в м. Ізюмі, на в»їзді Горобиновому, 3. ( Том № 1 а.с.11)

Вказані докази дають суду підстави вважати що, спірний будинок був набутий ОСОБА_3 та ОСОБА_4 за час шлюбу.

Відповідно до ч.1 ст. 70 СК України у разі поділу майна, що є обєктом спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, а розірвання шлюбу не припиняє права спільної сумісної власності на майно, набуте за час шлюбу.

Посилання ОСОБА_2 на те, що спірний будинок був набутий нею та ОСОБА_3 в період шлюбу спростовується зібраними у справі доказами.

Рішенням Ізюмського міськрайонного суду Харківської області від 12 листопада 2014 року визнано недійсним шлюб зареєстрований відділом державної реєстрації актів цивільного стану Ізюмського міського управління юстиції між ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2 в період з 05 квітня 2003 року по 07 травня 2003 року (включно)( Том №1 а.с.102), оскільки на момент укладення шлюбу між ОСОБА_2 та ОСОБА_3, останній вже перебував в зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_4.

Рішенням Ізюмського міськрайонного суду Харківської області від 07 квітня 2015 року шлюб зареєстрований 08 травня 2003 року між ОСОБА_3 та ОСОБА_2 розірвано ( Том №4 а.с.171)

Згідно договору дарування від 11 квітня 2003 року, посвідченого Ізюмською державною нотаріальною конторою за реєстровим номером 1-287 ОСОБА_2 подарувала а ОСОБА_20 прийняв у дар житловий будинок за адресою : м. Ізюм, вул. Островського , 4а. (Том 3 а.с.39)

За договором дарування одна сторона (дарувальник) передає або зобов'язується передати у майбутньому іншій стороні (обдаровуваному) безоплатно майно (дарунок) у власність. Договір дарування є безоплатним.

ОСОБА_2 надала до суду копію розписки про отримання коштів на умовах займу від ОСОБА_20 датовану 10 квітня 2003 року

Свідок ОСОБА_20 в судовому засіданні пояснив суду, що весною 2003 року хотів придбати для своєї сім»ї будинок та дізнався, що ОСОБА_2 продає свій будинок за адресою : м. Ізюм, вул. Островського , 4а. Він оглянув будинок та домовився про купівлю, в звязку з чим передав кошти в розмірі 5500 у.о. та отримав від ОСОБА_2 розписку. Будинок переоформили через місяць на підставі договору-дарування.

Вказані покази свідка ОСОБА_31 ОСОБА_2 в судовому засідання не оспорювала.

Відповідно до статті 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови в позові (частина четверта статті 267 ЦК України).

Цивільне законодавство передбачає два види позовної давності: загальну і спеціальну.

Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (стаття 257 ЦК України).

Оскільки, відповідач ОСОБА_3 визнає право ОСОБА_4 на ? частину будинку та пояснив в судовому засідання ніколи цього права не заперечував, не обмежував право володінні та розпорядження спільним майном, а тому ОСОБА_4 не пропустила строку позовної давності. Вимоги про застосування наслідків пропуску строку позовної давності, заявлені ОСОБА_2 задоволенню не підлягають.

Таким чином, суд приходить до висновку, що позовні вимоги ОСОБА_4 про визнання за нею права власності на ? частину житлового будинку з надвірними спорудами, розташованого за адресою : м. Ізюм, в»їзд Горобиновий,3 Харківської області в порядку поділу спільного майна подружжя підлягають задоволенню, а позовні вимоги в ОСОБА_2 в цій частині задоволенню не підлягають.

Судом встановлено, що в період шлюбу подружжя ОСОБА_2 ними були придбані автомобілі:

04 грудня 2003 року автомобіль FIAT Ducato, 1995 року випуску, білого кольору, номер кузова НОМЕР_6, державний номерний знак НОМЕР_7 зареєстрований на імя ОСОБА_2;

04.07.2008 року автомобіль Nissan Tida, 2008 року випуску, чорного кольору, номер двигуна HR16361966А, номер кузова JNІСС13СХ8Т012184, державний номерний знак НОМЕР_1, зареєстрований на імя ОСОБА_3;

16.11.2010 року автомобіль HONDA CIVIK, 2008 року випуску, сірого кольору, номер двигуна R18А23120933, номер кузова НОМЕР_4, державний номерний знак НОМЕР_5 зареєстрований на імя ОСОБА_2;

25.03.2014 року автомобіль ГАЗ 3307, 1992 року випуску, синього кольору, номер двигуна НОМЕР_2, номер шасі ХТН330720N1502716, державний номерний знак НОМЕР_3 зареєстрований на імя ОСОБА_3

Відповідно до частин 3, 4 статті 368 ЦК України та ч. 1 ст. 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом. Майно, набуте в результаті спільної праці та за спільні грошові кошти членів сім'ї, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором, укладеним у письмовій формі. Майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя. Отже, за змістом зазначених норм матеріального права належність подружжю майна, придбаного за час шлюбу за спільні кошти подружжя, на праві спільної сумісної власності законодавством презюмується, якщо інше не встановлено судом при розгляді справи.

17 липня 2013 року автомобіль HONDA CIVIK ОСОБА_2 знято з реєстрації для реалізації та відчужено 07 серпня 2013 року на користь ОСОБА_7, яка в свою чергу здійснила відчуження автомобіля на користь ОСОБА_12 (Том 1 а.с.56, Том 2 а.с.145-151, Том 4 а.с. 51)

06 червня 2014 року автомобіль ГАЗ 3307 було відчужено ОСОБА_3 на користь ОСОБА_4, яка в свою чергу 19.12.2014 року здійснила перереєстрацію автомобіля на ОСОБА_6 (Том 1 а.с.10, Том 2 а.с.2,4)

12 липня 2014 року автомобіль FIAT Ducato була відчужено ОСОБА_2 шляхом видачі довіреності з правом розпорядження автомобілем від 17 червня 2014 року на імя ОСОБА_3 та ОСОБА_22 на користь ОСОБА_32 (Том 1 а.с.202, 56)

18 жовтня 2014 року автомобіль Nissan Tida, було відчужено ОСОБА_3 шляхом надання генеральної довіреності від 29 серпня 2012 року на користь ОСОБА_5 ( Том 1 а.с. 157,- 162)

Звертаючись до суду позивачі ОСОБА_2 та ОСОБА_3 вказували, що вони не були обізнані про наміри відповідача відчужити спірні автомобілі та не давали згоди на таке відчуження.

За нормами частини четвертої статті 203 ЦК України правочин має вчинятись у формі встановленій законом.

Отже, згода одного з подружжя на відчуження цінного спільного сумісного майна має бути надана у письмовій формі.

Однак, відповідно до положень частин першої та другої статті 218 ЦК України недодержання сторонами письмової форми правочину, встановленої законом, не має наслідком його недійсність, крім випадків, встановлених законом.

Заперечення однією зі сторін факту вчинення правочину або оспорювання окремих його частин може доводитися письмовими доказами, засобами аудіо-, відеозапису та іншими доказами. Рішення суду не може ґрунтуватися на свідченнях свідків.

Законодавством не встановлено недійсності правочину при відчуженні спільного сумісного майна подружжя без письмової згоди одного з подружжя, а тому при розгляді спорів про розподіл цінного спірного майна та визнання недійсними правочинів з відчуження такого без письмової згоди одного з подружжя, суди мають виходити з права одного з подружжя на відповідну компенсацію вартості відчуженого не в інтересах сімї майна.

З огляду на викладене, суд вважає, що підстав для визнання недійсними довіреності ОСОБА_3, якою він уповноважив ОСОБА_5 розпоряджатися автомобілем Nissan Tida; договори комісії № 10/775883, укладені 18 жовтня 2014 року між ОСОБА_15А.( від імені якого діяла ОСОБА_16), ОСОБА_5 та Торгівельною фірмою «Автолюбитель» щодо передачі для купівлі-продажу автомобіля Nissan Tida; договори комісії, укладені 06 червня 2014 року між ОСОБА_3, ОСОБА_4, та Товариством з обмеженою відповідальністю «Вміком» щодо передачі та купівлі-продажу транспортного засобу ГАЗ, договору комісії, укладеного 07 серпня 2013 року між ОСОБА_2, ОСОБА_7 та Товариством з обмеженою відповідальністю «ОСОБА_8 ОСОБА_9» щодо передачі та купівлі-продажу автомобіля HONDA CIVIK, договору комісії, укладеного 12 липня 2014 року між ОСОБА_2, ОСОБА_10 та Торгівельною фірмою «Автолюбитель» щодо передачі та купівлі-продажу автомобіля FIAT Ducato, немає.

Статтею 63 СК України , встановлено, що дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпорядження майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено за домовленістю між ними.

Частиною 4 ст. 65 СК України передбачено, що договір, укладений одним із подружжя в інтересах сім'ї, створює обов'язки для другого з подружжя, якщо майно, одержане за договором, використане в інтересах сім'ї.

При цьому, якщо одним із подружжя укладено договір в інтересах сім'ї, то гроші, інше майно, в тому числі гонорар, виграш, які були одержані за цим договором, є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя (ч. 3 ст. 61 СК України) та використовуються подружжям спільно на підставі рівних прав на володіння, користування і розпоряджання відповідним майном (ст. 63 СК України).

Таким чином, один із подружжя може вимагати від іншого із подружжя 1/2 частину вартості майна, яке відчужено в період зареєстрованого шлюбу між ними у тому випадку, зокрема якщо один із них здійснив його відчуження проти волі іншого з подружжя і не в інтересах сім'ї чи не на її потреби.

Вказане узгоджується із роз'ясненнями , викладеними в п. 30 постанови Пленуму Верховного Суду України від 21 грудня 2007 року № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», у випадку, коли при розгляді вимоги про поділ спільного майна подружжя буде встановлено, що один з них здійснив його відчуження чи використав його на свій розсуд проти волі іншого з подружжя і не в інтересах сім'ї чи не на її потреби, таке майно або його вартість враховується при поділі.

А тому позовні вимоги щодо визнання за ОСОБА_2 в порядку поділу спільного майна подружжя права власності на ? частину автомобіля Nissan Tida, на ? частину автомобіля ГАЗ 3307, забов»язання ОСОБА_6 повернути автомобіль ГАЗ 3307 у спільну власність ОСОБА_2 та ОСОБА_3, визнання за ОСОБА_3 та ОСОБА_2 права спільної сумісної власності подружжя на автомобіль HONDA CIVIK та автомобіль FIAT Ducato, визнання за ОСОБА_3 права власності на ? частину автомобіля HONDA CIVIK та автомобіль FIAT Ducato в порядку поділу спільного майна подружжя задоволенню не підлягають.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.10,11, 60, 88,209,212,214-215,218 ЦПК України, суд,

В И Р І Ш И В :

Відмовити ОСОБА_2 у задоволенні позову:

- про визнання за нею права власності на ? частину житлового будинку з надвірними спорудами, розташованого за адресою : м. Ізюм, в»їзд Горобиновий,3 Харківської області в порядку поділу спільного майна подружжя.

- про визнання недійсною довіреності ОСОБА_3 на імя ОСОБА_5 від 29 серпня 2012 року, посвідченої приватним нотаріусом Ізюмського районного нотаріального округу Харківської області ОСОБА_14 Юрієвичем та зареєстрованої в реєстрі за № 4525;

-про визнання недійсними договорів комісії № 10/775883, укладених 18 жовтня 2014 року між ОСОБА_15 ( від імені якого діяла ОСОБА_16), ОСОБА_5 та Торгівельною фірмою «Автолюбитель» щодо купівлі-продажу автомобіля Nissan Tida ;

-про визнання за нею права власності на ? частину автомобіля Nissan Tida в порядку поділу спільного майна подружжя;

-про визнаня недійсними договорів комісії, укладених 06 червня 2014 року між ОСОБА_3, ОСОБА_4, та Товариством з обмеженою відповідальністю «Вміком» щодо передачі та купівлі-продажу транспортного засобу ГАЗ 3307, 1992 року випуску, синього кольору, номер двигуна НОМЕР_2, номер шасі ХТН330720N1502716, державний номерний знак НОМЕР_3;

-про визнання за нею права власності на ? частину автомобіля ГАЗ 3307 в порядку поділу спільного майна подружжя;

-про зобовязання ОСОБА_6 повернути автомобіль ГАЗ 3307 у спільну власність ОСОБА_2 та ОСОБА_3.

-про стягнення на її користь з відповідачів судові витрати.

Відмовити ОСОБА_3 в задоволенні його позову :

- про визнання недійсним договору комісії, укладеного 07 серпня 2013 року між ОСОБА_2, ОСОБА_7 та Товариством з обмеженою відповідальністю «ОСОБА_8 ОСОБА_9» щодо передачі та купівлі-продажу автомобіля HONDA CIVIK, 2008 року випуску, сірого кольору, номер двигуна R18А23120933, номер кузова НОМЕР_4, державний номерний знак НОМЕР_5;

- про визнання за ним та ОСОБА_2 права спільної сумісної власності подружжя на автомобіль HONDA CIVIK;

- про визнання за ним права власності на ? частину автомобіля HONDA CIVIK в порядку поділу спільного майна подружжя;

- про визнання недійсним договору комісії, укладеного 12 липня 2014 року між ОСОБА_2, ОСОБА_10 та Торгівельною фірмою «Автолюбитель» щодо передачі та купівлі-продажу автомобіля FIAT Ducato, 1995 року випуску, білого кольору, номер кузова НОМЕР_6, державний номерний знак НОМЕР_7;

- про визнання за ним та ОСОБА_13 права спільної сумісної власності подружжя на автомобіль FIAT Ducato;

- про визнання за ним права власності на ? частину автомобіля FIAT Ducato в порядку поділу спільного майна подружжя.

Позовні вимоги ОСОБА_4 задовольнити.

Визнати за ОСОБА_4 право власності на 1/2 частину житлового будинку з надвірними будівлями, розташованого за адресою : м. Ізюм, в»їзд Горобиновий, 3 Харківської області в порядку поділу спільного майна подружжя.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Харківської області через Ізюмський міськрайонний суд шляхом подачі в 10-денний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги.

Головуючий: суддя