Справа № 344/4872/16-ц
Провадження № 22-ц/779/1879/2016
Головуючий у 1 інстанції Бородовський С. О.
Суддя-доповідач ОСОБА_1
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 серпня 2016 року м. Івано-Франківськ

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду Івано-Франківської області в складі:

головуючого Горблянського Я.Д.

суддів: Ковалюка Я.Ю., Максюти І.О.

секретаря Капущак С.В.

за участю: представника апелянта ОСОБА_2

відповідача ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за позовом КП Муніципальна інвестиційна управляюча компанія до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкової території, - за апеляційною скаргою КП «Муніципальна інвестиційна управляюча компанія» на рішення Івано-Франківського міського суду від 16 червня 2016 року,-

в с т а н о в и л а :

В квітні 2016 року представник КП «Муніципальна інвестиційна управляюча компанія» звернувся в суд з вказаним позовом, зазначивши, що позивач з 01.10.2011 року виконує послуги з утримання будинку та прибудинкової території, перелік яких затверджений рішенням міської ради, в будинку №18 по вул. Гаркуші в м. Івано-Франківську, в якому проживає відповідач. Проте, останній належним чином не здійснює оплату за надані послуги, а тому виникла заборгованість в розмірі 1154,79 грн., яку позивач просив стягнути в судовому порядку.

Рішенням Івано-Франківського міського суду від 16.06.2016 року позов задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_3 на користь КП «Муніципальна інвестиційна управляюча компанія» 854,79 грн. заборгованості за надані послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкової території за період з 28.08.2012 року по березень 2016 року, а також 1378 грн. судового збору. В іншій частині позову відмовлено.

Не погодившись з рішенням суду в частині незадоволених позовних вимог, вважаючи його таким, що ухвалене з порушенням норм матеріального та процесуального права, представник КП «Муніципальна інвестиційна управляюча компанія» подав апеляційну скаргу. Вказує, що споживачі зобовязані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувались ними, а відсутність договору на надання житлово-комунальних послуг сама по собі не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг у повному обсязі. Із довідки про розрахунки за надані послуги по особовому рахунку №60718 за період з жовтня 2011 року по березень 2016 року, ОСОБА_3 у вересні 2013 року сплатив суму заборгованості за послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій у розмірі 240 грн., що у розумінні ЦК України є перериванням строку позовної давності. Із матеріалів справи також вбачається, що термін позовної давності перервався у вересні 2013 року, лютому 2014 року, серпні-жовтні 2015 року, січні та березні 2016 року, у звязку з частковим погашенням відповідачем заборгованості за послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій. Разом з тим строк позовної давності перервався і зі зверненням позивача до суду із заявою про видачу судового наказу у серпні 2015 року. Відповідно від часу переривання строку позовної давності строк зарахувався знову, на що суд першої інстанції уваги не звернув, застосувавши до спірних правовідносин наслідки спливу строку позовної давності та частково відмовивши в задоволенні позову. За таких обставин, представник позивача просив рішення в частині відмови в позові на суму 300 грн. скасувати, в цій частині ухвалити нове рішення про задоволення позовних вимог у повному обсязі.

Перевіривши матеріали справи, вислухавши пояснення сторін, колегія суддів приходить до висновку про задоволення апеляційної скарги з наступних підстав.

Відповідно до ст.213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обгрунтованим.

Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом.

Обгрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно зясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Згідно вимог ст. 214 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані (пропущення строку позовної давності тощо), які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; чи слід позов задовольнити або в позові відмовити; як розподілити між сторонами судові витрати; чи є підстави допустити негайне виконання судового рішення; чи є підстави для скасування заходів забезпечення позову.

Даним вимогам законодавства рішення не відповідає.

Відмовляючи частково в задоволенні позову, суд першої інстанції до вимог позивача про стягнення з відповідача заборгованості за період із жовтня 2011 року по 28.08.2012 року застосував наслідки спливу строку позовної давності, про що було заявлено відповідачем.

З даним висновком колегія суддів не погоджується.

Так, достовірно встановлено, що ОСОБА_3 зареєстрований та проживає за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_1 та користуються послугами з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій.

Будинок, який знаходиться за адресою: вул. Гаркуші,18 в м. Івано-Франківську, віднесено до переліку будинків, щодо яких Позивач надає послуги з утримання будинків, споруд та прибудинкових територій. На підставі Рішення Івано-Франківської міської ради від 02 червня 2011 року № 212-Х КП «Єдиний розрахунковий центр» після прийняття будинку на баланс 01 листопада 2011 року почав виконувати послуги відповідно до структури періодичності та строків їх надання, затверджених Рішенням Івано-Франківської міської ради № 383-14 від 15 вересня 2011 року (зі змінами та доповненнями).

Рішенням Івано-Франківської міської ради від 25.12.2015 року КП «Єдиний розрахунковий центр» перейменоване на КП «Муніципальна інвестиційна управляюча компанія».

Встановлено, що ОСОБА_3, отримуючи від КП «Муніципальна інвестиційна управляюча компанія» послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій, не повністю оплачував вартість даних послуг, у звязку з чим, як вбачається з довідки про розрахунок за надані послуги в квартиру відповідачів за період з жовтня 2011 р. по березень 2016р., заборгованість відповідача становить 1154,79 грн.

Відповідно до ч. 1 ст. 261 ЦК України перебіг позовної давності починається від дня коли особа довідалась або могла довідатись про порушення свого права або про особу, яка його порушила.

Оплата за послуги повинна проводитись щомісяця, тобто у випадку не проведення оплати хоча б за один місяць позивач вже міг знати, що його право порушено.

За змістом ст. 264 ЦК України перебіг позовної давності переривається у разі предявлення особою до одного із кількох боржників, а також якщо предметом позову є лише частина вимоги, право на яку має позивач.

Позивач звертався до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення з ОСОБА_4 заборгованості за послуги в сумі 1069,89 грн. Ухвалою суду від 20.11.2015 року заяву відповідача про скасування судового наказу задоволено, судовий наказ від 28.08.2015 року скасовано.

Даний факт суд врахував, та застосував строк позовної давності до вимог про стягнення заборгованості, яка виникла з жовтня 2011 року по 28.08.2012 року.

Разом з тим, як вбачається з наданої позивачем розрахунку заборгованості, який не спростований належними засобами доказування, відповідачем здійснено оплату комунальних послуг у вересні 2013 року на суму 240 грн., у лютому 2014 року, а також у 2015 році.

Проте, суд на вказане увагу не звернув, та не врахував, що оплата позивачем у вересні 2013 року коштів слід вважати визнанням боргу та перериванням строку позовної давності, враховуючи ч. 1 ст. 264 ЦК України, відповідно до якої: перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов'язку.

Отже, в межах строку позовної давності знаходиться період з жовтня 2011 року по березень 2016 року та розмір заборгованості відповідно до розрахунку позивача становить 1154,79 грн.

З огляду на викладене, колегія приходить до переконання про обґрунтованість позовних вимог в повному обсязі.

Зважаючи на це, слід змінити визначену судом першої інстанції загальну суму заборгованості, що підлягає стягненню з відповідача.

Розглянувши справу в межах заявленого позову та в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що рішення судом ухвалено при неповному з'ясуванні обставин, що мають значення для справи, не застосовані норми матеріального права, що підлягали застосуванню, а тому оскаржуване рішення слід скасувати та ухвалити нове рішення про задоволення позову в повному обсязі.

Судові витрати слід розподілити відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України.

На підставі наведеного та керуючись ст.ст. 307,309,313,314,316,317 ЦПК України, колегія суддів,-

в и р і ш и л а :

Апеляційну скаргу КП «Муніципальна інвестиційна управляюча компанія» -задовольнити.

Рішення Івано-Франківського міського суду від 16 червня 2016 року скасувати. Ухвалити нове рішення, яким позов КП Муніципальна інвестиційна управляюча компанія до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкової території задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь КП «Муніципальна інвестиційна управляюча компанія» 1154,79 грн. заборгованості за надані послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій за період з жовтня 2011 року по березень 2016 року та 2893 грн. сплаченого судового збору.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення, однак може бути оскаржене в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили.

Судді: Я.Д. Горблянський

ОСОБА_5

ОСОБА_6