Справа № 316/2808/15-ц
Провадження № 2/316/169/16
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"21" березня 2016 р. м.Енергодар

Енергодарський міський суд Запорізької області

в складі головуючого судді: Курач І.В.,

при секретарі: Черкашиній О.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Енергодар Запорізької області цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк», Публічного акціонерного товариства «Акцент-Банк», третя особа на стороні позивача: ОСОБА_2, про захист прав споживачів, визнання недійсною додаткової угоди № 1 до кредитного договору № ZHA0GK від 10.01.2008 року, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про захист прав споживачів, визнання недійсною додаткової угоди № 1 до кредитного договору № ZHA0GK від 10.01.2008 року, укладену між сторонами.

Позовні вимоги мотивовані тим, що в проваджені Енергодарською міського суду перебуває цивільна справа за позовом ПАТ «КБ Приватбанк» до позивача по справі та ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором № ZHA0GK від 10.01.2008 року. Позивачем по первісному позову до позовної заяви в якості підтвердження позовних вимог додано вказаного кредитного договору, а також Додаткову угоду № 1 до вказаного договору від 2011 року (без дати укладення) між ПАТ «Акцент-Банк» та ОСОБА_1 Крім того, до додаткової угоди складено новий графік платежів за кредитним договором № ZHA0GK.

Вказаною додатковою угодою були внесені зміни до п.7.1 кредитного договору - а саме: збільшено щомісячний платіж з 337,19 доларів США до 411,72 доларів США.

Вважає, що вказана Додаткова угода № 1 від 2011 року до кредитного договору № ZHA0GK від 10.01.2008 року підлягає визнанню недійсною з наступних підстав.

В листопаді 2011 року до позивача зателефонували представники Енергодарського відділення ПАТ «КБ Приватбанк» та запропонували звернутись до них, щоб підписати документи на кредити. Надалі надали для підпису Додаткову угоду № 1 та новий графік платежів, пояснивши, що це нібито реструктуризація кредитного договору.

При ознайомлені з Додатковою угодою виявилось, що її укладено не від імені ПАТ «КБ Приватбанк» з яким було укладено кредитний договір, а від імені ПАТ «Акцент-Банк». При цьому позивачу не відомо, щоб між ПАТ «КБ Приватбанк» та ПАТ «Акцент-Банк» відбулось відступлення право вимоги за моїм кредитним договором. Крім того, в подальшому йому стало відомо, що з жовтня 2011 року заборонено видача та отримання кредиту в іноземній валюті.

Відповідно до ст.11 Закону України «Про захист прав споживачів» договір про надання споживчого кредиту укладається між кредитодавцем та споживачем, відповідно до якого кредитодавець надає кошти (споживчий кредит) або бере зобовязання надати їх споживачеві для придбання продукції у розмірі та на умовах, встановлених договором, а споживач зобовязується повернути їх разом з нарахованими відсотками.

Не вважається пропонуванням споживчого кредиту застереження про можливість надання його під час придбання продукції.

Надання (отримання) споживчих кредитів в іноземній валюті на території України забороняється.

Перед укладенням договору про надання споживчого кредиту кредитодавець зобовязаний повідомити споживача у письмовій формі про, зокрема особу та місцезнаходження кредитодавця;

Вважає, що зазначеним вимогам закону Додаткова угода № 1 не відповідає, що порушує його права на отримання інформації щодо наданої послуги, та вважає зазначення в додатковій угоді іноземної валюти, як засобу платежу також суперечить закону, який вже діяв на час підписання додаткової угоди.

Крім того, йому не відомо про перехід права вимоги від ПАТ «КБ Приватбанк» до ПАТ «Акцент-Банк». ПАТ «Акцент-Банк» є самостійною юридичною особою та без підстав встановлених ст.512 ЦК України не мав права укладати Додаткову угоду до Угоди в якій не є стороною та щодо якої не має ніяких прав та обовязків.

Просить суд визнати недійсною Додаткову угоду №1 до кредитного договору № ZHA0GK від 10.01.2008 року, укладеного між ОСОБА_1 та ПАТ «Акцент-Банк».

В судове засідання позивач не з'явився, надав заяву про розгляд справи в його відсутність за участю представника за договором про надання правової допомоги адвоката ОСОБА_3 ( а.с. 32-33).

Представник за договором про надання правової допомоги адвокат ОСОБА_3 в судовому засіданні позовні вимоги підтримав в повному обсязі. Надав пояснення відповідно до тексту уточнених позовних вимог ( а.с. 19-21). Просить уточнені позовні вимоги задовольнити. В подальшому надав заяву про розгляд справи в його відсутність ( а.с. 50).

Представник відповідача Публічного акціонерного товариства « КБ « Приватбанк», що діє на підставі довіреності ОСОБА_4 ( а.с. 35) уточнені позовні вимоги не визнав в повному обсязі. Просить в задоволенні позову відмовити, оскільки позивач був обізнаний в отриманні кредиту в іноземній валюті, не заперечував про це, та частково сплачував щомісячні платежі. Крім того, зазначив, що між ПриватБанком та ЗАТ « Акцент-Банк» було укладено договір факторингу від 01.11.2007 року, дія якого розповсюджується в тому числі і на договори, право вимоги по яких виникне після укладення цього договору. В подальшому представник відповідача в судове засідання не з'явився. заяви про відкладення розгляду справи не надав.

Представник відповідача Публічного акціонерного товариства «Акцент Банк» в судове засідання не з'явився, про причини неявки суд не повідомив, належним чином повідомлявся про розгляд справи, про що свідчать підписи уповноважених осіб ( а.с. 42), заперечень не надійшло.

Вислухавши думку представника позивача, представника відповідача ПАТ «КБ « Приватбанк», дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позову, виходячи з наступного.

Загальні підстави визнання договору недійсним та застосування правових наслідків визнання його недійсним передбачені статтями 203, 215 Цивільного кодексу України, відповідно до яких, підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин).

Вирішуючи спір про визнання угоди недійсною, суд повинен встановити наявність тих обставин, з якими закон пов'язує визнання угоди недійсною і настання відповідних наслідків, а саме: відповідність змісту угоди вимогам закону; додержання встановленої форми угоди; правоздатність сторін за угодою; у чому конкретно полягає неправомірність дій сторони та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення спору.

Підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, відповідно до статті 11 Цивільного кодексу України є, зокрема, договори. ОСОБА_5 є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Судом встановлено, що 10.01.2008 між позивачем по справі ОСОБА_1 та ПриватБанком було укладено кредитний договір № ZHA0GK ( а.с. 22-24).

Згідно з пунктом 1.1. вищевказаного ОСОБА_5 зобовязується надати Позичальнику грошові кошти (надалі - кредит) у розмірі та на умовах обумовлених цим ОСОБА_5, а Позичальик зобовязується повернути кредит і сплати проценти.

Відповідно до п. 7.1. ОСОБА_5 надає кредит в сумі 25 000,0 доларів США для придбання нерухомості , а також в розмірі 4 035,0 доларів США на сплату страхових платежів у випадках та в порядку, передбачених п.п.2.1.3, 2.2.7 даного договору. Умови сплати відсотків, порідок та графік погашення передбачені умовами договору. Строк дії кредитного договору з 01.01.2008 року по 10.01.2023 року.

Стаття 14 Цивільного кодексу України зазначає, що цивільні обов'язки виконуються у межах, встановлених договором або актом цивільного законодавства. Стаття 526 даного Кодексу вказує, що зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обігу або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальнику у розміру та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

До вищезазначеного договору № ZHA0GK від 10.01.2008 року було укладено Додаткову угоду № 1 без зазначення дати до кредитного договору № ZHA0GK від 10.01.2008 року між позивачем та ПАТ «Акцент Банк» ( а.с. 25). Вказаною Додатковою угодою були внесені зміни до п.7.1 кредитного договору - а саме: збільшено щомісячний платіж з 337,19 доларів США до 411,72 доларів США.

Судом встановлено, що між ПриватБанком та ЗАТ « Акцент-Банк» 01.11.2007 року було укладено договір Факторингу № 1, згідно до умов якого ПриватБанк відступив право вимоги на отримання на свою користь від боржників платежів по кредиту, відсоткам, комісіям, винагородам, інших платежів, неустойки( штрафу, пені), які існують у клієнта відповідно до умов ОСОБА_5 на дату укладення цього договору.

Здійснюється також відступлення клієнтом права вимоги, що випливають з договорів, на отримання на свою користь від боржників, платежів по кредиту, відсотків за його користування, комісіям, винагородам, інших платежів, неустойки( штрафу, пені), права на отримання яких від боржника виникне після укладення цього договору, до повного виконання зобов'язань боржником, та інших прав у повному обсязі.

П.2 договору факторингу передбачає, що клієнт за цим договором здійснює також відступлення на користь Фактора прав вимоги до боржників, які виникають у нього в майбутньому( майбутня вимога) при виконанні клієнтом після укладання даного договору своїх зобов'язань перед боржниками в частині надання кредитних коштів в межах невикористаних боржниками на дату укладання цього договору кредитних ліній.

П. 12 зазначеного договору передбачено, що відступлення прав вимоги по договорам застави рухомого майна, та іпотеки нерухомого майна яке передбачене п.2 цього договору, підлягає реєстрації в Державному реєстрі обтяжень рухомого майна та державному реєстрі іпотек в порядку та строки, передбачені чинним договором України. Витрати, які виникають у зв'язку з такою реєстрацією та нотаріальним посвідченням покладаються на Клієнта ( а.с. 44,45).

Згідно інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно ( а.с. 51) реєстрації відступлення прав вимоги за іпотечним договором укладеним між ПАТ «КБ « Приватбанк» та ОСОБА_1 не відбулося, що свідчить про те, що не відбулося і право вимоги за кредитним договором. Тому суд зробив висновок, що ПАТ « Акцент Банк» на час укладення Додаткової угоди від 2011 року без конкретної дати до кредитного договору № ZHA0GK від 10.01.2008 року не мав прав та законних підстав, укладати будь яких угод з позивачем по справі, оскільки права вимоги до нього не перейшло.

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд виходить з наступного.

Позивача при звернені до суду було звільнено від сплати судового збору.

Якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, якщо його також не звільнено від сплати цих витрат (ч. 2 ст. 88 ЦПК України).

Оскільки позовні вимоги позивача задоволені у повному обсязі, суд згідно з ч.3 ст.6 Закону України «Про судовий збір» вважає за необхідне стягнути з відповідачів на користь держави судовий збір у сумі 551,20 грн. з вимог немайнового характеру.

Відповідно до розяснень, наданих у п. 35 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 10 від 17.10.2014 року «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» - солідарне стягнення суми судових витрат законом не передбачено, тому в частині вирішення питання щодо розподілу судових витрат, судовий збір з кожної особи стягується окремо у рівних частках.

На підставі викладеного, керуючись ст. 11 Закону України «Про захист прав споживачів», ст.ст. 509-512 ЦК України, ст. ст. 10, 57-60, 88, 209, 212-215 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк», Публічного акціонерного товариства «Акцент-Банк», третя особа на стороні позивача: ОСОБА_2, про захист прав споживачів, визнання недійсною Додаткової угоди № 1 до кредитного договору № ZHA0GK від 10.01.2008 року задовольнити.

Визнати недійсною Додаткову угоду №1 до кредитного договору № ZHA0GK від 10.01.2008 року, укладеного між ОСОБА_1 та ПАТ «Акцент-Банк».

Стягнути з Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» та з Публічного акціонерного товариства « Акцент-Банк» в доход держави судовий збір в розмірі по 275,60 грн. з кожного.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя: І. В. Курач