Справа № 750/1688/15-ц
Провадження № 2-р/750/11/16
У Х В А Л А

29 вересня 2016 року м. Чернігів Деснянський районний суд м. Чернігова у складі :

головуючого- судді: Литвиненко І.В.

за участю секретаря Кравченко І. В.,

за участю заявника, позивача, представника позивача ОСОБА_1, представника відповідача ОСОБА_2, представника третьої особи ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні заяву державного виконавця Центрального відділу державної виконавчої служби міста Чернігова ОСОБА_4 про розяснення рішення Деснянського районного суду м. Чернігова у справі за позовом ОСОБА_5 до Публічного акціонерного товариства «Чернігівобленерго», - треті особи: сектор Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг в Чернігівській області, інспекція Держенергонагляду України в Чернігівській області, Чернігівське обласне територіальне відділення Антимонопольного комітету України, про визнання незаконним відключення від електромережі домоволодіння, зобовязання відновити електропостачання,

В С Т А Н О В И В :

державний виконавець Центрального відділу державної виконавчої служби міста Чернігова ОСОБА_4 звернувся із заявою про розяснення рішення, однак в поданій заяві він просив розяснити спосіб виконання виконавчого листа № 2/750/1082/15 виданийДеснянським районним судом м. Чернігова 03.08.2015 року, яким зобовязано ПАТ «Чернігівобленерго» відновити електропостачання ОСОБА_5 зв адресою: м. Чернігв, вул. Пухова,114-а.

В судовому засіданні заявник підтримав подану заяву. Позивач та представник позивача просили відмовити у задовленні поданої заяви.

Представник відповідача просив задовольнити подану заяву, оскільки вважає, що без укладання договору між позивачем та відповідачем не можливе відновлення електропостачання..

Представник третьої особи Чернігівського обласного територіального відділення Антимонопольного комітету України покладався на розсуд суду.

Рішенням Деснянського районного суду м. Чернігова від 11.06.2015 року у даній справі, залишеним без змін ухвалою Апеляційного суду Чернігівської області від 23.07.2015 року частково задоволено позовну заяву ОСОБА_5 до Публічного акціонерного товариства «Чернігівобленерго» про визнання незаконним відключення від електромережі домоволодіння та зобовязання відновити електропостачання.. Визнано незаконними дії Публічного акціонерного товариства «Чернігівобленерго» з приводу безпідставного припинення постачання електричної енергії ОСОБА_5 16.02.2014 року за адресою: м.Чернігів, вул. Пухова, 114-а. Визнано незаконними дії Публічного акціонерного товариства «Чернігівобленерго» з приводу безпідставного припинення постачання електричної енергії ОСОБА_5 30.03.2015 року за адресою: м.Чернігів, вул. Пухова, 114-а. Зобовязано Публічне акціонерне товариство «Чернігівобленерго» відновити електропостачання ОСОБА_5 за адресою: м.Чернігів, вул. Пухова, 114-а.

Виконавчий лист № 750/1688/15-ц про зобовязання Публічного акціонерного товариства «Чернігівобленерго» відновити електропостачання ОСОБА_5 за адресою: м.Чернігів, вул. Пухова, 114-а пребуває на виконанні, але рішення суду на час розгляду заяви не виконане.

Відповідно до ст.221 ЦПК України, якщо рішення суду є незрозумілим для осіб, які брали участь у справі, або для державного виконавця, суд за їхньою заявою постановляє ухвалу, в якій розяснює своє рішення, не змінюючи при цьому його змісту.

Розяснення рішення суду це уточнення, більш чітке і зрозуміле викладення справжнього змісту. Рішення Деснянського районного суду м. Чернігова від 11.06.2015 року є зрозумілим та передбачає безумовне відновлення постачання електроенергії до будинку заявника, а тому висловлені працівниками боржника умови відновлення електропостачання є безпідставними і такими, що суперечать змісту резолютивної частини рішення суду.

Відповідно до ст. 124 Конституції України, судові рішення ухвалюються іменем України і є обовязковими до виконання на всій території України.

Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (РИМ, 4.XI.1950), яка згідно з частиною першою статті 9 Конституції України є частиною національного законодавства України, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов'язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Згідно із п. 1 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримівнальних справ «Про деякі питання дотримання розумних строків розгляду судами цивільних, кримінальних справ і справ про адміністративні правопорушення» від 17.10.2014 № 1, судам розяснено, що при здійсненні правосуддя судам слід брати до уваги те, що відповідно до пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (РИМ, 4.XI.1950) (далі - Конвенція) кожен має право на судовий розгляд своєї справи упродовж розумного строку. Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, визначаючи межі перебігу таких строків, слід виходити з такого. Перебіг строків судового розгляду у цивільних справах починається з часу надходження позовної заяви до суду, а закінчується ухваленням остаточного рішення у справі, якщо воно не на користь особі (справа "Скопелліті проти Італії" від 23 листопада 1993 року), або виконанням рішення, ухваленого на користь особи (справа "Папахелас проти Греції" від 25 березня 1999 року). Таким чином, згідно зі статтею 6 Конвенції виконання судового рішення є складовою частиною судового розгляду, завершальною стадією судового провадження. У зв'язку із цим під час розгляду питань про відстрочку, розстрочку, зміну чи встановлення способу і порядку виконання рішення, а також під час розгляду скарг на рішення, дії чи бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби судам необхідно дотримуватися вимог Конвенції щодо виконання судового рішення упродовж розумного строку (справи "Горнсбі проти Греції" від 19 березня 1997 року, "Ромашов проти України" від 27 липня 2004 року, "Дубенко проти України" від 11 січня 2005 року, "Нечипорук і Йонкало проти України" від 21 квітня 2011 року та інші).

Суд наголошує на тому, що питання розяснення виконання рішення суду не регулюються статтею 221 ЦПК України, на яку посилається державний виконавець, як на підставу своєї заяви, а тому суд вважає, що державний виконавець безпідставно подав заяву від 02.09.2016 року про розяснення щодо виконання рішення Деснянського районного суду м. Чернігова від 11.06.2015 року. Відповідно до ч. 2 ст. 2 Закону України «Про виконавче провадження» примусове виконання рішень здійснюють державні виконавці, визначені Законом України "Про державну виконавчу службу". Згідно із п. 8 ч. 1 ст. 11 Закону України «Про виконавче провадження передбачено, державний виконавець має право звертатись із розясненням рішення суду, а правом звертатись із розясненням щодо виконання рішення він не наділений. Отже подання заяви державним виконавцем від 02.09.2016 року не регламентується ні Законом України «Про виконавче провадження», ні ЦПК України, що призводить до безпідставного затягування виконання рішення суду.

Суд, заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку, що у задоволенні заяви слід відмовити, оскільки заява є необґрунтованою та такою, що не ґрунтується на матеріалах справи.

Керуючись ст.ст. 221, 293 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В :

у задоволенні заяви відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до апеляційного суду Чернігівської області.

Апеляційна скарга на ухвалу суду першої інстанції подається протягом п'яти днів з дня її проголошення. У разі якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом п'яти днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя: