АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________
Провадження № 22-ц/790/2324/16 Головуючий 1 інстанції
Справа № 641/806/16-ц ОСОБА_1
Категорія : аліменти Доповідач Гальянова І.Г.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 березня 2016 року судова колегія судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Харківської області в складі:

головуючого, судді: Гальянової І.Г.,

суддів: Колтунової А.І.,

ОСОБА_2.,

за участю секретаря: Сватенко Н.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Харкові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на ухвалу Комінтерніського районного суду м..Харкова від 16 лютого 2016 року у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про стягнення аліментів та додаткових витрат на неповнолітню дитину,-

ВСТАНОВИЛА :

22 січня 2016 року позивач звернулась до суду з позовом , в якому просила стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання неповнолітньої дочки ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, в розмірі ? частини всіх видів його заробітку, починаючи з 2014 року і до досягнення дочкою повноліття , а також зобов»язати відповідача брати участь у додаткових витратах на дитину стосовно її занять з розвитку здібностей у танцювальному мистецтві.

Ухвалою судді від 25 січня 2016 року, вказана позовна заява залишена без руху , як така, що не відповідає вимогам ч.4 ст. 119 ЦПК України, а саме : ненадання позивачем доказів на підтвердження її права на отримання аліментів на утримання дитини та не зазначення розміру участі відповідача у додаткових витратах, відсутності доказів на підтвердження ухилення відповідача від сплати аліментів з 2014 року та позивачу надано строк до 15.02.2016 року включно для усунення вказаних недоліків.

Ухвалою судді від 16 лютого 2016 року ,вказана позовна заява визнана неподаною та повернута позивачу.

В апеляційній скарзі позивач просить скасувати вказану ухвалу та справу повернути до того ж суду для вирішення питання про відкриття провадження у справі.

Доводи апеляційної скарги обгрунтовує порушенням судом першої інстанції норм процесуального права та зазначає, що ненадання нею доказів не є підставою для залишення її позовної заяви без руху, а також тим, що 15.02.2015 року нею на пошту на виконання вказаної ухвали суду , здано уточнену позовну заяву, тобто виконано ухвалу судді від 25 січня 2016 року в установлений судом строк.

Заслухавши доповідь судді, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, судова колегія приходить до висновку, що апеляційна скарга позивача підлягає задоволенню з таких підстав.

Визнаючи неподаною та повергаючи вказану позовну заяву позивачу, суд виходив з того, що позивач у встановлений судом строк не усунув недоліки вказаної позовної заяви .

Між тим, погодитись з таким висновком суду не можна.

Відповідно до ухвали суду від 25 січня 2015 року, для усунення недоліків позовної заяви скарги, суд встановив позивачу строк до 15 лютого 2016 року ( а.с.4).

Згідно до вимог ст. 67 ЦПК України, строки, в межах яких вчиняються процесуальні дії, встановлюються законом, а якщо не визначені законом, встановлюються судом.

В ч. 6 ст.70 ЦПК України, встановлено, що строк не вважається пропущеним, якщо до його закінчення,заява, скарга, інші документи чи матеріали або грошові кошти здано на пошту чи передані іншими відповідними засобами з»язку.

Як свідчать матеріали справи, на виконання ухвали суду від 25 січня 2016 року позивачем 15 лютого 2016 року на пошту було здано уточнену позовну заяву, про що свідчить штамп на конверті (а.с.13), рекомендоване поштове повідомлення про відправлення вказаної уточненої позовної заяви позивачем на адресу суду 15.02.2016 року( а.с.21) та отримана її судом 18.02.2016 року ( а.с. 10-12).

Вказані обставини справи та вимоги норм процесуального права свідчать про те, що встановлений судом строк для усунення недоліків позовної заяву позивачем не пропущено та остання виконала вимоги ухвали суду у встановлений ч.6 ст. 70 ЦПК України строк.

Крім того, відповідно до роз»ясень, які містяться в п.7 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 2 від 12 червня 2009 року «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції », подання доказів можливе на наступних стадіях цивільного процесу, тому суд не вправі через неподання доказів при пред»явленні позову залишати заяву без руху та повертати заявникові.

За таких обставини, ухвалу суду від 16 лютого 2016 не можна визнати такою, що відповідає вказаним нормам процесуального права, і це, у відповідності до п.4 ч.1 ст. 311 ЦПК України, є підставою для її скасування та повернення позовної заяви позивача, разом з доданими до неї документами до суду першої інстанції зі стадії розгляду судом питання про відкриття провадження у справі.

Керуючись п.4 ч.1 ст. 311, ст.ст. 315, 317, 319, 218, 324 ЦПК України, судова колегія,-

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 задовольнити.

Скасувати ухвалу Комінтерніського районного суду м. Харкова від 16 лютого 2016 року та позовну заяву ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про стягнення аліментів та додаткових витрат на неповнолітню дитину,повернути до суду першої інстанції зі стадії розгляду питання про відкриття провадження у справі.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає як така, що не перешкоджає подальшому розгляду справи.

Головуючий, суддя : І.Г. Гальянова

Судді : А.І. Колтунова

ОСОБА_2