У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05.08.2016 року місто Ужгород

Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області в складі

головуючого судді Бенца К.К.,

при секретарі Коціпак З.П.

за участю :

представника позивача ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Ужгород клопотання представника позивача ОСОБА_1 про витребування доказів у справі за позовом Публічного акціонерного товариства «ВТБ Банк» подану в особі представника позивача ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 про виселення та зняття з реєстраційного обліку,-

встановив:

Публічне акціонерне товариство «ВТБ Банк» в особі представника ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 про виселення ОСОБА_5, ОСОБА_3, ОСОБА_2 та всіх членів його сімї з житлового будинку та зняття ОСОБА_5, ОСОБА_3, ОСОБА_2 та всіх членів сімї з реєстраційного обліку за місцем проживання.

На адресу суду 01.06.2016 року від представника позивача надійшло клопотання про забезпечення доказів в якому він просить витребувати від Ужгородського міського відділу Головного управління Державної міграційної служби України в Закарпатській області відомості про осіб, що зареєстровані в житловому будинку, що знаходиться за адресою: 88000, Закарпатська область, м. Ужгород, вул. О.Кобилянської, буд. 4 та вул. О.Кобилянської, 4 а. Клопотання мотивоване тим, що позивачу стало відомо, що в житловому будинку проживають та зареєстровані окрім відповідачів і інші особи , а відтак для підтвердження чи спростування даної інформації, а також для вирішення питання про необхідність залучення даних осіб в якості відповідачів, просить в порядку ст.133 ЦПК України витребувати вказані відомості.

В судовому засіданні представник позивача підтримала заявлене клопотання та наполягала на його задоволенні. Пояснила, що витребувані відомості необхідні для вирішення питання про необхідність залучення зазначених осіб в якості відповідачів, а самостійно вони не мають змоги отримати вказану інформацію.

Суд, дослідивши матеріали справи в межах заявленого клопотання про витребування доказів, заслухавши доводи представника позивача, дійшов висновку, що у задоволенні заяви про витребування доказів слід відмовити, виходячи з наступного.

Стаття 10 ЦПК України встановлює, що сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості.

Відповідно до ст.131 ЦПК України сторони зобовязані подати свої докази суду до або під час попереденього судового засідання. Докази подані з порушенням вимог даної статті не приймаються, якщо сторона не доведе, що докази подані несвоєчасно з поважних причин.

Статтею 133 ЦПК України передбачено, що особи, які беруть участь у справі і вважають, що подання потрібних доказів є неможливим або у них є складнощі в поданні цих доказів, мають право заявити клопотання про забезпечення цих доказів. Способом забезпечення судом доказів є витребування доказів.

Статтею 60 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Порядок витребування доказів регламентується ч.1 ст. 137 ЦПК України, де зазначено, що у випадках, коли щодо отримання доказів у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, є складнощі, суд за їх клопотанням зобов'язаний витребувати такі докази. Клопотання про витребування доказів має бути подано до або під час попереднього судового засідання, а якщо попереднє судове засідання у справі не проводилось - до початку розгляду справи по суті із долученням відомостей про неможливість отримання таких доказів особисто стороною або іншою особою, яка бере участь у справі.

Тобто заявляючи клопотання про витребування доказів особа повинна надати відомості про неможливість ним особисто отримати докази по справі.

Проте позивач звертаючись до суду з клопотанням про витребування доказів, не надав відомостей про те, що він позбавлений можливості самостійно отримати зазначену в клопотанні інформацію.

Відповідно до ст.57 Цивільного процесуального кодексу України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно із ст.58 Цивільного процесуального кодексу України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.

Між тим, витребування даних доказів не має ніякого відношення до суті спору по суті, адже суттю спору є виселення ОСОБА_5, ОСОБА_3, ОСОБА_2 та всіх членів його сімї з житлового будинку та зняття ОСОБА_5, ОСОБА_3, ОСОБА_2 та всіх членів сімї з реєстраційного обліку за місцем проживання , а дані відомості які заявник просить витребувати саме у такий спосіб, ніякого відношення до предмету позову не мають.

За таких обставин, виходячи з вищенаведеного, клопотання позивача про витребування доказів не підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст. 10, 133, 135, 137, 208-210 ЦПК України, суд -

ухвалив:

В задоволенні клопотання представника позивача ОСОБА_1 про витребування доказів у справі за позовом Публічного акціонерного товариства «ВТБ Банк» подану в особі представника позивача ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 про виселення та зняття з реєстраційного обліку відмовити.

Ухвала може бути оскаржена протягом п'яти днів з дня її проголошення до Апеляційного суду Закарпатської області, через Ужгородський міськрайонний суд. У разі якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом п'яти днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя Ужгородського

міськрайонного суду ОСОБА_6