Справа № 754/9437/16-ц
У Х В А Л А

Іменем України

04 серпня 2016 року м. Київ

Деснянський районний суд міста Києва у складі: головуючого судді Петріщевої І.В., при секретарі судового засідання Нескородяній О.Д., розглянувши у відкритому судовому засіданні скаргу ОСОБА_1 на бездіяльність державного виконавця Деснянського районного відділу державної виконавчої служби міста Києва,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до Деснянського районного суду міста Києва зі скаргою на бездіяльність державного виконавця відділу державної виконавчої служби Деснянського районного управління юстиції у м. Києві, в якій просить: 1) Визнати неправомірною бездіяльність державного виконавця відділу державної виконавчої служби Деснянського районного управління юстиції у м. Києві за виконавчими провадженнями ВП №24402757 та ВП №39572966, відкритих на підставі виконавчого листа №2-5596/10 виданого Деснянським районним судом м. Києва, а саме: в не скасуванні арешту накладеного на його майно та оголошення заборони на його відчуження; 2) Зобов'язати державного виконавця відділу державної виконавчої служби Деснянського районного управління юстиції у м. Києві скасувати постанови про арешт майна та оголошення заборони на його відчуження постановлених у ВП №24402757 та ВП №39572966, відкритих на підставі виконавчого листа №2-5596/10 виданого Деснянським районним судом м. Києва.

У судовому засідання заявник скаргу підтримав у повному обсязі та просив її задовольнити.

У судове засідання представник Відділу Державної виконавчої служби Дніпровського районного управління юстиції у м. Києві, не з'явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся судом належним чином, що підтверджується повідомленням про вручення поштового відправлення, поважні причини неявки суду не повідомив, заяви про розгляд справи за його відсутності або відкладення розгляду справи до суду не надійшло.

Дослідивши та проаналізувавши докази, які містяться в матеріалах справи, суд на основі повно та всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилалися як на підставу своїх вимог та заперечень, встановив такі факти та відповідні їм правовідносини.

Судом встановлено, що заочним рішенням Деснянського районного суду м. Києва від 11.11.2010 року позовні вимоги Публічного акціонерного товариства "УкрСиббанк" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором у розмірі 239850,74 грн., а також судових витрат, були задоволені.

Виконавчий лист № 2-5596/10 про стягнення на користь Публічного акціонерного товариства "УкрСиббанк" з ОСОБА_1 залишку заборгованості у розмірі 197413,00 грн. був виданий 13.12.2010 року Деснянським районним судом міста Києва.

Постановою про відкриття виконавчого провадження від 02.09.2013 року за виконавчим листом № 2-5596/10, виданим 13.12.2010 року Деснянським районним судом міста Києва, державним виконавцем відділу державної виконавчої служби Деснянського районного управління юстиції у м. Києві відкрито виконавче провадження з його примусового виконання про стягнення на користь Публічного акціонерного товариства "УкрСиббанк" з ОСОБА_1 залишку заборгованості за кредитним договором у розмірі 197413,00 грн. Боржнику ОСОБА_1 був наданий строк добровільно виконати рішення суду (а.с. 7).

Постановою про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження від 18.09.2013 року за виконавчим листом № 2-5596/10, виданим 13.12.2010 року Деснянським районним судом міста Києва, державним виконавцем відділу державної виконавчої служби Деснянського районного управління юстиції у м. Києві було накладено арешт на все майно, що належить боржнику ОСОБА_1, у межах суми звернення стягнення: 197413,00 грн.; заборонено здійснювати відчуження будь-якого майна, яке належить боржнику лише в межах боргу. Арешт накладено з моменту надходження постанови (а.с. 8).

19.12.2014 року державним виконавцем винесено постанову про повернення виконавчого документа стягувачеві на підставі п. 7 ч. 1 ст. 47 Закону України «Про виконавче провадження», мотивуючи тим, що згідно відповіді ДПС України про номери рахунків, відкритих у банках та інших фінансових установах боржником - юридичними особами та/або фізичними особами-підприємцями, платник податків з таким податковим номером чи серією та номером паспорта на обліку в органах ДПС не перебуває також ДПС України про джерела отримання доходів боржників - фізичних осіб - інформація стосовно боржників-фізичних осіб щодо сум доходу, нарахованого (сплаченого) податковим агентом на користь платників податку, та сум утриманого з них податку в ДРФО відсутня. Згідно відповіді УПФ України про осіб боржників, які отримують пенсію інформація стосовно боржника відсутня, разом з тим УПФ України про осіб боржників, які працюють за трудовими та цивільно правовими договорами, боржник на обліку не перебуває. Згідно інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно відомості відсутні. Згідно відповіді Державної комісії з цінних паперів та Фондового ринку згідно якої боржник серед власників, які володіють 10% і більше пакетів акцій емітентів відсутній. Згідно відповіді УДАІ ГУ МВС України в м. Києві за боржником транспортних засобів не зареєстровано (а.с. 9-10).

Рішенням Деснянського районного суду м. Києва від 24.06.2016 року заяву ОСОБА_1 про перегляд за нововиявленими обставинами рішення суду було задоволено, заочне рішення Деснянського районного суду м. Києва від 11.11.2010 року скасовано за нововиявленими обставинами та постановлено нове, в задоволенні позовних вимог Публічного акціонерного товариства "УкрСиббанк" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором у розмірі 239850,74 грн., а також судових витрат було відмовлено (а.с. 5-6).

ОСОБА_1 звертався до Відділу державної виконавчої служби Деснянського районного управління юстиції в м. Києві із заявою про скасування арешту, в якій просив зобов'язати державного виконавця відділу державної виконавчої служби Деснянського районного управління юстиції у м. Києві, за виконавчим провадженням ВП №39572966, відкритим на підставі виконавчого листа №2-5596/10 від 13.12.2010 року, виданого Деснянським районним судом м. Києва, скасувати постанови про арешт майна та оголошення заборони на його відчуження від 21.01.2011 року та 18.09.2013 року, що підтверджується заявою від 15.07.2016 року (а.с. 11).

Відповідно відповіді державного виконавця відділу державної виконавчої служби Деснянського районного управління юстиції у м. Києві, справи про зняття арешту з майна розглядаються в судовому порядку (а.с. 12).

Суд перевіривши матеріали справи, заслухавши пояснення скаржника, оцінивши надані письмові докази, вважає, що скарга підлягає задоволенню частково, з таких підстав.

Згідно із п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, провадження з виконання судових рішень є самостійною і невід'ємною частиною судового розгляду.

Статтею 19 Конституції України зазначено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Ст. 3 Закону України "Про державну виконавчу службу" передбачає, що виконання рішень, перелік яких встановлюється законом про виконавче провадження, покладається на державних виконавців відповідних відділів державної виконавчої служби.

Відповідно до ст. 1 Закону України "Про виконавче провадження" виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій органів і посадових осіб, визначених у цьому Законі, що спрямовані на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які провадяться на підставах, в межах повноважень та у спосіб, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню (далі - рішення).

Відповідно до ч. 1 ст. 6 Закону України "Про виконавче провадження" Державний виконавець зобов'язаний використовувати надані йому права відповідно до закону і не допускати у своїй діяльності порушення прав та законних інтересів фізичних і юридичних осіб.

Відповідно до ч. 1 ст. 11 Закону України "Про виконавче провадження" Державний виконавець зобов'язаний вживати передбачених цим Законом заходів примусового виконання рішень, неупереджено, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Відповідно до ч. 7 ст. 12 Закону України "Про виконавче провадження" особи, які беруть участь у виконавчому провадженні, зобов'язані сумлінно користуватися усіма наданими їм правами з метою забезпечення своєчасного та в повному обсязі вчинення виконавчих дій.

З урахуванням наведеного, державний виконавець при проведенні виконавчих дій зобов'язаний діяти не лише у відповідності з вимогами Закону України "Про виконавче провадження", але й дотримуватися інших законів, використовувати надані йому права у точній відповідності із законом і не допускати у своїй діяльності порушення прав та законних інтересів громадян і юридичних осіб.

Відповідно до ч. 1 ст. 57 Закону України "Про виконавче провадження" арешт майна боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення.

Згідно ч. 2 ст. 57 Закону України "Про виконавче провадження" арешт на майно боржника може накладатися державним виконавцем шляхом: винесення постанови про арешт коштів та інших цінностей боржника, що знаходяться на рахунках і вкладах чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах; винесення постанови про арешт коштів, що перебувають у касі боржника або надходять до неї; винесення постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження; проведення опису майна боржника і накладення на нього арешту.

Згідно ч. 3 ст. 57 Закону України "Про виконавче провадження" постановами, передбаченими частиною другою цієї статті, може бути накладений арешт у розмірі суми стягнення з урахуванням виконавчого збору, витрат, пов'язаних з організацією та проведенням виконавчих дій та застосованих державним виконавцем штрафів, на все майно боржника або на окремі предмети. Копії постанови, якою накладено арешт на майно боржника та оголошено заборону на його відчуження, державний виконавець надсилає органам, що здійснюють реєстрацію майна або ведуть реєстр заборони на його відчуження.

Згідно ч. 4 ст. 57 Закону України "Про виконавче провадження" копії постанови державного виконавця про арешт коштів чи майна боржника надсилаються не пізніше наступного робочого дня після її винесення боржнику та банкам чи іншим фінансовим установам або органам, зазначеним у частині другій цієї статті, та органам, що ведуть Державний реєстр обтяжень рухомого майна. Постанова державного виконавця про арешт коштів чи майна боржника може бути оскаржена в десятиденний строк у порядку, встановленому цим Законом.

Згідно ч. 1 ст. 47 Закону України "Про виконавче провадження" виконавчий документ, на підставі якого відкрито виконавче провадження, за яким виконання не здійснювалося або здійснено частково, повертається стягувачу у разі, якщо: 2) у боржника відсутнє майно, на яке може бути звернуто стягнення, а здійснені державним виконавцем відповідно до цього Закону заходи щодо розшуку такого майна виявилися безрезультатними.

Згідно ч. 1 ст. 47 Закону України "Про виконавче провадження" виконавче провадження підлягає закінченню у разі: 4) скасування рішення суду або іншого органу (посадової особи), на підставі якого виданий виконавчий документ, або визнання судом виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню.

Згідно ст. 50 Закону України "Про виконавче провадження" у разі закінчення виконавчого провадження (крім направлення виконавчого документа за належністю іншому органу державної виконавчої служби, офіційного оприлюднення повідомлення про визнання боржника банкрутом і відкриття ліквідаційної процедури, закінчення виконавчого провадження за рішенням суду, винесеним у порядку забезпечення позову чи вжиття запобіжних заходів, а також крім випадків нестягнення виконавчого збору або витрат, пов'язаних з організацією та проведенням виконавчих дій), повернення виконавчого документа до суду або іншого органу (посадовій особі), який його видав, арешт, накладений на майно боржника, знімається, скасовуються інші вжиті державним виконавцем заходи примусового виконання рішення, а також провадяться інші дії, необхідні у зв'язку із завершенням виконавчого провадження. Завершене виконавче провадження не може бути розпочате знову, крім випадків, передбачених цим Законом.

У разі якщо у виконавчому провадженні державним виконавцем накладено арешт на майно боржника, у постанові про закінчення виконавчого провадження або повернення виконавчого документа до суду або іншого органу (посадовій особі), який його видав, державний виконавець зазначає про зняття арешту, накладеного на майно боржника.

Згідно ч. 2 ст. 387 ЦПК України у разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов'язує державного виконавця або іншу посадову особу державної виконавчої служби задовольнити вимогу заявника та усунути порушення або іншим шляхом поновлює його порушені права чи свободи.

Разом з тим, заявник суду не надав належні та допустимі докази на підтвердження вимог скарги в частині неправомірної бездіяльності державного виконавця та скасування постанови про арешт майна та оголошення заборони на його відчуження.

Однак, суд вважає, що наявні підстави для поновлення порушених прав та свобод ОСОБА_1, оскільки заочне рішення Деснянського районного суду міста Києва від 11.11.2010 року, на підставі якого виданий виконавчий документ №2-5596/10 виданий 13.12.2010 року, було скасовано, а тому арешт, накладений на підставі саме цього рішення суду, підлягає зняттю, а інші вжиті державним виконавцем заходи примусового виконання рішення - скасуванню.

Враховуючи вищенаведене, суд приходить до обґрунтованого висновку, що скарга підлягає задоволенню частково, а саме в частині поновлення порушених прав та свобод ОСОБА_1 щодо зняття арешту, накладеного на майно боржника та скасування заборони на його відчуження.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 210, 383-387 ЦПК України, ст. 55 Конституції України, ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ст.ст. 1, 3, 6, 11, 12, 47, 48, 49, 50, 57 Закону України "Про виконавче провадження",

У Х В А Л И В:

Скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Зняти арешт, накладений на все майно боржника ОСОБА_1, та скасувати заборону на його відчуження, при примусовому виконанні виконавчого листа №2-5596/10 виданого 13.12.2010 року на підставі заочного рішення Деснянського районного суду міста Києва від 11.11.2010 року.

У задоволенні решти вимог відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до Апеляційного суду міста Києва через Деснянський районний суд протягом п'яти днів з дня проголошення ухвали. У разі якщо ухвалу постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом п'яти днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя Петріщева І.В.