Провадження № 2/235/179/16
Справа № 235/9896/15-ц
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 січня 2016 року м. Красноармійськ

Красноармійський міськрайонний суд Донецької області в складі:

головуючого судді Хмельової С.М.

за участю: заявника ОСОБА_1

представника відділу Державної виконавчої служби Селидівського міського управління юстиції головного державного виконавця відділу ОСОБА_2

зацікавленої особи ОСОБА_3

секретаря судового засідання Кучерявого М.Ю.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду № 7 в м. Красноармійську скаргу ОСОБА_1 до відділу державної виконавчої служби Селидівського міського управління юстиції про поновлення пропущеного строку на оскарження постанови, визнання протиправними дії (бездіяльність) державного виконавця, визнання незаконною та скасування постанови про арешт майна та оголошення заборони на його відчудження, зобовязання відділу ДВС відкликати з реєстраційних органів повідомлення про арешт та заборону відчудження майна, на яке було накладено арешт, -

ВСТАНОВИВ:

До Красноармійського міськррайонного суду звернулась ОСОБА_1 зі скаргою до відділу державної виконавчої служби Селидівського міського управління юстиції про поновлення пропущеного строку на оскарження постанови, визнання протиправними дії (бездіяльність) державного виконавця, визнання незаконною та скасування постанови про арешт майна та оголошення заборони на його відчудження, зобовязання відділу ДВС відкликати з реєстраційних органів повідомлення про арешт та заборону відчудження майна, на яке було накладено арешт. Скаргу обґрунтовувала тим, що на підставі рішення Красноармійського міськрайонного суду Донецької області від 15.07.2015 р. по справі № 235/2976/15-ц з неї було стягнуто на користь ОСОБА_3 суму авансу в розмірі 300 євро, що становить 7048 (сім тисяч сорок вісім) гривен 08 копійок (відповідно до курсу НБУ станом на 06 травня 2015 р.) та судові витрати в сумі 243 (двісті сорок три) гривні 60 копійок. Всього - 7291 (сім тисяч двісті дев»яносто одна) гривен 68 копійок.

На підставі вказаного рішення судом був виданий виконавчий лист.

На підставі виконавчого документу та за заявою стягувача державним виконавцем Селидівського МУЮ ОСОБА_2 08.10.2015 р. було відкрито виконавче провадження про примусове виконання рішення суду. Стягувач в заяві не просив накладати арешт на її майно.

02.11.2015 р. була винесена заступником начальника відділу державної виконавчої служби Селидівського МУЮ ОСОБА_4 постанова про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження: арешт на все нерухоме майно, та заборону здійснювати відчуження будь-якого майна, яке належить ОСОБА_1 лише в межах суми боргу.

Вона не знала і не могла знати, що вказане рішення суду вступило в законну дію та про відкриття виконавчого провадження.

Вказане рішення Красноармійського міськрайсуду вона оскаржила в апеляційній інстанції, розгляд скарги проводився без її участі. Рішення апеляційної інстанції про результати розгляду скарги не отримувала. Ознайомилася з результатами розгляду скарги тільки 12.11.2015 р.

Постанову про відкриття виконавчого провадження та постанову про арешт майна не отримувала. І тільки після звернення 11.11.2015 р. у прийомний день до державного виконавця Маруценко І.О., після надходження листа з відділу державної реєстрації речових прав на нерухоме майно Селидівськоого МУЮ про арешт нерухомого майна, скаржниця дізналася про винесення вищевказаних постанов та отримала їх копії. 18.11.2015 р. була ознайомлена з матеріалами виконавчого провадження з яких дізналася, що в матеріалах провадження знаходяться постанови про розшук майна та постанова в УПФУ м. Селидове від 26.10.2015 р. про стягнення з пенсії в рахунок погашення суми боргу. В матеріалах справи відсутні докази того, що вона отримувала вищевказані Постанови.

В зв»язку з тим, що не була повідомлена про відкриття виконавчого провадження, ОСОБА_1 тільки 11.11.2015 р. була написана заява на їм»я начальника відділу ДВС Селидівського МУЮ про добровільне стягнення з її пенсії сум для виконання рішення суду. Тобто вона не відмовляється від виконання рішення суду і добровільно згодна на стягнення сум з її доходів в рахунок погашення боргу.

Вважає, що своїми діями (бездіяльностю) державний виконавець Селидівського МУЮ Донецької області Маруценко І.О. грубо порушив її законні права та чинне законодавство.

Державний виконавець Селидівського МУЮ ОСОБА_2 приймаючи постанову про відкриття виконавчого провадження не повідомив божницю про це у встановлений строк, без пересвідчення того, що вона отримала копію постанови, почав проводити дії по примусовому виконанню рішення: 02.11.2015 р. була винесена заступником начальника відділу ОСОБА_4 постанова про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження: на все нерухоме майно, що належить їй та заборону здійснювати відчуження будь-якого майна, яке їйналежить лише в межах суми боргу.

Оскільки боржниці не було відомо про відкриття виконавчого провадження відносно неї, то вона не змогла скористатися правами передбаченими ст. 12 ЗУ «Про виконавче провадження» , зокрема, брати участь у провадженні виконавчих дій: вказати ті види майна чи предмети, на які необхідно звернути стягнення (п. 5 ст. 52), написати заяву про добровільне стягнення з неї сум з доходів (пенсії, зарплати) для виконання рішення суду; ознайомитися з матеріалами виконавчого провадження; дізнатися про свої права та обовязки, чим грубо порушені її законні права та інтереси.

Крім того, накладення арешту та заборона на його відчуження на будинок не сприяє скорішому виконанню рішення суду, а навпаки перешкоджає його виконанню, оскільки у ОСОБА_1 на даний час відсутні кошти для погашення боргу, дохід з якого можна виплачувати борг невеликий. Єдиним виходом в даній ситуації це е продати будинок, який перейшов їй у спадок за адресою Донецька обл., Красноармійський р-н., с. Красне, вул. Шевченко 97, на який накладено арешт та розрахуватися з боргом.

Звертає увагу суд на те. що відповідно до ч. З ст. 57 ЗУ «Про виконавче провадження» арешт може бути накладений лише в межах суми стягнення, яка складає 8095,84 грн., в той час як арешт був накладений на все її нерухоме майно як випливає з п. 1 Постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження. Вартість будинку, згідно експертної оцінки станом на 30.01.2015 р. - 55593.00 грн. та земельної ділянки 122869.06 на 30.05.2014 р. тис.гривен - всього 178462.06 грн. Так як вартість одного будинку значно перевищуе борг, то накладення арешту на все її нерухоме майно є неправомірним, суперечить вимогам ч.З ст. 57 Закону України «Про виконавче провадження», якою чітко передбачено, що арешт може бути накладено лише в межах суми стягнення.

ОСОБА_1 вважає, що підстав для накладення арешту на її майно та заборону його відчуження у державного виконавця не було.

З вересня 2015 р. мінімальна заробітна плата становить 1378.00 грн. Три мінімальних заробітних плат становить 4134 грн., а враховуючи, що в неї не тільки заробітна плата, а й пенсія, то сума для звернення стягнення з доходів без застосування заходів примусового звернення стягнення на майно становить 8268.00 грн. В той час як сума боргу з виконавчим збором становить 8095,84 грн.

Оскільки державний виконавець уже розпочав виконавчі дії, то подавати заяву до відділу ДВС про відкладення виконавчих дій було недоцільним.

Таким чином, державним виконавцем Селидівського МУЮ був порушений порядок накладання арешту на нерухоме майно тому постанова заступника начальника відділу ДВС ОСОБА_4 від 02.11.2015 р. про арешт майна та оголошення заборони на його відчуження є незаконною та підлягає скасуванню.

ОСОБА_1 вважає, що вказана постанова заступника начальника відділу державної виконавчої служби Селидівського МУЮ Донецької області ОСОБА_4 про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження від 02.11.2015 р. винесена з грубим порушенням вимог Закону України «Про виконавче провадження» та інших актів законодавства, які регулюють питання випадків, підстав та умов накладання арешту на майно під час примусового виконання виконавчого документу, а тому така постанова державного виконавця є незаконною та підлягає скасуванню, і є такою, що порушує її права та інтереси, її права на вільне володіння та розпорядження нерухомим майном передбачені Конституцією України та ст.1 Першого протоколу Конвенції.

Просить суд поновити строк на оскарження постанови заступника начальника відділу ДВС Селидівського міського управління юстиції ОСОБА_4 від 02.11.2015 року про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчудження. Визнати протиправними дії (бездіяльність) державного виконавця відділу ДВС Селидівського міського управління юстиції щодо порушення порядку повідомлення про відкриття виконавчого провадження. Визнати незаконною та скасувати постанову заступника начальника відділу ДВС Селидівського міського управління юстиції ОСОБА_4 від 02.11.2015 року про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчудження. Зобовязати відділ ДВС Селидівського міського управління юстиції відкликати з реєстраційних органів повідомлення про арешт та заборону відчудження майна, на яке було накладено арешт.

В судовому засіданні ОСОБА_1 підтримала вимоги скарги, просила її задовольнити.

Представник відділу державної виконавчої служби Селидівського міського управління юстиції головний державний виконавець Маруценко І.О. заперечував проти доводів скарги та просив суд відмовити у задоволенні вимог скарги, надав суду заперечення на скаргу.

Зацікавлена особа сторона виконавчого провадження ОСОБА_3 заперечувала проти доводів скарги. Суду пояснила, що вона проти того, щоб знімали арешт з майна ОСОБА_1, оскільки вона вважає, що боржниця в добровільному порядку не буде виконувати рішення суду та не сплатить їй борг.

Вислухавши пояснення заявника, ОСОБА_1 державного виконавця Маруценко І.О., зацікавленої особи ОСОБА_3, розглянувши матеріали справи, суд вважає, що скарга підлягає задоволенню за наступних підстав.

Красноармійським міськрайонний судом видано виконавчий лист від 15.07.2015 року про стягнення з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_3 суми авансу в розмірі 300 євро, що становить 7048, 08 гривень, та повернення судового збору в сумі 243,60 гривень (а.с.15).

8.10.2015 року головним державним виконавцем відділу державної виконавчої служби Селидівського міського управління юстиції ОСОБА_6 винесено постанову про відкриття виконавчого провадження та надано боржниці строк для добровільного виконання 7 днів (а.с.12).

2.11.2015 року заступником начальника відділу ДВС Селидівського МУЮ ОСОБА_4 винесено постанову про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчудження. Відповідно до якої накладено арешт на все нерухоме майно, що належить боржнику, а саме ОСОБА_1 (а.с.13).

Відповідно до витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію прав та їх обтяжень від 02.11.2015 року на житловий будинок 97 по вулиці Шевченко у с. Красне, Красноармійського району Донецької області та земельну ділянку 4,676 га, яка розташована на території Красненської сільської ради Красноармійського району, накладено арешт на підставі постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчудження (а.с.17-18).

Ухвалою Красноармійського міськрайонного суду від 03.06.2015 року відмовлено у задоволенні заяви представників ОСОБА_3 про забезпечення позову, а саме заборони відчудження будинку (а.с.28).

ОСОБА_1 отримала постанову про накладення арешту на її майно 11.11.2015 року (а.с.40).

ОСОБА_1 ознайомилась з матеріалами виконавчого провадження 18.11.2015 року, що встановлено у судовому засіданні з заперечень державного виконавця та пояснень. Доказів надіслання боржниці постанов про відкриття виконавчого провадження та про накладення арешту на майно саме відділом ДВС суду не надано.

Таким чином, ОСОБА_1 ознайомилась з виконавчим провадження, отримала копії матеріалів виконавчого провадження саме 18.11.2015 року. Звернулась до суду з позовною заявою про поновлення пропущеного строку, про порушення порядку накладення арешту на майно боржника та оголошення заборони на його відчудження, про скасування постанови про накладення арешту на майно боржника та оголошення заборони на його відчудження 26.11.2015 року (а.с.1-5). Постанова про накладення арешту на майно може бути оскаржена до суду в 10-денний строк з моменту її одержання, тому строк на оскарження боржницею постанови про накладення арешт підлягає поновленню, оскільки його пропущено з поважних причин.

Ухвалою Красноармійського міськрайонного суду від 27.11.2015 року позовну заяву ОСОБА_1 залишено без руху та надано строк для усунення недоліків (а.с.31).

ОСОБА_1 усунуті недоліки зазначені в ухвалі суду від 27.11.2015 року, та ухвалою Красноармійського міськрайонного суду від 11.12.2015 року відкрито провадження у справі (а.с.66).

Відповідно до постанови начальника відділу ДВС Селидівського МУЮ ВІД 23.11.2015 року проведено перевірку законності виконавчого провадження та встановлено, що:

08.10.2015р. винесена постанова про відкриття виконавчого провадження.

08.10.2015р.була направлена постанова про відкриття виконавчого провадження згідно № 13887 вихідної кореспонденції.

16.10.2015р. був направлений запит до ЦНППВАЗ м. Красноармійськ згідно № 13886 вихідної кореспонденції.

16.10.2015р. був направлений запит до відділу Держгеокадастру м. Селидове згідно № 13885 вихідної кореспонденції.

16.10.2015р. був направлений запит до Селидівського міського центру зайнятості населення № 13884 вихідної кореспонденції.

16.10.2015р.був направлений запит до ФССНВ м. Селидове згідно № 13883 вихідної кореспонденції.

26.10.2015р. винесена постанова про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника та направлено до Управління пенсійного фонду України м. Селидове.

02.11.2015р. державним виконавцем винесена постанова про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження стосовно житлового будинку, обєкту житлової нерухомості, яка на праві власності належить ОСОБА_1 на підставі виконавчого листа Красноармійського міськрайонного суду за № 2/235/1746/15 від 18.09.2015, яка надійшла на виконання до відділу ДВС Селидівського міського управління юстиції 08.10.2015 року з відміткою про набрання чинності.

Дії державного виконавця визнано законними (а.с.74-75).

Проте суд не може погодитися з такою позицією начальника відділу ДВС, оскільки дана постанова має певні протиріччя. Так, вихідний номер під яким боржниці направлено постанову про відкриття виконавчого провадження 13887 від 08.10.2015р., вищий ніж вихідний номер 13886 від 16.10.2015 р., під яким було направлено запит. Начальник відділу при перевірці виконавчого провадження не звернув на це увагу та визнав дії державного виконавця законними. З даної постанови виходить, що постанова про відкриття виконавчого провадження була надіслана пізніше ніж зроблено запити, а не вчасно саме 8.10.2015 року, також начальник ДВС при перевірці виконавчого провадження не звернув увагу на відсутність у виконавчому провадженні доказів отримання боржницею постанови про відкриття виконавчого провадження та постанови про накладення арешту.

Відповідно до статті 25 Закону України «Про виконавче провадження» державний виконавець зобов'язаний прийняти до виконання виконавчий документ і відкрити виконавче провадження, якщо не закінчився строк пред'явлення такого документа до виконання, він

відповідає вимогам, передбаченим цим Законом, і пред'явлений до виконання до відповідного органу державної виконавчої служби. Державний виконавець протягом трьох робочих днів з дня

надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження. Копії постанови про відкриття виконавчого провадження надсилаються не пізніше наступного робочого дня стягувачу та боржникові. Постанова про відкриття виконавчого провадження може бути оскаржена сторонами у десятиденний строк у порядку, встановленому

цим Законом.

У частині 1 статті 31 Закону України «Про виконавче провадження» зазначено, що копії постанов державного виконавця та інші документи виконавчого провадження, що державний виконавець зобов'язаний довести до відома сторін та інших учасників виконавчого провадження, надсилаються адресатам із супровідними листами простою кореспонденцією, крім постанов про відкриття виконавчого провадження або відмову у відкритті виконавчого провадження, про повернення виконавчого документа стягувачу відповідно до статті 47 цього Закону, що надсилаються рекомендованим листом з повідомленням про вручення. Боржник вважається повідомленим про відкриття виконавчого провадження, якщо йому надіслано постанову про відкриття виконавчого провадження за адресою, зазначеною у виконавчому документі.

Тобто вимога ОСОБА_1 про визнання протиправними дії (бездіяльність) державного виконавця відділу ДВС Селидівського міського управління юстиції щодо порушення порядку повідомлення про відкриття виконавчого провадження підлягає задоволенню, оскільки в судовому засіданні встановлено, що боржниці вчасно не надіслано постанову про відкриття виконавчого провадження чим порушено її право на вчасне та добровільне виконання рішення суду.

Відповідно до статті 27 Закону України «Про виконавче провадження» у разі ненадання боржником у строки, встановлені частиною другою статті 25 цього Закону для самостійного виконання рішення, документального підтвердження повного виконання рішення державний виконавець на наступний день після закінчення відповідних строків розпочинає примусове виконання рішення.

Глава 4 Закону України «Про виконавче провадження» регулює порядок звернення стягнення на майно боржника.

У статті 52 Закону передбачено, що звернення стягнення на майно боржника полягає в його арешті, вилученні та примусовій реалізації. Стягнення за виконавчими документами звертається в першу чергу на кошти боржника у гривнях та іноземній валюті, інші

цінності, у тому числі кошти на рахунках і вкладах боржника у банках та інших фінансових установах, на рахунки в цінних паперах у депозитарних установах.

Про те що, державним виконавцем було перевірено наявність у боржниці коштів в установах банку, відомостей суду не надано, оскільки дана перевірка державним виконавцем не проводилась.

Частина 5 статті 52 Закону передбачає, що у разі відсутності у боржника коштів та інших цінностей, достатніх для задоволення вимог стягувача, стягнення невідкладно звертається також на належне боржнику інше майно, за винятком майна, на яке згідно із законом не може бути накладено стягнення. Звернення стягнення на майно боржника не зупиняє звернення

стягнення на кошти боржника. Боржник має право запропонувати ті види майна чи предмети, на які необхідно в першу чергу звернути стягнення. Черговість стягнення на кошти та інше майно боржника остаточно визначається державним виконавцем.

Тобто дана норма закону передбачає право боржника запропонувати ті види майна чи предмети, на які в першу чергу необхідно звернути стягнення. Як встановлено в судовому засіданні з пояснень державного виконавця та боржниці перевірка майнового стану ОСОБА_1 за місце її мешкання не проводилась, таким чином у боржниці була відсутня можливість запропонувати майно у рахунок погашення боргу.

Частина 6 статті 52 Закону передбачає, що стягнення на майно боржника звертається в розмірі і обсязі, необхідних для виконання за виконавчим документом, з урахуванням стягнення виконавчого збору, витрат, пов'язаних з організацією та проведенням виконавчих дій, штрафів, накладених на боржника під час виконавчого провадження. У разі якщо боржник володіє майном спільно з іншими особами, стягнення звертається на його частку, що визначається судом за поданням державного виконавця.

Загальна сума боргу ОСОБА_1 складає: 7291,68 гривень на користь ОСОБА_3; 75 гривень витрати на проведення виконавчих дій (а.с.51) та виконавчий збір у розмірі 729,16 гривень (а.с.51), всього 8095,84 гривні.

Згідно звіту про оцінку майна, а саме будинку № 97, по вулиці Шевченко, с. Красне, Красноармійського району, Донецької області, від 30.01.2015р., вартість будинку складає 55593,00 гривень (а.с.55).

Відповідно до витягу № 430 з технічної документації про нормативну грошову оцінку земельної ділянки, кадастровий номер :01:000:0193, нормативна грошова оцінка земельної ділянки розташованої за адресою: с. Красне, вул.. Шевченко, 97, становить 86774,28 гривень.

Згідно постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчудження та витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію прав та їх обтяжень від 02.11.2015 року заступником начальника відділу ДВС накладено арешт на житловий будинок 97 по вулиці Шевченко у с. Красне, Красноармійського району Донецької області та земельну ділянку 4,676 га, яка розташована на території Красненської сільської ради Красноармійського району, тобто загальна вартість майна на яке накладено арешт становить 142367,28 гривень.

Частина 7 статті 52 Закону передбачає, що у разі якщо сума, що підлягає стягненню за виконавчим провадженням, не перевищує десяти розмірів мінімальної заробітної плати, звернення стягнення на єдине житло боржника та земельну ділянку, на якій розташоване це житло, не здійснюється. У такому разі державний виконавець зобов'язаний вжити всіх заходів для виконання рішення за рахунок іншого майна боржника.

Розмір мінімальної заробітної плати з 1 вересня 2015 року складає 1378,00 гривень. Десять розмірів мінімальної заробітної плати складає 13780,00 гривень, тобто значно більше ніж борг ОСОБА_1 перед ОСОБА_3 з урахуванням виконавчого збору.

Частина 8 статті 52 Закону передбачає, що державний виконавець проводить перевірку майнового стану боржника не пізніше наступного робочого дня після закінчення строку для самостійного виконання. У подальшому така перевірка проводиться державним виконавцем кожні два тижні - щодо виявлення рахунків боржника, кожні три місяці - щодо виявлення нерухомого та

рухомого майна боржника та його майнових прав, отримання інформації про доходи боржника.

Але, як було встановлено у судовому засіданні такі перевірки державним виконавцем не проводились.

Частина 1 статті 57 Закону передбачає, що арешт майна боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення.

На даний час відсутній механізм реалізації майна, на яке накладено арешт, таким чином, суд приходить до висновку, що державним виконавцем накладався арешт не для реального виконання

рішення суду.

Правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб, як зазначено у статті 316 ЦК України.

У статті 317 ЦК України зазначено, що власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном.

Відповідно до статті 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. При здійсненні своїх прав та виконанні обов'язків власник зобов'язаний додержуватися моральних засад суспільства. Усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення своїх прав. Власність зобов'язує. Власник не може використовувати право власності на шкоду правам, свободам та гідності громадян, інтересам суспільства, погіршувати екологічну ситуацію та природні якості землі. Держава не втручається у здійснення власником права власності.

Діяльність власника може бути обмежена чи припинена або власника може бути зобов'язано допустити до користування його майном інших осіб лише у випадках і в порядку, встановлених законом.

Частина 3 статті 152 ЦПК України передбачає, що види забезпечення позову мають бути спів мірними із заявленими позивачем вимогами. Саме з урахуванням цього судом було відмовлено у забезпеченні позову на стадії судового розгляду (а.с.59).

Стаття 391 ЦК України передбачає, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

З врахуванням вищевикладеного, суд приходить до висновку про обґрунтованість вимог ОСОБА_1 про визнання незаконною та скасування постанови заступника начальника відділу ДВС Селидівського міського управління юстиції ОСОБА_4 від 02.11.2015 року про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчудження, оскільки вона винесена з порушенням норм діючого законодавства та не направлена на реальне виконання рішення суду. Як наслідок підлягає задоволенню і вимога про зобовязання відділу ДВС Селидівського міського управління юстиції відкликати з реєстраційних органів повідомлення про арешт та заборону відчудження майна, на яке було накладено арешт.

На підставі вищевикладеного та керуючись статтями 210, 213, 387 ЦПК України, суд,

УХВАЛИВ:

Скаргу ОСОБА_1, задовольнити.

Поновити строк на оскарження постанови заступника начальника відділу ДВС Селидівського міського управління юстиції ОСОБА_4 від 02.11.2015 року про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчудження.

Визнати протиправними дії (бездіяльність) державного виконавця відділу ДВС Селидівського міського управління юстиції щодо порушення порядку повідомлення про відкриття виконавчого провадження.

Визнати незаконною та скасувати постанову заступника начальника відділу ДВС Селидівського міського управління юстиції ОСОБА_4 від 02.11.2015 року про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчудження.

Зобовязати відділ ДВС Селидівського міського управління юстиції відкликати з реєстраційних органів повідомлення про арешт та заборону відчудження майна, на яке було накладено арешт.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Апеляційного суду через Красноармійський міськрайонний суд Донецької області протягом пяти днів з дня її проголошення, а особою, без участі якої постановлено ухвалу протягом пяти днів з дня отримання її копії.

В судовому засіданні 18 січня 2016 року проголошено вступну та резолютивну частини ухвали, повний текст ухвали виконано 21 січня 2016 року.

Суддя Хмельова С.М.