РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 лютого 2016 року Хмельницький міськрайонний суд в складі:

головуючої судді Демінської А.А.,

з участю секретаря судового засідання Кшановської Є.З.,

представника позивача ОСОБА_1,

представника відповідача ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду у м. Хмельницький цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 (третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, Головне територіальне управління юстиції у Хмельницькій області) про скасування заяви за згоду на тимчасовий виїзд малолітньої дитини та витребування оригіналу заяви, -

в с т а н о в и в :

В грудні 2015 року позивач звернувся до суду з вище вказаним позовом, в якому просить скасувати заяву від 7.09.2013 року, зареєстровану в реєстрі за № 6924 приватним нотаріусом Хмельницького міського нотаріального округу ОСОБА_5, про надання дозволу (згоди) на тимчасовий виїзд за кордон його неповнолітнього сина ОСОБА_6, а також витребувати у відповідача та повернути позивачу оригінал заяви.

В судовому засіданні представник позивача позов підтримав і пояснив, що 7.09.2013 року позивач шляхом надання нотаріально засвідченої заяви надав дозвіл на виїзд за кордон його сина ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_1. Орієнтовно наприкінці 2014 року відповідач почала створювати позивачу перешкоди в спілкуванні з сином і заборонила брати участь в його вихованні. В серпні 2015 року позивач від знайомих дізнався, що матір вивезла сина за кордон, в ході перевірки зясувалось, що виїзд здійснений на основі наданої позивачем заяви. Бажаючи скасувати (відкликати) свою заяву, звернувся до нотаріальної контори, однак зясував, що нотаріус, яка засвідчувала заяву, припинила заняття нотаріальною діяльністю, тоді як скасувати довіреність може лише той нотаріус, який її завірив. Добровільно повернути заяву відповідач відмовляється, порушує його право на виховання дитини та виконання батьківських обовязків, тому позивач звернувся із зазначеним позовом до суду. Крім того, дозвіл на виїзд міг бути виданий лише на чітко визначений період часу, а не до повноліття, і в чітко визначені країни, такі вимоги дотримані не були, отже, заява є нікчемною як оформлена з порушенням закону. Наполягає саме на скасуванні заяви, а не на оскарженні нотаріальної дії як способі захисту порушених прав позивача.

В судовому засіданні представник відповідача проти позову заперечив і просить в його задоволенні відмовити, посилаючись на те, що правові норми, на які посилається позивач, не регулюють спірних правовідносин, зазначена ним в тексті позовної заяви інструкція втратила чинність. Можливість скасування заяви законодавством не передбачена. Нотаріусом проведено не реєстрацію заяви, а вчинення нотаріальної дії засвідчення справжності підпису позивача на заяві. Зазначеної нотаріальної дії позивач не оскаржує, а також не ставить питання про визнання правочину недійсним, якщо вважає за правочин надання ним згоди на виїзд дитини за кордон. Вважає, що обраний позивачем спосіб захисту свого права є недоречним. Жодних прав позивача при наданні ним згоди на виїзд дитини відповідач не порушила.

Представник третьої особи в судовому засіданні 21.12.2016 року пояснив, що у вирішенні спору покладається на думку суду. В судове засідання 24.02.2016 року не зявився, про час та місце розгляду справи був повідомлений в установленому законом порядку, про причини неявки не повідомив. За таких обставин суд вважає за можливе розгляд справи закінчити за його відсутності в судовому засіданні.

Заслухавши представників сторін та третьої особи, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що в позові слід відмовити з наступних мотивів.

Встановлено, що ОСОБА_3 та ОСОБА_4 батьки ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1.

07.09.2013 року приватним нотаріусом Хмельницького міського нотаріального округу ОСОБА_5 було засвідчено справжність підпису позивача на заяві, якою він того ж дня надав згоду на тимчасовий виїзд за кордон до ОСОБА_8, Франції, Болгарії, Туреччини та Російської Федерації в період з 7.09.2013 року по 7.09.2018 року для його малолітнього сина ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1. Цією заявою позивач також сповістив, що підстав, які обмежують право ОСОБА_6 на виїзд за кордон, немає, а також що йому відомо, що поїздка буде здійснюватися в супроводі матері ОСОБА_4, яка має вжити всіх необхідних заходів для безпечного перебування за кордоном їх сина та гарантує його повернення в Україну після закінчення терміну перебування, з чим позивач погодився.

Нотаріальну дію (засвідчення справжності підпису) було зареєстровано в реєстрі за № 6429.

Зазначені обставини підтверджуються копією заяви від 7.09.2013 року та не оспорюються ніким із сторін.

У відповідності до частин 1 3 ст. 157 СК України, питання виховання дитини вирішується батьками спільно. Той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов'язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Той із батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини.

Представник позивача стверджував в судовому засіданні, що відповідач порушила його право на участь у вихованні дитини та виконанні батьківських обовязків.

Разом з тим, згідно частин 1, 2 ст. 158 СК України, за заявою матері, батька дитини орган опіки та піклування визначає способи участі у вихованні дитини та спілкуванні з нею того з батьків, хто проживає окремо від неї. Рішення органу опіки та піклування є обов'язковим до виконання. Особа, яка ухиляється від виконання рішення органу опіки та піклування, зобов'язана відшкодувати матеріальну та моральну шкоду, завдану тому з батьків, хто проживає окремо від дитини.

Відповідно до частин 1, 2 ст. 159 СК України, якщо той із батьків, з ким проживає дитина, чинить перешкоди тому з батьків, хто проживає окремо, у спілкуванні з дитиною та у її вихованні, зокрема якщо він ухиляється від виконання рішення органу опіки та піклування, другий із батьків має право звернутися до суду з позовом про усунення цих перешкод. Суд визначає способи участі одного з батьків у вихованні дитини (періодичні чи систематичні побачення, можливість спільного відпочинку, відвідування дитиною місця його проживання тощо), місце та час їхнього спілкування.

Отже, позивач для захисту своїх прав спілкуватися з сином та брати участь у його вихованні обрав помилковий спосіб скасування заяви та її витребування замість усунення перешкод у спілкуванні з дитиною та її вихованні, або ж визначення місця проживання дитини, якщо він заінтересований в проживанні сина з ним, а не з матірю.

Одночасно суд звертає увагу на те, що відповідно до ст. 50 Закону України «Про нотаріат», нотаріальна дія або відмова у її вчиненні, нотаріальний акт оскаржуються до суду. Право на оскарження нотаріальної дії або відмови у її вчиненні, нотаріального акта має особа, прав та інтересів якої стосуються такі дії чи акти.

Згідно частин 1, 3 ст. 78 Закону України «Про нотаріат», нотаріус засвідчує справжність підпису на документах, зміст яких не суперечить законові і які не мають характеру угод та не містять у собі відомостей, що порочать честь і гідність людини. Нотаріус, засвідчуючи справжність підпису, не посвідчує факти, викладені у документі, а лише підтверджує, що підпис зроблено певною особою.

Оскарження нотаріальної дії (засвідчення справжності підпису на заяві) також не було використано позивачем як спосіб захисту, хоча він і він вважає, що заява суперечить закону в силу викладених в ній відомостей.

Окрім того, суд критично оцінює і не бере до уваги посилань позивача на те, що заява є нікчемною, оскільки в ній не вказано країн виїзду та чітких дат, у проміжку між якими надається дозвіл на виїзд дитини за кордон, - оскільки заява містить як чітко сформульований перелік країн, так і період, на який надається дозвіл, із зазначенням чітких початкової та кінцевої дат.

Можливість скасування в судовому порядку заяви про дозвіл на виїзд дитини за кордон не передбачена законом; закон передбачає можливість визнання недійсними правочинів, однак зазначена позивачем заява як така не є й правочином.

Також суд враховує, що бажаючи відкликати надану згоду на виїзд сина за кордон (як вбачається з пояснень представника позивача, - з дня її надання), позивач не зазначив, чим в момент складання відповідної заяви відповідач порушила його право на участь у вихованні сина та перешкодила виконанню батьківських обовязків щодо нього, адже надання згоди на виїзд сина за кордон на визначених в заяві умовах власне і було актом здійснення таких батьківських прав та обовязків.

Оскільки перша із заявлених вимог за сукупності вище наведених підстав задоволенню не підлягає, а друга є похідною від першої, - тому в позові слід відмовити в повному обсязі.

На підставі наведеного та керуючись ст. ст. 5, 8, 10, 11, 60, 212 215 ЦПК України, ст. ст. 157 159 СК України, ст. ст. 16, 203, 215 ЦК України, ст. ст. 50, 78 Закону України «Про нотаріат», суд

в и р і ш и в :

В позові ОСОБА_3 до ОСОБА_4 (третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, Головне територіальне управління юстиції у Хмельницькій області) про скасування заяви за згоду на тимчасовий виїзд малолітньої дитини та витребування оригіналу заяви відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом десяти днів з дня його проголошення Апеляційному суду Хмельницької області через Хмельницький міськрайонний суд.

Суддя: