Справа № 278/1353/13-ц
У Х В А Л А

іменем України

22 січня 2016 року м. Житомир

Суддя Житомирського районного суду Житомирської області Баренко С.Г., розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Житомирі скаргу ОСОБА_1 на бездіяльність Корольовського відділу державної виконавчої служби Житомирського міського управління юстиції (далі ВДВС) щодо невиконання рішення Житомирського районного суду від 24.07.2013 року, зобовязання виконати це рішення протягом трьох місяців -

ВСТАНОВИВ:

25.11.2015 ОСОБА_1 звернувся зі скаргою про неправомірну бездіяльність ВДВС при виконанні рішення цього суду від 24.07.2013 року про стягнення на його користь з боржників ОСОБА_2 і ОСОБА_3 по 876 грн. 90 коп. та просив зобовязати ВДВС виконати вказане судове рішення протягом трьох місяців. Зазначив, що бездіяльність полягає у невжитті заходів, направлених на розшук боржників, арешту належного ним на праві власності житлового будинку, у ненаданні відповідей начальником ВДВС на його скаргу.

Заяву було підтримано ОСОБА_1 у повному обсязі.

Представник ВДВС вважає скаргу неґрунтовною. Зазначив, що державний виконавець задля виконання наведеного рішення суду у законній спосіб вживав усі заходи на виявлення майна боржників, на яке могло бути звернено стягнення. З огляду на розмір боргу звернення стягнення на житло боржників не можливо (ст. 52 Закону України про виконавче провадження).

Зі справи вбачається, що на виконанні у ВДВС знаходилося виконавче провадження про стягнення з ОСОБА_2 і ОСОБА_3В на користь заявника боргу в сумі по 876 грн. 90 коп. з кожної за виконавчими листами, які були предявлені ОСОБА_1 для виконання 24.03.201 та 11.08.2014.

Відповідно до ст. 24 Закону України «Про виконавче провадження» державний виконавець у 3-денний строк з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження та встановлює строк для добровільного виконання рішення, який не може перевищувати 7 днів.

Постановами від 26.03.2014 та 15.08.2014 року державним виконавцем Буйненком Г.А. були відкриті виконавчі провадження за №№ 44373368, 44270316 та надано боржникам ОСОБА_2, ОСОБА_3 7 - денний термін для самостійного виконання рішення суду (а.с. 12, 15).

У звязку із невиконанням у добровільному порядку наведених постанов, державний виконавець згідно із ч.4 ст.11-1 Закону України «Про виконавче провадження» неодноразово надсилав боржникам вимоги про повідомлення причин несплати боргу та надання ними достовірних відомостей про їх доходи, про наявність рахунків у банках та майна (а.с.75-77).Одночасно державний виконавець вживав інші заходи

щодо примусового виконання судового рішення, у тому числі заходи про отримання інформації про кошти боржників(а.с.36-51).

Звернення стягнення на майно боржника полягає в його арешті, вилученні та примусовій реалізації. Так як стягнення за виконавчими документами в першу чергу звертається на кошти боржників у гривнях та іноземній валюті, інші цінності, в тому числі кошти на рахунках та вкладах боржника в установах банків та інших кредитних організаціях, на рахунки в цінних паперах у депозитаріях цінних паперів. За наявності даних про кошти та інші цінності боржників, що знаходяться на рахунках і вкладах та на зберіганні в банках чи інших кредитних організаціях, на них накладається арешт (ст.52 Закону «Про виконавче провадження»). Грошових коштів виявлено не було.

За поясненнями ОСОБА_3 вона неспроможна сплачувати борг за скрутним матеріальним становищем: не працює, на утриманні має 5 річну дитину інваліда (а.с.82). При виході на місце за адресою реєстрації та проживання боржників державним виконавцем було встановлено відсутність майна, належного боржникам на праві власності, на яке можливо звернути стягнення.

Згідно із ч.5 ст.52 Закону «Про виконавче провадження» у разі відсутності у боржника коштів та інших цінностей,достатніх для задоволення вимог стягувача, стягнення звертається також на належне боржнику інше майно, за винятком майна, на яке згідно із законом не може бути накладено стягнення. Відповідно до свідоцтва №780 на право власності на житло боржники є співвласниками квартири 4 по 2-ому пров. Паровозному,7 в м. Житомирі. Поряд з цим ч.7 ст.52 наведеного закону передбачає, що у разі якщо сума, що підлягає стягненню за виконавчим провадженням, не перевищує десяти розмірів мінімальної заробітної плати, звернення стягнення на єдине житло боржника та земельну ділянку, на якій розташоване це житло, не здійснюється. Сума боргу кожного боржника перед заявником у даному провадженні не перевищує зазначеної суми (1218 грн. х10). Інше належне боржникам житло державним виконавцем виявлено не було, а тому доводи заявника про бездіяльність ВДВС, оскільки не було накладений арешт на житло боржників не заслуговують на увагу.

У ст.40 Закону «Про виконавче провадження» підставою для оголошення розшуку зазначена відсутність відомостей про місце проживання (перебування) борж¬ника за виконавчими документами про стягнення аліментів, відшкодування шкоди, заподіяної каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я, в зв'язку з втратою годувальника. У даному випадку законних підстав для оголошення ОСОБА_2 і ОСОБА_3 у розшук у державного виконавця не було.

Статтею 19 Конституції України встановлено, що орган державної влади, їх посадові особи повинні діяти лише на підставі , в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

За правилами ст. 47 Закону виконавчий документ повертається стягувачу у разі відсутності у боржника майна, на яке може бути звернено стягнення. Постановами від 15.10.2015 заявникові повернуті наведені виконавчі листи на надано право заявникові предявити виконавчі документі повторно до 15.10.2016 року.

За аналізом Закону України «Про виконавчого провадження», процесуального закону, слід дійти висновку, що оскарженню підлягає лише рішення, дія або бездіяльність державного виконавця, а тому вимога щодо зобов'язання державного виконавця у 3- місячний строк виконати судове рішення у розумінні ст.383 ЦПК не є рішенням, дією або ж бездіяльністю державного виконавця, які можуть бути оскаржені, та не відповідає

змісту ст.11 Закону, щодо обов'язків державного виконавця під час проведення виконавчих дій.

Відповідно до ч.3 ст. 387 ЦПК України якщо оскаржувані дії чи бездіяльність були вчинені відповідно до закону , в межах повноважень державного виконавця і права та свободи заявника не були порушені, суд постановляє ухвалу про відмову в задоволенні скарги.

Зважаючи на усі обставини справи в їх сукупності та взаємозвязку, керуючись: ст. ст.383-387 ЦПК України, Законом України «Про виконавче провадження» суд,-

УХВАЛИВ:

Скаргу ОСОБА_1 на бездіяльність Корольовського відділу державної виконавчої служби Житомирського міського управління юстиції щодо невиконання рішення Житомирського районного суду від 24.07.2013 року, зобовязання виконати це рішення протягом трьох місяців залишити без задоволення.

На ухвалу може бути подана апеляційна скарга до Апеляційного суду Житомирської області через Житомирський районний суд протягом 5 днів з дня її проголошення.

Суддя С.Г. Баренко