Апеляційний суд Житомирської області
Справа №296/1057/16-ц Головуючий у 1-й інст. Сингаївський О. П.
Категорія 30 Доповідач Трояновська Г. С.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 серпня 2016 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду Житомирської області в складі:

головуючого - судді Трояновської Г.С.

суддів: Миніч Т.І., Талько О.Б.

з участю секретаря Ковальської Я.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Житомирі цивільну справу за позовом Приватного акціонерного товариства „Страхова компанія „Уніка" до ОСОБА_1 про стягнення страхового відшкодування в порядку регресу

за апеляційною скаргою Приватного акціонерного товариства „Страхова компанія „Уніка" на рішення Корольовського районного суду м. Житомира від 31 березня 2016 року,-

в с т а н о в и л а :

У лютому 2016 року Приватне акціонерне товариство „Страхова компанія „Уніка" /ПрАТ „СК „Уніка"/ звернулось до суду з позовом, посилаючись на те, що постановою Корольовського районного суду м. Житомира від 20 жовтня 2015 року ОСОБА_1 визнано винним в скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП та накладено адміністративне стягнення, оскільки з його вини 25.09.2015 року о 21.30 год. по вул. Старовільській в м. Житомирі сталася дорожньо-транспортна пригода, внаслідок якої відбулося зіткнення автомобіля Мітцубісі під його керуванням з припаркованим автомобілем Хонда д.н. НОМЕР_1, під керуванням ОСОБА_2 Вказана подія була визнана страховою, про що 21.10.2015 року складено відповідний акт та розрахована сума страхового відшкодування та за заявою ОСОБА_2 була виплачена останньому. Оскільки відповідач залишив без відповіді звернення позивача про добровільну виплату страхового відшкодування в порядку регресу, позивач просив стягнути з нього на свою користь 5000,00 грн. страхового відшкодування та понесені судові витрати.

Рішенням Корольовського районного суду м. Житомира від 31 березня 2016 року у задоволенні позову ПрАТ „СК „Уніка" до ОСОБА_1 про стягнення страхового відшкодування в порядку регресу - відмовлено.

В апеляційній скарзі ПрАТ „СК „Уніка" просить скасувати рішення суду та ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити в повному обсязі. Посилається, зокрема, на те, що вина відповідача в порушенні п.23.1 Правил дорожнього руху встановлена постановою Корольовського районного суду м. Житомира від 20.10.2015 року, винесеною на підставі протоколу про адміністративне правопорушення серії АП1 № 926406 від 25.09.2015 року, пояснень учасників ДТП, схеми ДТП.

Розглянувши справу в межах, визначених ст.303 ЦПК України, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає до задоволення.

Матеріалами справи підтверджено, що 02.08.2015 року між ПрАТ „СК „Уніка" та ОСОБА_1 було укладено договір обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (поліс №8813016) за яким було застраховано цивільно-правову відповідальність водія автомобіля НОМЕР_2 ОСОБА_1 /а.с.5/.

25.09.2015 року о 21.30 год. по вул. Старовільській в м. Житомирі сталася дорожньо-транспортна пригода з вини ОСОБА_1., який керуючи автомобілем НОМЕР_2, НОМЕР_4, який не був надійно закріплений, під час руху відчепився та здійснив зіткнення з припаркованим автомобілем Хонда д.н. НОМЕР_1, під керуванням ОСОБА_2

Постановою Корольовського районного суду м. Житомира від 20 жовтня 2015 року ОСОБА_1 визнано винним в скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу 340 грн./а.с.17/.

28.09.2015 року ОСОБА_2 звернувся до ПАТ „СК „Уніка" із заявою про виплату матеріального збитку отриманого у зв'язку з ДТП, що сталась 25.09.2015 року за участю застрахованого автомобіля Мітцубісі, реєстраційний № НОМЕР_2, належного ОСОБА_1 та під керуванням останнього /а.с.10/.

Страховою компанією дана подія визнана страховим випадком, про що 20.10.2015 року було складено страховий акт № 00177335 та розрахована сума страхового відшкодування /а.с.27/.

Розмір страхового відшкодування, який ПрАТ „СК „Уніка" виплатило ОСОБА_2 на підставі його заяви та відповідно до умов Договору страхування склав 5 000,00 грн., що підтверджується платіжним дорученням №036458 від 23.10.2015 року /а.с.26/.

Відповідно до ст. 1191 ЦК України особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом.

Згідно зі ст. 38.1.1(г) Страховик після виплати страхового відшкодування має право подати регресний позов:

38.1.1. до страхувальника або водія забезпеченого транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду:

г) якщо дорожньо-транспортна пригода визнана в установленому порядку безпосереднім наслідком невідповідності технічного стану та обладнання транспортного засобу існуючим вимогам Правил дорожнього руху.

Відмовляючи в задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що в матеріалах справи відсутні докази того, що вказана дорожньо-транспортна пригода визначена в установленому порядку безпосереднім наслідком невідповідності технічного стану та обладнання транспортного засобу існуючим вимогам Правил дорожнього руху, а тому дійшов висновку про відсутність правових підстав для стягнення з відповідача суми виплаченого страхового відшкодування в порядку регресу.

Колегія суддів не погоджується з таким висновком суду першої інстанції.

Так, відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії АП1 №926406 від 25.09.2015 року та довідки ДАІ про дорожньо-транспортну пригоду №73224401 ДТП сталася внаслідок порушення ОСОБА_1 вимог п.23.1 Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 року № 1306 /а.с.14-16/. До протоколу про адміністративне правопорушення додано схему ДТП та пояснення її учасників.

Саме на підставі зазначеного протоколу про адміністративне правопорушення серії АП1 №926406 від 25.09.2015 року, схеми наслідків ДТП від 25.09.2015 року, пояснень ОСОБА_2 від 25.09.2015 року та пояснень ОСОБА_1 від 25.09.2015 року Корольовський районний суд м. Житомира своєю постановою від 20 жовтня 2015 року визнав винним ОСОБА_1 у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП та призначив йому адміністративне покарання /а.с.17/.

Тобто, ОСОБА_1 притягнутий судом до адміністративної відповідальності саме за порушення пункту 23.1 ПДР, а не за якісь інші порушення, оскільки будь-яких інших порушень Правил дорожнього руху органами ДАІ та судом не встановлено та не зазначено інших пунктів ПДР.

Відповідно до п. 23.1 Правил дорожнього руху буксирування повинно виконуватися механічним транспортним засобом без причепа і з технічно справними зчіпними пристроями як у буксированого транспортного засобу, так і у транспортного засобу, що буксирує.

В суді апеляційної інстанції, заперечуючи проти доводів апеляційної скарги, ОСОБА_1 пояснив, що причиною ДТП стали вибоїни на дорогах, а тому після подолання ним відстані у 300км. по таких дорогах зчіпний пристрій розхитався в результаті чого причіп відчепився від автомобіля та здійснив зіткнення з припаркованим автомобілем.

Відтак, відповідач фактично визнав, що він не слідкував в якому стані перебуває кріплення причепа після його тривалого використання і чи воно є надійним в подальшій експлуатації, що й призвело до ДТП та пошкодження транспортних засобів.

Будь-яких доказів на спростування своєї вини відповідачем надано не було, хоча йому таке право роз'яснювалось.

З огляду на наведене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про відмову в задоволенні позову, а тому рішення суду підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про задоволення позову.

Відповідно до ч.1 ст.88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею та документально підтверджені судові витрати.

А тому з відповідача підлягає стягненню на користь позивача сплачений останнім судовий збір до суду першої інстанції в сумі 1378грн. /а.с.1/ та до суду апеляційної інстанції в сумі 1515,80грн. /а.с.52/, а всього 2893,80грн.

Керуючись ст.ст. 209, 218, 303, 307, 309, 313, 314, 316, 317, 319, 324, 325 ЦПК України , колегія суддів,-

в и р і ш и л а :

Апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства „Страхова компанія „Уніка" задовольнити.

Рішення Корольовського районного суду м. Житомира від 31 березня 2016 року скасувати, ухвалити нове рішення.

Позов задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Приватного акціонерного товариства „Страхова компанія „Уніка" (ідентифікаційний код 20033533) суму страхового відшкодування у розмірі 5 000 гривень в порядку регресу.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Приватного акціонерного товариства „Страхова компанія „Уніка" (ідентифікаційний код 20033533) понесені судові витрати у розмірі 2893,80 гривень.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржено в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання ним законної сили.

Головуючий Судді