АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Доповідач - Панченко М.М.
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 вересня 2016 року м. Київ

Колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду м. Києва в складі:

головуючого - Панченка М.М.

суддів - Волошиної В.М., Котули Л.Г.

при секретарі - Куркіній І.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Голосіївського районного суду м. Києва від 23 травня 2016 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, -

В С Т А Н О В И Л А:

У грудні 2014 року позивач ОСОБА_2 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_3, в якому просила стягнути з відповідача на свою користь грошові кошти у відшкодування шкоди завданої залиттям квартири в сумі 17 270 грн. та моральну шкоду в розмірі 12 000 грн.

В обґрунтування позовних вимог зазначала, що вона(позивач) є власником та проживає в квартирі АДРЕСА_1. 28 липня 2014 року відбулося залиття зазначеної квартири, а також квартири АДРЕСА_2, в результаті якого в квартирі позивача було пошкоджено підлогу та кухонні меблі, вартість яких разом з ремонтними роботами становить 17 270 грн. Згідно акту від 15 серпня 2014 року складеного комісією КП «ЖЕО-105 Голосіївського району», причиною залиття квартири стало засмічення кухонного каналізаційного стояка між квартирами АДРЕСА_2 та АДРЕСА_1, що призвело до виливу води на підлогу через кухонну раковину в квартирі АДРЕСА_1.

Оскільки зазначеним каналізаційним стояком користуються мешканці квартир АДРЕСА_5, АДРЕСА_2АДРЕСА_6 та АДРЕСА_3, а в квартирі АДРЕСА_4 дана каналізаційна мережа проходить транзитом, позивач, зазначаючи, що в момент залиття вона разом зі своєю сім'єю перебувала на дачі в с. Хотянівка Вишгородського району Київської області та не користувалася кухонним каналізаційним стояком, вважає, що указане вище засмічення спричинене власником квартири АДРЕСА_3, тобто відповідачем, що також знайшло своє відображення у відповідному акті КП «ЖЕО-105 Голосіївського району». Також, позивачка, посилаючись на значний дискомфорт, що спричинило залиття, просила стягнути з відповідача 12 000 грн. у відшкодування моральної шкоди.

Рішенням Голосіївського районного суду м. Києва від 23 травня 2016 року у задоволенні указаного позову відмовлено у повному обсязі з підстав недоведеності вини відповідача.

В поданій апеляційній скарзі позивач просить оскаржуване рішення скасувати та ухвалити нове рішення по суті позовних вимог. Скаржник послалася на доводи позовної заяви та зазначила, що відповідачем жодним чином не спростовано наявність вини у залитті, яка встановлена актом КП «ЖЕО-105 Голосіївського району» від 15 серпня 2014 року.

Заслухавши доповідь судді Панченка М.М., пояснення осіб, що з'явились до суду, з'ясувавши обставини справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія приходить до висновку про те, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_4 є власником та проживає в квартирі АДРЕСА_1.

28 липня 2014 року відбулося залиття зазначеної квартири, а також квартири АДРЕСА_2, в результаті якого в квартирі позивача було пошкоджено підлогу та кухонні меблі, вартість яких разом з ремонтними роботами становить 17 270 грн. Згідно акту від 15 серпня 2014 року, складеного комісією КП «ЖЕО-105 Голосіївського району», причиною залиття квартири стало засмічення кухонного каналізаційного стояка між квартирами АДРЕСА_2 та АДРЕСА_1, що призвело до виливу води на підлогу через кухонну раковину в квартирі АДРЕСА_1.

Також, указаним актом встановлено, що зазначеним каналізаційним стояком користуються мешканці квартир АДРЕСА_5, АДРЕСА_2 АДРЕСА_6 та АДРЕСА_3, а в квартирі АДРЕСА_4 дана каналізаційна мережа проходить транзитом.

Ухвалюючи рішення про відмову у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції, з висновками якого погоджується колегія суддів, виходив з недоведеності факту вини відповідача у спричиненні залиття.

Так, актом комісії КП «ЖЕО-105 Голосіївського району» від 15 серпня 2014 року встановлено причину залиття: засмічення кухонного каналізаційного стояка між квартирами АДРЕСА_2 та АДРЕСА_1. Крім того, в акті зазначено, що «Зі слів мешканця квартири АДРЕСА_1, на час залиття він проживав на дачі і до засмічення стояка ніякого відношення не має. На час залиття вищевказаним стояком користувалася квартира АДРЕСА_3, яка й являється винуватою в залитті».

Між тим, указане твердження є нічим іншим, як припущенням, яке ґрунтувалося на словах позивача.

В судовому засіданні члени комісії КП «ЖЕО-105 Голосіївського району», якими було складено акт, будучи допитаними як свідки, зазначили, що причина залиття та винна особа встановлювалися виключно слюсарем-сантехніком ОСОБА_5

Крім того, сам ОСОБА_5 зазначив, що в квартирі позивача на кухонному стояку відсутній запобіжник (зворотній клапан). Свідок також зазначив, що в даному випадку міг утворитися «підзасор» стояка: вода накопичується в трубі діаметром 50 мм приблизно до 10 метрів (до мийки), а мешканець може і не встановити, чи виник у нього «підзасор», якщо вмикає воду на короткий час.

Свідок показав, що винуватцем залиття в акті зазначено власника квартири АДРЕСА_3, тому що зі слів мешканців квартири АДРЕСА_1, в момент залиття їх не було вдома.

ОСОБА_5 не виключав того, що засмічення могли створити самі мешканці квартири АДРЕСА_1.

Відповідно до ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної та юридичної особи, а також, завдана майну фізичної та юридичної особи, відшкодовуються в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.

За змістом п. 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України №6 від 27.03.1992 року, розглядаючи позови про відшкодування шкоди, суди повинні мати на увазі, що шкода, заподіяна особі і майну громадянина або заподіяна майну юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв'язок та є вина зазначеної особи.

Згідно із ч. 3 ст. 10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, надавши докази відповідно до вимог ст.ст. 57-60 ЦПК України.

Між тим, в даному випадку, враховуючи наявність декількох користувачів каналізаційного кухонного стояка в будинку АДРЕСА_1 та відсутність будь-яких належних доказів на підтвердження вини ОСОБА_3 у залитті квартири позивача, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції щодо недоведеності вини відповідача у залитті, що мало місце 28 липня 2014 року.

Крім того, акт, на який посилається позивач був складений 15 серпня 2014 року, тобто більш ніж через два тижні після залиття, комісією не встановлено, які дії відповідача спричинили засмічення каналізаційного стояка між квартирами АДРЕСА_2 та АДРЕСА_1, а винну в залитті особу в даному акті зазначено ймовірно, ґрунтуючись на твердженнях мешканців квартири позивача.

Колегія суддів вважає за необхідне зазначити, що судом першої інстанції роз'яснювалося сторонам право клопотати перед судом про призначення судової будівельно-технічної експертизи на предмет встановлення причини і винуватця залиття, а також вартості відновлювального ремонту квартири позивача, проте сторони не виявили бажання заявляти відповідне клопотання.

Крім того, суд апеляційної інстанції не може погодитися з доводами скаржника в тій частині, що відповідач мав довести свою невинуватість, оскільки в силу положень ст. 1166 ЦК України лише особа, яка завдала шкоду, має доводити відсутність вини. Разом з тим, позивачем не надано суду належних доказів на підтвердження того факту, що саме ОСОБА_3 завдав шкоди майну позивача.

З огляду на вищевикладене, колегія суддів вважає, що оскаржуване судове рішення ухвалено на повно з'ясованих обставинах з дотриманням норм матеріального та процесуального права і не може бути скасоване з підстав, наведених в апеляційній скарзі.

Відповідно до ч. 1 ст. 308 ЦПК України, апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. ст. 303, 307-308, 313-315, 317, 319, 324 ЦПК України, колегія суддів

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити, а рішення Голосіївського районного суду м. Києва від 23 травня 2016 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили.

Головуючий:

Судді: