Справа №463/3064/15-ц
Провадження №2/463/221/16
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(заочне)

26 липня 2016 року Личаківський районний суд м. Львова

в складі: головуючого судді Головатого Р.Я.

з участю секретаря судових засідань ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Львові цивільну справу за позовом ОСОБА_2, ОСОБА_3 до ОСОБА_4, треті особи: Четверта Львівська державна нотаріальна контора, ОСОБА_5, про визнання права власності в порядку спадкування,-

встановив:

позивачі звернулися до суду з позовом до відповідача про визнання за кожним з них права власності в порядку спадкування на 1/8 частину легкового автомобіля НОМЕР_1, 1/2 частину квартири АДРЕСА_1, 1/8 частину нежитлового приміщення по вул. Героїв Майдану,10-12 в м. Львові, 1/4 частину гаража №4 в АГК «Верховина» у м. Львові, 1/8 частину квартири АДРЕСА_2.

Свої вимоги мотивують тим, що 22.07.2012р. помер ОСОБА_6, після смерті якого відкрилася спадщина, до складу якої увійшли, зокрема легковий автомобіль НОМЕР_1, квартира АДРЕСА_1, нежитлове приміщення по вул. Героїв Майдану,10-12 в м. Львові, гараж №4 в АГК «Верховина» у м. Львові, частина квартири АДРЕСА_2.

Спадкоємцями померлого були ОСОБА_7 (дружина), ОСОБА_5 (донька), ОСОБА_3 (мати) та ОСОБА_8 (батько), які у встановленому законом порядку та строк звернулись із заявами про прийняття спадщини.

05.06.2009 р. ОСОБА_6 було складено заповіт, яким належну йому квартиру АДРЕСА_1 він заповів своїм батькам - ОСОБА_3 та ОСОБА_8,

Разом з тим, 18.02.2014 р. ОСОБА_8 помер, не оформивши спадкові права за своїм померлим сином. За життя ОСОБА_8 склав заповіт (стосовно всього свого майна) на користь свого сина - ОСОБА_2, який відповідно є його єдиним спадкоємцем.

Постановами державного нотаріуса 4-ї Львівської державної нотаріальної контори ОСОБА_9 від 25.05.2015 р. та 28.05.2015 р. було відмовлено позивачам у видачі свідоцтв про право на спадщину на спадкове майно померлого ОСОБА_6, у зв'язку з тим, що спадкоємцями не надані оригінали правовстановлюючих документів на спадкове майно, а також те, що відповідачем не подано жодних правовстановлюючих документів, які б підтверджували її право власності на частку в спільному майні подружжя.

Оскільки оригінали правовстановлюючих документів на спадкове майно знаходились у померлого ОСОБА_6 в його квартирі АДРЕСА_3, де на даний час проживає відповідач та має доступ до вказаних документів, однак надати їх нотаріусу відмовляється, чим перешкоджає позивачам оформити свої спадкові права.

В попередніх судових засіданнях позивач ОСОБА_2 та представник позивачів ОСОБА_10 позовні вимоги підтримали. Дали пояснення, аналогічні викладеним у позовній заяві, проти ухвалення заочного рішення не заперечили. Додатково пояснили, що свідоцтво про право власності на квартиру АДРЕСА_4 15.08.1995р. було видано ОСОБА_8, ОСОБА_3, ОСОБА_2, ОСОБА_6, однак на час смерті перебувала у власності останнього на підставі договору дарування від 05.06.2009р. В останнє судове засідання не з'явилися, подали заяву про розгляд справи без їх участі, проти ухвалення заочного рішення не заперечили.

Представник третьої особи ОСОБА_5 ОСОБА_11 в попередніх судових засіданнях проти позову заперечив, оскільки вважає, що за вказаних обставин слід оскаржувати постанову державного нотаріуса про відмову у видачі свідоцтва про право на спадщину, а не звертатися із вимогами про визнання права власності на майно у зв'язку з втратою правовстановлюючих документів на них. В останнє судове засідання не з'явився, подав заяву, у якій проти розгляду справи за його відсутності не заперечив.

Представник третьої особи Четвертої Львівської державної нотаріальної контори в судове засідання не з'явився, завідуюча скерувала на адресу суду заяву про розгляд справи у відсутності представника третьої особи, у вирішенні справи покладається на розсуд суду.

Відповідач в судове засідання повторно не з'явилася, про час та місце розгляду справи була повідомлена у встановленому законом порядку за зареєстрованим місцем проживання, причин неявки суду не повідомила. А тому суд вважає, що відповідно до ст.224 ЦПК України, оскільки позивачі не заперечують проти такого вирішення справи, слід розглянути справу у відсутності відповідача, ухваливши заочне рішення.

Відповідно до ч.2 ст.197 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Заслухавши пояснення позивача ОСОБА_2, представника позивачів, представника третьої особи ОСОБА_5, дослідивши матеріали цивільної справи, оглянувши матеріали спадкової справи №375/2012 до майна померлого 22.07.2012р. ОСОБА_6, оцінивши в сукупності зібрані у справі докази, суд встановив наступне.

Відповідно до положень статті 16 Цивільного кодексу України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Одним зі способів захисту цивільних прав та інтересів є визнання права.

Відповідно до ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема з правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Власник майна, відповідно до ст. 392 Цивільного кодексу України, може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Згідно ст.ст. 1216, 1218 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Таким чином, цивільні права та обов'язки спадкодавця, у тому числі право власності на річ, можуть переходити у спадщину.

При цьому, відповідно до ч.5 ст.1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.

Відповідно до ст. 1217 ЦК України, спадкування може бути двох видів: за заповітом або за законом.

Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261 - 1265 цього Кодексу.

Згідно зі ст.1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Крім цього, у відповідності до ч.1 ст.1276 ЦК України, якщо спадкоємець за заповітом або за законом помер після відкриття спадщини та не встиг її прийняти, право на прийняття належної йому частки у спадщині, крім права на прийняття обовязкової частки, переходить до його спадкоємців (спадкова трансмісія).

Судом встановлено, що ОСОБА_6 помер 22.07.2012 року у м. Львові (а.с.8).

Як вбачається з матеріалів спадкової справи спадкоємцями першої серги за законом після смерті ОСОБА_6 є його дружина ОСОБА_7, дочка ОСОБА_12, матір ОСОБА_3, а також батько ОСОБА_8

Крім цього, батьки ОСОБА_6 ОСОБА_3 та ОСОБА_8 є також спадкоємцями за заповітом на квартиру АДРЕСА_5.

Разом з тим, право на спадкування ОСОБА_8, внаслідок його смерті 18.02.2014 року, в порядку спадкової трансмісії перейшло до позивача ОСОБА_2 як спадкоємця за заповітом після смерті ОСОБА_8 (а.с.9, 11).

Судом встановлено, що позивачі ОСОБА_3 та ОСОБА_2 у встановленому законом порядку та строки подали заяви про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_6

Разом з тим, як вбачається із копії постанови державного нотаріуса Четвертої Львівської державної нотаріальної контори від 25.05.2015 року (а.с.5) позивачу ОСОБА_3 відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на квартиру №5 в будинку №15 на вул.Л.Толстого у м.Львові та за законом на все інше спадкове майно ОСОБА_6, а саме: на автомобіль «Toyota Avensis», на гараж №4 в АГК «Верховина» у м. Львові, на квартиру АДРЕСА_2, на нежитлове приміщення по вул. Героїв Майдану,10-12 в м. Львові, оскільки нотаріусу не надані оригінали правовстановлюючих документів на спадкове майно, а також те, що відповідачем не подано заяви про те, що вказане майно є спільним майном подружжя або воно не являється таким. Від дружини спадкодавця була отримана заява про те, що вона претендує на частку в спільному майні подружжя на автомобіль, нежитлове приміщення та на квартиру АДРЕСА_2, але жодних свідоцтв про право власності вона не отримувала і жодних правовстановлюючих документів на вищевказане майно не надавала.

З аналогічних підстав нотаріусом відмовлено і ОСОБА_2 у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на частину квартири АДРЕСА_6, на частину нежитлового приміщення по вул. Героїв Майдану,10-12 в м. Львові, на частину гаража №4 в АГК «Верховина» у м. Львові, на частину квартири АДРЕСА_2, на частину автомобіля «Toyota Avensis», та на інше спадкове майно, яке належало ОСОБА_6, який помер 22.07.2012р., одним із спадкоємців якого був його батько ОСОБА_8, який помер 18.02.2014р., який спадщину після смерті свого сина прийняв, але не оформив своїх спадкових прав.

Як вбачається з позовної заяви вказані документи позивачі позбавлені можливості представити нотаріусу, оскільки оригінали правовстановлюючих документів на спадкове майно знаходились у померлого ОСОБА_6 в його квартирі АДРЕСА_3, де на даний час проживає відповідач та має доступ до вказаних документів, однак надати їх нотаріусу відмовляється.

Крім цього, як вбачається із відповідних запитів державного нотаріуса (а.с.с.27, 58, 59, 60, 95), нею до винесення постанов про відмову у видачі позивачам свідоцтв про право на спадщину вживалися заходи щодо отримання вказаних документів, однак такі залишені без виконання.

Судом встановлено, що на час смерті ОСОБА_6, за останнім було зареєстровано право власності на гараж №4 в АГК «Верховина» у м. Львові, що підтверджується копією договору купівлі-продажу (а.с.15), квартиру АДРЕСА_1, загальною площею 85,8 кв.м та належну до неї комору в підвалі, площею 14,4 кв.м, що підтверджується копією договору дарування (а.с.13), нежитлове приміщення по вул. Героїв Майдану,10-12 в м. Львові, загальною площею 58,7 кв.м, що підтверджується копією договору купівлі-продажу (а.с.14), легковий автомобіль НОМЕР_1, що підтверджується листом Регіонального сервісного центру у Львівській області (а.с.100-102), а також квартиру АДРЕСА_2.

Разом з тим, як вбачається з копії постанови державного нотаріуса Четвертої Львівської державної нотаріальної контори від 25.05.2015 року (а.с.5) від дружини спадкодавця відповідача у справі була отримана заява про те, що вона претендує на частку в спільному майні подружжя на автомобіль, нежитлове приміщення та на квартиру АДРЕСА_2.

Як вбачається з матеріалів спадкової справи №375/2012 до майна померлого 22.07.2012р. ОСОБА_6, рішенням Личаківського районного суду м.Львова від 20.06.2013р. (а.с.с.114-117), залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Львівської області від 25.11.2013р. (а.с.с.118-119) та ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 12.02.2014р. (а.с.с.120-121) за ОСОБА_4 визнано право власності на 1/2 частину квартири АДРЕСА_2 як обєкт спільної сумісної власності подружжя. Крім цього, відповідачу видано свідоцтво про право власності на 1/2 частку в праві спільної сумісної власності на майно, набуте подружжям за час шлюбу, а саме: нежитлове приміщення по вул.Героїв Майдану,10-12 в м. Львові, загальною площею 59,2 кв.м та зазначено, що 1/2 частка зазначеного майна залишається у власності ОСОБА_6 (а.с.с.170). Крім цього, як вбачається з позовних вимог, позивачами визнано, що автомобіль НОМЕР_1 також є спільною сумісною власністю подружжя відповідача та ОСОБА_6

За вищевказаних обставин, судом встановлено, що до складу спадщини, яка відкрилася після смерті 22.07.2012р. ОСОБА_6 увійшли, зокрема 1/2 частина легкового автомобіля НОМЕР_1, квартира АДРЕСА_1, 1/2 частина нежитлового приміщення по вул. Героїв Майдану,10-12 в м. Львові, гараж №4 в АГК «Верховина» у м. Львові, 1/2 частина квартири АДРЕСА_2.

ОСОБА_6 05.06.2009р. склав заповіт, згідно з яким на випадок своєї смерті належну йому на праві власності квартиру АДРЕСА_1 заповів своїм батькам ОСОБА_3 та ОСОБА_8 в рівних частках кожному (а.с.с.96).

Решта вищевказаного спадкового майна підлягає спадкуванню за законом спадкоємцями першої черги ОСОБА_6 ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_3 та ОСОБА_8, право на спадкування якого, внаслідок його смерті 18.02.2014 року, в порядку спадкової трансмісії перейшло до позивача ОСОБА_2 як спадкоємця за заповітом після смерті ОСОБА_8 (а.с.9, 11).

Відповідно до ч.1 ст.1267 ЦК України частки у спадщині кожного із спадкоємців за законом є рівними.

Враховуючи вищенаведене, оскільки позивачі як спадкоємці за заповітом після смерті ОСОБА_6 мають право на спадкування у рівних частках квартири АДРЕСА_1, а також як спадкоємці за законом мають право на спадкування у рівних частках разом із відповідачем ОСОБА_4 та третьої особою ОСОБА_5 на 1/2 частини легкового автомобіля НОМЕР_1, 1/2 частини нежитлового приміщення по вул. Героїв Майдану,10-12 в м. Львові, гаража №4 в АГК «Верховина» у м. Львові, 1/2 частини квартири АДРЕСА_2, однак не взмозі належно оформити свої спадкові права, суд приходить до висновку, що позовні вимоги про визнання за кожним з позивачів права власності в порядку спадкування на 1/8 частину легкового автомобіля НОМЕР_1, 1/2 частину квартири АДРЕСА_1, 1/8 частину нежитлового приміщення по вул. Героїв Майдану,10-12 в м. Львові, 1/4 частину гаража №4 в АГК «Верховина» у м. Львові, 1/8 частину квартири АДРЕСА_2 є підставними та підлягають до задоволення.

Задовольняючи позов, у відповідності до ст. 88 ЦПК України, з відповідача на користь позивача ОСОБА_2 слід стягнути понесені останнім і документально підтверджені (а.с.1, 21) судові витрати, що становлять 3654 грн. судового збору.

Керуючись ст.ст.10, 11, 60, 88, 197, 212-214, 224-226 ЦПК України, -

в и р і ш и в:

позов задовольнити.

Визнати за ОСОБА_2 право власності в порядку спадкування після смерті ОСОБА_6, який помер 22 липня 2012 року на:

1/8 частину легкового автомобіля НОМЕР_1,

1/2 частину квартири АДРЕСА_1, загальною площею 85,8 кв.м та належну до неї комору в підвалі, площею 14,4 кв.м,

1/8 частину нежитлового приміщення по вул. Героїв Майдану,10-12 в м. Львові, , загальною площею 58,7 кв.м,

1/4 частину гаража №4 в АГК «Верховина» у м. Львові,

1/8 частину квартири АДРЕСА_2.

Визнати за ОСОБА_3 право власності в порядку спадкування після смерті ОСОБА_6, який помер 22 липня 2012 року на:

1/8 частину легкового автомобіля НОМЕР_1,

1/2 частину квартири АДРЕСА_1, загальною площею 85,8 кв.м та належну до неї комору в підвалі, площею 14,4 кв.м,

1/8 частину нежитлового приміщення по вул. Героїв Майдану,10-12 в м. Львові, , загальною площею 58,7 кв.м,

1/4 частину гаража №4 в АГК «Верховина» у м. Львові,

1/8 частину квартири АДРЕСА_2.

Стягнути з ОСОБА_4 (ідентифікаційний номер НОМЕР_2) на користь ОСОБА_2 (ідентифікаційний номер НОМЕР_3) 3654 грн. (три тисячі шістсот пятдесят чотири гривні) судових витрат.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Позивачі та третя особа ОСОБА_5 мають право оскаржити заочне рішення протягом десяти днів з дня його проголошення до апеляційного суду Львівської області через Личаківський районний суд м.Львова. Четверта Львівська державна нотаріальна контора може подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя: Р.Я. Головатий