Справа №265/533/16-ц
Провадження №2/265/591/16
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09 березня 2016 року місто Маріуполь

Орджонікідзевський районний суд міста Маріуполя Донецької області у складі:

головуючого судді Ковтуненко О. В.,

за участю секретаря Бабенко А.Г.,

позивачки ОСОБА_1,

представника позивачки ОСОБА_2,

представника відповідача ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Маріуполі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Маріупольської міської ради Донецької області про визнання права власності на житловий будинок в порядку спадкування,

В С Т А Н О В И В:

01 лютого 2016 року позивачка звернулась до Орджонікідзевського районного суду міста Маріуполя Донецької області з даним позовом, яким просить визнати за нею право власності в порядку спадкування після смерті ОСОБА_4, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1, на жилий будинок АДРЕСА_1, що складається з житлового будинку літ. А-1, нежитлової прибудови літ. А1-1, ганку літ. а, загальною площею 64,2 кв.м, житловою площею 44,8 кв.м, убиральні літ. Б-1, сараю літ. Г-1, огорожі № 1, колодязю питного літ. к.

В обґрунтування заявлених вимог позивачка зазначає, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла її мати - ОСОБА_4, яка на день смерті проживала у АДРЕСА_1. Після смерті матері відкрилась спадщина, до складу якої увійшло зазначене домоволодіння. Нині, відповідно до рішення Маріупольської міської ради від 05 червня 2015 року №№ 6/48-5403, 6/48-5402, вулиця Молодіжна відноситься до меж міста Маріуполя. Дане домоволодіння належало її матері на підставі свідоцтва про право власності на житло від 08 серпня 2002 року, виданого Виноградненською сільською радою Донецької області, та зареєстрованого у Новоазовському БТІ за № 420 від 08 серпня 2002 року. Після смерті матері вона прийняла спадщину, звернувшись до Новоазовської державної нотаріальної контори із відповідною заявою, на підставі якої була відкрита спадкова справа № 369/2008, яка на даний час зберігається в архіві зазначеної контори за адресою: місто Новоазовськ, вулиця Комунарів, 40а. З метою отримання свідоцтва про право на спадщину вона нещодавно звернулась до Новоазовської державної нотаріальної контори з розташуванням у місті Маріуполі, однак нотаріусом їй було відмовлено у зв'язку з неможливістю витребування спадкової справи з архіву нотаріальної контори, який розташований на тимчасово окупованій території. Водночас зазначає, що є єдиною спадкоємицею за законом після смерті матері, інших дітей в матері не було, на день смерті вона у шлюбі не перебувала, була розлученою з батьком позивачки, ОСОБА_5, який помер ІНФОРМАЦІЯ_2. За захистом своїх прав звертається до суду з даною заявою.

Позивач та її представник ОСОБА_2, діюча на підставі договору про надання правової допомоги, у судовому засіданні вимоги позову підтримали, просили його задовольнити, посилаючись на підстави, наведені позивачкою у позовній заяві.

Представник відповідача ОСОБА_3 у попередньому судовому засіданні проти позову заперечувала, у подальшому, в ході судового розгляду, позовні вимоги визнала, вважала можливим їх задовольнити.

Вислухавши сторони, дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного.

Як вбачається з свідоцтва про право власності, виданого 08 серпня 2002 року виконкомом Виноградненської сільської ради Новоазовського району Донецької області, зареєстрованого Новоазовським районним бюро технічної інвентаризації 08 серпня 2002 року за реєстраційним № 420, а також повідомлення Міського комунального підприємства Маріупольське бюро технічної інвентаризації від 22 січня 2016 року, домоволодіння АДРЕСА_1 належить на праві приватної власності ОСОБА_4.

За даними технічної документації, вказане домоволодіння складається з житлового будинку літ. А-1, нежитлової прибудови літ. А1-1, ганку літ. а, загальною площею 64,2 кв.м, житловою площею 44,8 кв.м, убиральні літ. Б-1, сараю літ. Г-1, огорожі № 1, колодязю питного літ. к.

З наданих позивачкою витягів з Державного реєстру актів цивільного стану громадян від 20 січня 2016 року №№ 0, 7, 4, вбачається, що ОСОБА_4 до реєстрації шлюбу (актовий запис № 4 від 11 березня 1978 року, складений виконкомом Виноградненської сільської ради Новоазовсьвого району Донецької області) мала прізвище ОСОБА_4, та після розірвання шлюбу (актовий запис № 113 від 13 вересня 1995 року, складений Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Новоазовського районного управління юстиції у Донецькій області) змінила прізвище ОСОБА_4 на ОСОБА_4.

Згідно свідоцтва про смерть, серія НОМЕР_1, виданого 28 березня 2008 року виконавчим комітетом Виноградненської сільської ради Новоазовського району Донецької області, ОСОБА_4 померла ІНФОРМАЦІЯ_1.

Також встановлено, що позивач у справі - ОСОБА_1 (дошлюбне прізвище ОСОБА_1) є дочкою померлої ОСОБА_4 та є спадкоємицею за законом першої черги.

Відповідно до ст. 1216 Цивільного Кодексу України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла, до інших осіб.

У відповідності до ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Відповідно до ч. 1, 3 ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 ЦК України, він не заявив про відмову від неї.

За ч. 1, 2 ст. 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Заява про прийняття спадщини подається спадкоємцем особисто.

За ч. 1 ст. 1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.

Згідно довідці Виноградненської сільської ради міста Маріуполя Донецької області від 18 січня 2016 року № 44, ОСОБА_4 по день смерті, ІНФОРМАЦІЯ_1, була зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1, та проживала одна.

Позивачка стверджує, що звернулась до Новоазовської державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини після померлої матері у передбачений законом строк, але свідоцтво про право на спадщину не отримала.

23 грудня 2015 року постановою державного нотаріуса Новоазовської державної нотаріальної контори Матвєєвої В.О., яка на даний час розташована в місті Маріуполі, ОСОБА_1 відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину після померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_4 у зв'язку з тим, що спадкова справа № 369/2008р., заведена після ОСОБА_4, зберігається в архіві Новоазовської державної нотаріальної контори за адресою: Донецька область, місто Новоазовськ, вулиця Комунарів, 40а. Доступу до неї немає, оскільки архів розташований на тимчасово окупованій території, отже з'ясувати коло спадкоємців неможливо.

Таким чином, з даної постанови вбачається, що спадкова справа після померлої ОСОБА_4 відкрита у 2008 році, номер якої 369/2008р.

Але у зв'язку з тим, що місто Новоазовськ Донецької області входить до Переліку населених пунктів, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження, затвердженого розпорядженням Кабінету Міністрів України від 7 листопада 2014 року № 1085-р., витребувати вказану спадкову справу на даний час неможливо.

Проте, в суду немає підстав піддавати сумніву твердження позивачки щодо того, що вона у передбачений законом строк звернулась до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини, таким чином прийнявши спадщину після померлої ОСОБА_4, та, відповідно, що вказана спадкова справа була відкрита на підставі саме її заяви. Дані щодо наявності інших спадкодавців після померлої відсутні.

Будь-яких доказів, які б спростовували дані твердження, суду не надано.

У п. 23 постанови Пленуму Верховного суду України № 7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» зазначено, що у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.

Відповідно до ст. 1 ЦПК України завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Аналізуючи наявні докази в їх сукупності, приймаючи до уваги, що позивачка, будучи спадкоємицею за законом першої черги, позбавлена можливості отримати свідоцтво про право на спадщину, або в будь-який інший спосіб оформити свої спадкові права, суд, з метою забезпечення в повній мірі захисту прав, свобод та інтересів позивачки, дійшов переконливого висновку про задоволення позову у повному обсязі.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 10, 11, 60, 212-215 ЦПК України, суд -

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 до Маріупольської міської ради Донецької області про визнання права власності на житловий будинок в порядку спадкування - задовольнити.

Визнати право власності за ОСОБА_1 в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_4, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1, на домоволодіння АДРЕСА_1, яке складається з житлового будинку літ. А-1, нежитлової прибудови літ. А1-1, ганку літ. а, загальною площею 64,2 кв.м, житловою площею 44,8 кв.м, убиральні літ. Б-1, сараю літ. Г-1, огорожі № 1, колодязю питного літ. к.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Донецької області в місті Маріуполі через Орджонікідзевський районний суд міста Маріуполя Донецької області шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення.

Суддя