Справа № 640/2388/16-ц
У х в а л а

про залишення позовної заяви без руху

"14" березня 2016 р. суддя Київського районного суду м. Харкова Якуша Н.В. розглянувши позовну заяву ОСОБА_1, ОСОБА_2 до ОСОБА_3, ОСОБА_4, в особі його законного представника ОСОБА_3, за участю третьої особи Київський РВ ДМС України в Харківській області, про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, та зняття з реєстрації за місцем проживання, -

В С Т А Н О В И В :

15.02.2016 року позивачі звернулись до суду з даною позовною заявою до ОСОБА_3 та до неповнолітньої дитини ОСОБА_4, в особі його законного представника ОСОБА_3, заявивши вимоги про визнання їх такими, що втратили право користування житловим приміщенням, та зняття з реєстрації за місцем проживання.

14.03.2016 року до судді надійшли відомості щодо місця реєстрації відповідачів по справі.

Так, Конституцією України закріплено право кожного на судовий захист та передбачено, що юрисдикція судів поширюється на всі правовідносини, що виникають у державі (статті 55, 124), а статтею 18 Закону України від 7 липня 2010 року № 2453-VI "Про судоустрій і статус суддів" (далі - Закон № 2453-VI) визначено, що суди загальної юрисдикції спеціалізуються на розгляді цивільних, кримінальних, господарських, адміністративних справ, а також справ про адміністративні правопорушення.

Суди мають враховувати, що забезпечення кожному права на справедливий суд та реалізація права особи на судовий захист мають здійснюватися з урахуванням норм Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (РИМ, 4.XI.1950, далі - Конвенція 1950 року), а також практики Європейського суду з прав людини, які відповідно до статті 17 Закону України від 23 лютого 2006 року № 3477-IV "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" застосовуються судами при розгляді справ як джерело права.

Відповідно до пункту 1 статті 6 Конвенції 1950 року кожен при вирішенні спору щодо його цивільних прав та обов'язків має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Ніхто не може бути позбавлений права на розгляд його справи в суді, до підсудності якого вона віднесена процесуальним законом (стаття 8 Закону № 2453-VI).

Проте, вирішуючи питання про відкриття провадження у справі, суди повинні перевірити відповідність вимог, з якими позивач звертається до суду для захисту, а також дотримання позивачем вимог, передбачених ст.ст. 119, 120 ЦПК України.

Розглянувши позовну заяву та додані до неї матеріали, вважаю, що подана позовна заява не відповідає вимогам ст.ст. 119, 120 ЦПК України, а саме:

- в порушення вимог ч. 5 ст. 119 ЦПК України не повністю сплачений судовий збір за розгляд даної справи.

Відповідно до п. 1 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» судовий збір справляється у відповідному розмірі від мінімальної заробітної плати у місячному розмірі, встановленої законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.

Відповідно до Закону України «Про Державний бюджет України на 2016 рік» з 01 січня 2016 року мінімальна заробітна плата установлена у місячному розмірі 1378 грн.

Згідно п.2 ч.2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» за позови немайнового характеру, які подані фізичними особами розмір судового збору становить 0,4 розміру мінімальної заробітної плати, що з 01.01.2016 року складає - 551 грн. 20 коп.

З матеріалів справи вбачається, що позивач ОСОБА_1 сплатила судовий збір у вказаному розмірі, про що свідчить оригінал квитанції від 15.02.2015 року №16.

Разом з тим, відповідно до ч.6 ст. 6 Закону України «Про судовий збір» у разі коли позов немайнового характеру подається одночасно кількома позивачами до одного або кількох відповідачів, судовий збір сплачується кожним позивачем окремим платіжним документом у розмірах, установлених статтею 4 цього Закону за подання позову немайнового характеру.

Таким чином за подання вказаної позовної заяви другий позивач ОСОБА_2 також має обовязок сплатити суму судового збору за предявлений ним позов в розмірі 551 грн. 20 коп.

Разом з тим, позивач ОСОБА_2 не надав до суду квитанцію про сплату судового збору на вищевказану суму.

Отже, позивач ОСОБА_2 має надати квитанцію про сплату судового збору ще на суму 551 грн. 20 коп., які повинні бути перераховані на наступний рахунок: отримувач коштів: Управління державної казначейської служби України у Київському районі м. Харкова Харківської області, код отримувача: 37999675, банк отримувача: ГУДКСУ в Харківській обл., МФО: 851011, рахунок отримувача:0004, код класифікації доходів бюджету: 22030001, у призначенні платежу платником повинно бути вказано: слова "судовий збір", Київський районний суд м. Харкова код ЄДРПОУ суду: 02893746.

Крім того, в порушення вимог ч.1 ст.120 ЦПК України щодо надання до позовної заяви її копії та копії всіх документів, що додаються до неї, відповідно до кількості відповідачів і третіх осіб, позивачі не надали для другого відповідача копію позову.

Отже, позивачі мають надати до суду ще одну копію позовної заяви із додатками для відповідача ОСОБА_5

Європейський суд з прав людини у своїй прецедентній практиці виходить із того, що положення пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантує кожному право подати до суду будь-який позов, що стосується його цивільних прав і обов'язків. Проте право на суд не є абсолютним і воно може бути піддане обмеженням, дозволеним за змістом, тому що право на доступ до суду за своєю природою потребує регулювання з боку держави. Разом з тим, такі обмеження не повинні впливати на доступ до суду чи ускладнювати цей доступ таким чином і такою мірою, щоб завдати шкоди суті цього права, та мають переслідувати законну мету.

Згідно ст. 121 ЦПК України позовна заява, подана без додержання вимог у статтях 119-120 ЦПК України або не сплачено судовий збір, підлягає залишенню без руху з наданням строку для усунення недоліків.

На підставі викладеного, вважаю за необхідне позовну заяву залишити без руху та надати позивачу строк для усунення недоліків, вказаних в ухвалі суду.

Тому, керуючись ст. ст. 119, 121 ЦПК України,

У Х В А Л И В :

Позовну заяву ОСОБА_1, ОСОБА_2 до ОСОБА_3, ОСОБА_4, в особі його законного представника ОСОБА_3, за участю третьої особи Київський РВ ДМС України в Харківській області, про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, та зняття з реєстрації за місцем проживання - залишити без руху.

Надати позивачам 5-денний строк, з дня отримання цієї ухвали, для усунення недоліків позовної заяви.

Розяснити позивачу, що в разі невиконання вимог ухвали, позовна заява буде вважатися неподаною та повернута заявникові.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Н.В. Якуша