УХВАЛА ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 жовтня 2016 року м. Київ

Колегія суддів Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

Журавель В.І., Гулька Б.І., Закропивного О.В.,

розглянувши в попередньому судовому засіданні справу за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Український папір» до ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7 про відшкодування шкоди за касаційною скаргою товариства з обмеженою відповідальністю «Український папір» на рішення Липовецького районного суду Вінницької області від 23 березня 2016 року та ухвалу апеляційного суду Вінницької області від 23 травня 2016 року,

в с т а н о в и л а:

У вересні 2015 року товариство з обмеженою відповідальністю «Український папір» (далі - ТОВ «Український папір») звернулося до суду із указаним вище позовом, посилаючись на те, що відповідно до його наказів про прийняття на роботу відповідачі перебували з ним у трудових відносинах, зокрема: ОСОБА_4 займав посаду менеджера; ОСОБА_5 - старшого товарознавця; ОСОБА_6 - комірника; ОСОБА_7 - посаду бухгалтера Запорізького регіонального складу ТОВ «Український папір».

При прийнятті на роботу з ними були укладені договори про повну матеріальну відповідальність, відповідно до умов яких на кожного з них покладались обов'язки по обліку та збереженню товарно-матеріальних цінностей компанії, які перебували на регіональному складі, тощо.

11 вересня 2014 року була проведена інвентаризація залишків товарно-матеріальних цінностей. При виведенні результатів даної інвентаризації станом на 12 вересня 2014 року була встановлена недостача товарно-матеріальних цінностей у сумі 95 905 грн 18 коп.

Під час проведення інвентаризації комісією виявлена невідповідність даних, відображених у бухгалтерському обліку та фактично наявним на складі товарно-матеріальним цінностям.

У зв'язку з тим, що кожен відповідач підписав із позивачем договір про повну матеріальну відповідальність, тому сума збитків підлягає стягненню з них у солідарному порядку.

12 листопада 2015 року товариство подало до суду заяву про збільшення розміру позовних вимог, яка була обґрунтована результатами експертного дослідження, відповідно до якого за період із 01 січня 2014 року по 03 жовтня 2014 року розмір шкоди заподіяний ТОВ «Український папір» склав 278 982 грн 20 грн та лишки у розмірі 67 523 грн 58 коп., які зараховані до різниці виявленої недостачі і остаточну суму нестачі було затверджено у розмірі 211 499 грн 62 коп., яку позивач просив стягнути з кожного з відповідачів на його користь у розмірі по 52 862 грн 41 коп.

Рішенням Липовецького районного суду Вінницької області від 23 березня 2016 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Вінницької області від 23 травня 2016 року, ТОВ «Український папір» відмовлено у задоволенні позову.

У касаційній скарзі ТОВ «Український папір» просить скасувати рішення та ухвалу судів попередніх інстанцій та направити справу на новий судовий розгляд, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права.

Відповідно до п. 6 розд. XII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 2 червня 2016 року № 1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів» Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ діє в межах повноважень, визначених процесуальним законом, до початку роботи Верховного Суду та до набрання чинності відповідним процесуальним законодавством, що регулює порядок розгляду справ Верховним Судом.

У зв'язку з цим справа підлягає розгляду в порядку, передбаченому Цивільним процесуальним кодексом України від 18 березня 2004 року.

Касаційна скарга підлягає відхиленню.

Відповідно до ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Ухвалюючи рішення про відмову у задоволенні позову, суд першої інстанції, з висновком якого погодився й апеляційний суд, вірно застосувавши положення ст. ст. 130, 134-1, 135-1, 138 КЗпП України, Інструкції по інвентаризації основних засобів, нематеріальних активів, товарно-матеріальних цінностей, грошових коштів і документів та розрахунків, затвердженої наказом Міністерства фінансів України № 69 від 11 серпня 1994 року, оцінивши докази відповідно до ст. 212 ЦПК України, з дотриманням норм процесуального права, обґрунтовано виходив із недоведеності ТОВ «Український папір» факту невиконання трудових обов'язків відповідачами та наявності шкоди внаслідок їхніх дій.

Колегія суддів погоджується з такими висновками судів попередніх інстанцій.

Як убачається із матеріалів справи (а.с. 14-23) між ТОВ «Український папір» та відповідачами були укладені договори про повну індивідуальну матеріальну відповідальність останніх.

Позивач із урахуванням збільшених позовних вимог (а.с. 241-242) просив стягнути на його користь із відповідачів по 52 862 грн 41 коп. з кожного шкоди, заподіяної незбереженням матеріальних цінностей та порушення порядку їх обліку.

Докази про те, які конкретно порушення трудових обов'язків допустив кожен працівник, ступінь його вини та пропорційна їй частка загальної шкоди, за яку до нього може бути застосовано відповідний вид і межі матеріальної відповідальності, позивач суду не надав.

Доводи касаційної скарги зводяться до оцінки доказів, їх належності та допустимості, порядку збирання та надання суду, що відповідно до ст. 335 ЦПК України не є компетенцією суду касаційної інстанції.

Таким чином, оцінивши всі зібрані у справі докази, правильно встановивши характер правовідносин та вірно застосувавши норми матеріального права, суди із урахуванням встановлених обставин справи обґрунтовано дійшли висновку про відмову у задоволенні позову.

Враховуючи наведене та керуючись ст. 332 ЦПК України, колегія суддів Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю «Український папір» відхилити.

Рішення Липовецького районного суду Вінницької області від 23 березня 2016 року та ухвалу апеляційного суду Вінницької області від 23 травня 2016 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

СуддіВ.І. Журавель
Б.І. Гулько

О.В.Закропивний