Справа № 314/2134/16-ц Провадження № 2/314/485/2016
14.03.2016 року м.Вільнянськ
Вільнянський районний суд Запорізької області у складі:
головуючого судді Беспалько Т.Д.
секретаря судового засідання Печонкіної В.П.
за участю представника позивача ОСОБА_1,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Вільнянськ цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до Сільськогосподарського виробничого кооперативу «Вільнянськ» про визнання договору оренди земельної ділянки припиненим
24 травня 2015 року ОСОБА_3 помер.
10 лютого 2016 року позивач отримала свідоцтво про право на спадщину за заповітом на вищевказану земельну ділянку.
В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що оспорюваний договір оренди був укладений строком на 10 років. Строк дії договору між ОСОБА_3 та СВК « Вільнянськ» від 01 липня 2004 року ( п. 8 договір оренди землі) сплинув 01 липня 2014 року. У п. 8 вищезазначеного договору оренди землі від 01 липня 2004 року не зазначено, що термін дії договору починається з моменту його державної реєстрації.
Як зазначає позивач згідно ст.ст. 18,20 Закону України « Про оренду землі» договір оренди підлягає державної реєстрації, якщо такий договір укладений. Після його державної реєстрації договір оренди набирає чинності. У відповідності до ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору ( про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, також усі ті умови, що визначені законом як істотні. Сторони, дійшовши згоди щодо істотних умов договору оренди землі скріпляють його своїми підписами, що і є моментом укладання договору. Разом із тим цивільні права та обов»язки, на досягнення яких спрямоване волевиявлення сторін договору оренди, набуваються після відповідної державної реєстрації. В момент державної реєстрації набирає чинності ( юридичної сили) договір, укладання якого вже відбулося, і така реєстрація не може змінювати моменту укладання договору.
В судовому засіданні представник позивача позов підтримав просив задовольнити, надав пояснення аналогічні викладеним у позовній заяві.
Представник відповідача в судове засідання не з»явився, про час та місце слухання справи попереджений належним чином.
Суд розглядає справу у порядку ст. 224 ЦПК України. Про що не запречує представник позивача.
Суд, вислухавши представника позивача, дослідивши письмові матеріали справи, встановив наступне.
24 травня 2015 року ОСОБА_3 помер.
10 лютого 2016 року позивачОСОБА_2 отримала свідоцтво про право на спадщину за заповітом на вищевказану земельну ділянку.
Згідно із п. 8 договору оренди землі вищевказаний договір оренди укладений на строк на 10 років, після закінчення строку договору орендар має переважне право поновлення його на новий строк, у цьому разі орендар повинен не пізніше ніж за 60 днів до закінчення строку дії договору повідомити письмово орендодавця про намір продовжити його дію.
Відповідно до частини другої статті 792 Цивільного кодексу України відносини щодо найму ( оренди) земельної ділянки регулюються законом.
Спеціальним законом, яким регулюються земельні правовідносини, пов»язані з орендою землі, є Закон України « Про оренду землі».
Договір оренди землі укладається у письмові формі, однією із істотних умов договору є строк дії договору, який визначається за згодою сторін і не може перевищувати 50 років.
Передача об»екта оренди орендарю здійснюється орендодавцем у строки та на умовах, що визначені у договорі оренди землі, за актом приймання передачі. Договір оренди землі припиняється у разі закінчення строку, на який його було укладено у відповідності до ст. 14,17,19,31 Закону України « Про оренду землі».
У відповідності до ст. 20 Закону України « Про оренду землі» укладений договір оренди землі підлягає державної реєстрації.
Згідно зі статтею 2 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обмежень" (в редакції, що діяла на момент укладення договору), державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обмежень офіційне визнання і підтвердження державою фактів виникнення, переходу або припинення речових прав на нерухоме майно та їх обмежень, що супроводжується внесенням даних до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та їх обмежень;
Згідно зі ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Сторони договору, дійшовши згоди щодо істотних умов договору оренди землі скріплюють його своїми підписами, що і є моментом укладення договору.
Відповідно до ст. 202 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.
За змістом ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.
Реєстрація договору є адміністративним актом, тобто елементом зовнішнім щодо договору. Вказана правова позиція наведена у правових висновках, викладених в постановах Верховного Суду України № 6-127цс13 від 18 грудня 2013 року, та № 6-118цс13 від 25 грудня 2013 року.
Тобто цивільні права та обов»язки, на досягнення яких було спрямоване волевиявленні сторін при укладанні спірних договорів, набуваються після відповідної державної реєстрації. В момент державної реєстрації набирає чинності ( набуває юридичної сили) договір, укладання якого вже відбулося, і така реєстрація не може змінювати моменту укладання договору ( Правова позиція Верховного Суду України у справі № 6-162 ц 13 від 19.02.2014 року).
Відповідно до ст. 631 ЦК України строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов'язки відповідно до договору.
Реєстрація договору є адміністративним актом і ніяким чином не вливає на факт його укладання ( Правова позиція Верховного Суду України у справі № 6-127 цс від 18.12.2013 року).
Починаючи з дня укладання договору оренди та передачі земельної ділянки позивач СВК « Вільнянськ» користувався нею відповідно до умов договору.
Оскільки, після підписання договору оренди у сторін виникає право на реєстрацію правочину, право вимагати у іншої сторони виконання зобовязання за правочином, у тому числі й щодо передачі земельної ділянки, то суд вважає, що строк дії договору пов'язаний безпосередньо з моментом виникнення прав та обовязків у сторін правочину, а отже починає спливати з моменту укладення договору.
Відповідно до ч.1 ст. 31 Закону України «Про оренду землі» договір оренди землі припиняється в разі, зокрема - закінчення строку, на який його було укладено.
Оскільки, договір укладено строком на 10 років, враховуючи дату укладення договору - 01.07.2004 та враховуючи вимоги ст.ст.253, 254 ЦК України, суд приходить до висновку, що правовідносини за договором оренди землі від 01 липня 2004 року укладеного між ОСОБА_3та СВК «Вільнянськ» припинилися 01.07.2014.
За таких обставин, виходячи зі змісту ст. 640 ЦК України та ст. 18 Закону України « Про оренду землі» ( в редакції чинній на час укладання договору оренди) , строк дії договору оренди починається не з дати його державної реєстрації, оскільки державна реєстрація договору вказує на його чинність і не може змінювати день його укладення, тобто строк дії договору.
При цьому суд враховує правову позицію Верховного суду у справі №6-162ц13.
Відповідно до ст. 31,34 Закону України « Про оренду землі» від 06.10.1998 року № 161-Х1У договір оренди землі припиняється, у тому числі, і в разі закінчення строку, на який його було укладено. У разі припинення або розірвання договору оренди землі орендар зобов»язаний повернути орендодавцеві земельну ділянку на умовах, визначених договором.
Керуючись ст.ст. 3, 10, 60, 208, 209, 212-215, 224 ЦПК України, суд, -
Позовні вимоги ОСОБА_2 до Сільськогосподарського виробничого кооперативу «Вільнянськ» про визнання договору оренди земельної ділянки припиненим задовольнити.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом десяти днів з дня отримання копії рішення.
Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку через суд першої інстанції шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення.

Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії рішення.

Суддя: Т.Д. Беспалько

14.03.2016