22-ц/775/763/2016(м)
Єдиний унікальний номер 263/4518/16-ц
Номер провадження 22-ц/775/763/2016 (м)
Головуючий у 1-й інстанції: Томілін О.М.
Доповідач: Лопатіна М.Ю.
У Х В А Л А

Іменем України

21 вересня 2016 року Апеляційний суд Донецької області у складі:

головуючого судді Лопатіної М.Ю.

суддів Сороки Г.П., Биліни Т.І.,

при секретарі Зал Ю.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Маріуполі справу за скаргою ОСОБА_1, заінтересовані особи: державний виконавець Селидівського міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Донецькій області ОСОБА_2, відділ державної виконавчої служби Краматорського міського управління юстиції у Донецькій області, про визнання неправомірною бездіяльності

за апеляційною скаргою Селидівського міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Донецькій області на ухвалу Жовтневого районного суду міста Маріуполя Донецької області від 18 липня 2016 року,-

В С Т А Н О В И В:

12 квітня 2016 року ОСОБА_1 звернувся до суду з вищезазначеною скаргою, в обґрунтування якої зазначав з червня 2015 року по 11 березня 2016 року на примусовому виконанні в Селидівському міському відділі державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Донецькій області знаходився виконавчий лист №263/2365/15-ц від 16 червня 2015 року, виданий за рішенням Жовтневого районного суду м. Маріуполя від 28 квітня 2015 року про стягнення з Кредитної спілки «Кредитно-депозитарний центр «Професіонал» на його користь 15 202,32 грн. Вказане виконавче провадження було 11 березня 2016 року закінчене без фактичного виконання. Заявник вважав, що дане судове рішення було не виконане по причині незаконної бездіяльності державного виконавця. При цьому зазначив, що державний виконавець несвоєчасно перевіряв наявність у боржника рахунків у банківських установах в Україні і за кордоном, нерухомого майна, земельних ділянок, не арештовував касу підприємства-боржника, своєчасно не направляв до банківських установ платіжні вимоги на списання арештованих грошових коштів, своєчасно не виносив та не направляв постанову про арешт усього майна боржника, не звертався з окремим дорученням до інших відділів державної виконавчої служби у інших містах України для виконання рішення суду, своєчасно не направив подання про заборону виїзду керівнику підприємства-боржника за кордон, а коли направив, то оформив його неправильно, не звертався до суду з позовами до підприємства-боржника та співвідповідачів про припинення та розірвання іпотечних договорів, згідно яких переважна більшість нерухомого майна підприємства-боржника була продана боржником у розстрочку через іпотеку різним фізичним особам, не виставляв своєчасно на продаж нерухоме майно боржника, на яке відсутнє обтяження. Просив поновити йому строк звернення до суду з цією скаргою, визнати незаконною в період з червня 2015 року по 11 березня 2016 року бездіяльність державного виконавця Литвиненко Ю.В. Селидівського міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Донецькій області по тривалому невиконанню, по несвоєчасному та неповному здійсненню виконавчих дій у виконавчому провадженні з виконання виконавчого документу № 263/2365/15-ц від 16 червня 2015 року, виданого за рішенням Жовтневого районного суду м. Маріуполя Донецької області від 28 квітня 2015 року.

Ухвалою Жовтневого районного суду Донецької області від 18 липня 2016 року скаргу ОСОБА_1 задоволено. Визнано неправомірною бездіяльність державного виконавця Селидівського міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Донецькій області ОСОБА_2 при виконанні рішення у виконавчому провадженні № 47957987.

З даною ухвалою суду не погодився Селидівський міський відділ державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Донецькій області та подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просив ухвалу суду скасувати та постановити нову, якою відмовити в задоволенні скарги.

Доводи апеляційної скарги зводяться до того, що суд першої інстанції необґрунтовано поновив скаржнику строку звернення до суду, оскільки ОСОБА_1 про хід виконання рішення суду було відомо з грудня 2015 року. Крім того, місцевий суд не врахував, що державним виконавцем були вжиті всі необхідні заходи, передбачені Законом «Про виконавче провадження», по виконанню рішення Жовтневого районного суду м. Маріуполя від 28 квітня 2015 року. Так, в перебігу примусового виконання були зроблені запити до Державної фіскальної служби України щодо встановлення номерів рахунків, відкритих у банках та інших фінансових установах боржником, до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно з метою виявлення зареєстрованих речових прав, їх обтяження на обєкт нерухомого майна, до Відділу Держземагенства у м. Селидово Донецької області з метою встановлення наявності зареєстрованих земельних ділянок, належних на праві власності боржнику; до ЦІІППВАЗ м. Красноармійськ з метою встановлення наявності зареєстрованих транспортних засобів, належних на праві власності боржнику. Також, державним виконавцем була винесена постанова про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження, якою арештовано все нерухоме майно боржника. Крім того, державним виконавцем направлено подання до Селидівського міського суду Донецької області про тимчасове обмеження у праві виїзду за кордон керівника Кредитної спілки «Кредитно-депозитний центр «Професіонал», а також зроблені запити до Національного Банку України, Центрального депозитарію з метою зясування чи тримає боржник свої активи у цінних паперах.

Сторони у судове засіданні апеляційного суду не зявились, про час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином.

Згідно заяви, Селидівський міський відділ державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Донецькій області просив розглянути справу за відсутності його представника, його скаргу задовольнити.

В силу ч. 2 ст. 305 ЦПК України, неявка сторін або інших осіб, які беруть участь у справі, належним чином повідомлених про час і місце розгляду справи, не перешкоджає розглядові справи.

Заслухавши суддю доповідача, дослідивши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Згідно п. 3 ч.1 ст. 312 ЦПК України, розглянувши скаргу на ухвалу суду першої інстанції, апеляційний суд скасовує ухвалу і передає питання на новий розгляд до суду першої інстанції, якщо останній порушив порядок, встановлений для його вирішення.

Судом першої інстанції встановлено, що 24 червня 2015 року державним виконавцем Селидівського міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Донецькій області ОСОБА_2 відкрито виконавче провадження №47957987 з виконання виконавчого листа, виданого за рішенням Жовтневого районного суду м. Маріуполя від 28 квітня 2015 року про стягнення з Кредитної спілки «Кредитно-депозитарний центр «Професіонал» на користь ОСОБА_1 15202,32 грн. (а.с.38)

11 березня 2016 року заступником начальника відділу ОСОБА_3 винесено постанову про закінчення виконавчого провадження на підставі п. 10 ч.1 ст. 49 Закону України «Про виконавче провадження», у звязку зі зміною юридичної адреси боржника. (а.с.37)

Задовольняючи скаргу ОСОБА_1 суд першої інстанції виходив з неправомірності бездіяльності державного виконавця Селидівського міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Донецькій області при виконанні рішення Жовтневого районного суду м. Маріуполя від 28 квітня 2015 року, з огляду на те, що державним виконавцем не було вжито жодних самостійних заходів по виявленню більш ліквідного майна боржника та не встановлено повного переліку майна, на яке може бути накладено стягнення, не проведено жодних дій по опису майна боржника та встановленню його вартості.

Такі висновки суду є передчасними і такими, що зроблені з порушенням порядку, встановленого для вирішення вказаного питання.

Відповідно до частини п'ятої статті 124 Конституції України судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов'язковими до виконання на всій території України. У пункті 9 частини третьої статті 129 Конституції України до основних засад судочинства віднесено обов'язковість рішень суду.

Судові рішення, що набрали законної сили, обов'язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами.

Отже, виконання судових рішень у цивільних справах є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду, що передбачено статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року.

Одним із засобів юридичного захисту сторін виконавчого провадження при проведенні виконавчих дій є судовий контроль за виконанням судових рішень у цивільних справах, який передбачає, зокрема, можливість здійснення певних процесуальних дій у виконавчому провадженні лише з дозволу суду, а також обов'язок суду розглянути скарги на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця та інших посадових осіб державної виконавчої служби й позови, що виникають із відносин щодо примусового виконання судових рішень.

Відповідно до ч. 1 ст. 383 ЦПК України учасники виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їх права чи свободи.

Як розяснено в п. 18 постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 7 лютого 2014 року N 6 «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судових рішень у цивільних справах», за результатами розгляду скарги на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби суд постановляє ухвалу, яка має відповідати вимогам статей 210, 213, 387 ЦПК.

Згідно ст. 213 ЦПК України, рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Таким вимогам оскаржуване судове рішення не відповідає.

Так, звертаючись зі скаргою до суду, ОСОБА_1 посилався на те, що державний виконавець не здійснював своєчасно ряд заходів по виконанню рішення Жовтневого районного суду м. Маріуполя від 28 квітня 2015 року. В свою чергу державний виконавець, заперечуючи проти таких доводів заявника, зазначав, що всі передбачені законом заходи по виконанню рішення суду ним були своєчасно виконані.

Розглядаючи справу, суд першої інстанції повно і всебічно не перевірив всіх доводів скарги, а також заперечень державного виконавця, для чого не постановив ухвалу про витребування, в порядку ст. 88 Закону України «Про виконавче провадження», для огляду матеріалів виконавчого провадження, а обмежився тільки двома копіями постанов державного виконавця про відкриття та закінчення виконавчого провадження та за результатами розгляду скарги передчасно постановив ухвалу про її задоволення.

Отже, оскільки судом першої інстанції порушено порядок, встановлений для розгляду скарг на дії та бездіяльність державних виконавців, оскаржувана ухвала підлягає скасуванню з направленням справи до суду першої інстанції.

Керуючись ст.ст.307, 312, 313-315 ЦПК України, апеляційний суд

у х в а л и в :

Апеляційну скаргу Селидівського міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Донецькій області задовольнити частково.

Ухвалу Жовтневого районного суду м. Маріуполя Донецької області від 18 липня 2016 року скасувати і передати питання на новий розгляд до суду першої інстанції.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання чинності.

Судді: