Справа № 236/1571/16-ц
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 серпня 2016 року Краснолиманський міський суд Донецької області у складі:

головуючого судді Бєлоусова А.Є.,

при секретарі Колесник О.І.,

розглянувши в відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Лиман цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності в порядку спадкування за законом на частину житлового будинку та частину земельної ділянки,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1, в інтересах якої діє на підставі довіреності ОСОБА_3, в червні 2016 року подано позов до ОСОБА_2 про визнання права власності в порядку спадкування за законом на частину житлового будинку та частину земельної ділянки.

Свої вимоги позивач обґрунтовує наступними обставинами.

07.08.2010 року помер чоловік позивача ОСОБА_4. За життя йому належали на праві власності житловий будинок з господарським будівлями та земельна ділянка, призначена для будівництва і обслуговування житлового будинку і господарських будівель, розташовані за адресою Донецька область, м. Лиман (колишня назва м. Красний Лиман), вул. Сонячна, буд.13. Позивачеві належить право власності на ? частину вказаного житлового будинку та ? частину зазначеної земельної ділянки на підставі відповідних свідоцтв, виданих Краснолиманською державною нотаріальною конторою, оскільки таке майно було спільною сумісної власністю подружжя.

Після смерті чоловіка позивача ОСОБА_4 відкрилась спадщина на ? частину житлового будинку, а також на 1/2 частину земельної ділянки, призначеної для будівництва та обслуговування земельного будинку та господарських будівель.

Спадкоємцями після смерті ОСОБА_4 були його дружина ОСОБА_1 та його син ОСОБА_5. Після смерті свого чоловіка позивач прийняла спадщину згідно зі ст. ст. 1269,1270 ЦК України, натомість ОСОБА_5 хоча і прийняв спадщину, однак не завершеним належне оформлення свої спадкових прав на нерухоме майно. ОСОБА_5 помер 08.11.2015 року.

Спадкоємцями на ? частину житлового будинку та 1/4 частину земельної ділянки, розташованих за адресою Донецька область, м. Лиман, вул. Сонячна, буд.13, після смерті ОСОБА_5 стали його матір ОСОБА_1, його дружина ОСОБА_6, його син ОСОБА_7, його донька ОСОБА_2 по 1/16 частині нерухомого майна кожному зі спадкоємців. ОСОБА_6 та ОСОБА_7 відмовились від своєї частини у спадщині на користь ОСОБА_2.

З метою отримання свідоцтва про право на спадщину після смерті свого сина ОСОБА_5 позивач ОСОБА_1 зверталась до Краснолиманської державної нотаріальної контори Донецької області. Державний нотаріус відмовив позивачу у вчиненні нотаріальної дії щодо видачі свідоцтва про право на спадщину за законом через відсутність правовстановлюючих документів на нерухоме майно на імя померлого ОСОБА_5. З огляду на це, ОСОБА_1 вважає за необхідне звернутись до суду за захистом свого майнового права.

Для участі в судовому засіданні ОСОБА_1 не прибула, хоча була своєчасно повідомлена про дату, час та місце розгляду цивільної справи, надала повноваження щодо представництва своїх інтересів в суді ОСОБА_3 (а. с. 9,10).

Представник позивача ОСОБА_3 надав до суду заяву про розгляд справи без його участі, заявлені позовні вимоги підтримав у повному обсязі та просив позо задовольнити (а.с.43)

Відповідач ОСОБА_2 була повідомлена судом про дату, час та місце розгляду цивільної справи,для участі в судовому засіданні не прибула, надала заяву, в якій визнала позовні вимоги повністю, просила здійснювати розгляд справи без її участі (а.с.44).

З огляду на це та відповідно до ст. 169, ч.2 ст. 197 ЦПК України суд вважає за можливе розглянути позов за відсутності осіб, які беруть участь у справі, та без здійснення фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного пристрою.

Дослідивши подані позивачем докази, всебічно і повно зясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, суд встановив фактичні обставини та відповідні їм правовідносини.

ОСОБА_1 та ОСОБА_4 перебували між собою у шлюбі.

ОСОБА_4 помер 07.08.2010 року у віці 75 років у м. Красний Лиман Донецької області, що підтверджено наданою позивачем копією свідоцтва про смерть серії 1-НО № 493164, виданого 17.08.2010 року відділом РАЦС Краснолиманського МУЮ Донецької області(а.с.11).

Як вбачається з витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію народження № 0 від 29.12.2015 року, ОСОБА_5 народився 21.03.1959 року в м. Красний Лиман Донецької області, його батьками були ОСОБА_4 та ОСОБА_1 (а.с.13).

ОСОБА_5 помер 08.11.2015 року у віці 56 років у м. Красний Лиман Донецької області, що підтверджено наданою позивачем копією свідоцтва про смерть серії І-НО № 931654, виданого 29.12.2015 року відділом ДРАЦС Краснолиманського МУЮ у Донецькій області(а.с.12).

ОСОБА_4 за життя належали земельна ділянка площею 0,0600 га, розташована за адресою Донецька область, м. Красний Лиман, вул. Сонячна,буд.13,і призначена для будівництва та обслуговування житлового будинку і господарських будівель(державний акт про право власності на земельну ділянку серії ЯЖ № 545341від 17.12.2008 року, а.с.23), а також житловий будинок за цією ж адресою (технічний паспорт № 10-2974, виготовлений КП «БТІ» м. Словянськ, а. с. 30-34).

19.02.2013 року позивач ОСОБА_1 отримала у державного нотаріуса Краснолиманської державної нотаріальної контори свідоцтва про право власності на ? частку у праві спільної сумісної власності на майно, набуте подружжям за час шлюбу житлового будинку з господарським будівлями та земельної ділянки, призначеної для будівництва і обслуговування житлового будинку і господарських будівель, розташованих за адресою Донецька область, м. Лиман (колишня назва м. Красний Лиман), вул. Сонячна, буд.13(а.с.14,18).

Крім того, після смерті ОСОБА_4 державним нотаріусом були видані 19.02.2013 року свідоцтва про право на спадщину за законом позивача ОСОБА_1 на ? частину обєктів нерухомого майна - житлового будинку з господарським будівлями та земельної ділянки, призначеної для будівництва і обслуговування житлового будинку і господарських будівель, розташованих за адресою Донецька область, м. Лиман, вул. Сонячна, буд.13 (а.с.15,19).

Право власності на відповідні частини нерухомого майна зареєстроване на імя позивача в Державному реєстрі прав на нерухоме майно (а.с.16-17,22).

Натомість син померлого ОСОБА_4 ОСОБА_5, якому в порядку спадкування належали також по 1/4 частині житлового будинку і земельної ділянки за адресою Донецька область, м. Лиман, вул. Сонячна, буд.13, спадщину прийняв, однак не оформив належним чином своїх спадкових прав на частки у вказаному майні.

Зі змісту повідомлення Лиманської державної нотаріальної контори від 15.07.2016 року № 656/02-14 (а.с.42) вбачається, що після смерті ОСОБА_5 була заведена спадкова справа № 630/2016, при цьому ОСОБА_1 та ОСОБА_8 звернулись із заявами про прийняття спадщини, а ОСОБА_6 та ОСОБА_7 відмовились від спадщини.

Постановою державного нотаріуса від 21.06.2016 року позивачу ОСОБА_1 відмовлено у вчиненні нотаріальної дії щодо видачі свідоцтва про право на спадщину за законом через відсутність правовстановлюючих документів на нерухоме майно на імя померлого ОСОБА_5. (а.с.35,36). Відмова у вчиненні нотаріальних дій позивачем в судовому чи адміністративному порядку оскаржена не була.

Суд приходить до висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 підлягають задоволенню з таких підстав.

Відповідно до ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Згідно з ч.4 ст.25 ЦК України цивільна правоздатність фізичної особи припиняється в момент її смерті.

Ст.1216 ЦК України наголошує, що спадкуванням є перехід прав та обовязків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Відповідно до ст.1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

За змістом ст.ст.269-270,1219 ЦК України право власності померлого ОСОБА_5 не є таким, що нерозривно пов`язане з його особою, а отже, входить до складу спадщини.

Відповідно до ст. 1276 ЦК України якщо спадкоємець за заповітом або за законом помер після відкриття спадщини і не встиг її прийняти, право на прийняття належної йому частки спадщини, крім права на прийняття обов'язкової частки у спадщині, переходить до його спадкоємців (спадкова трансмісія).

ОСОБА_5 помер та за життя не встиг належним чином оформити свої спадкові права на частину, належну йому після смерті батька ОСОБА_4.

Відповідно до ст.1258 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття. З огляду на це, позивач ОСОБА_1 є спадкоємцем за законом.

На підставі ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Отже, ОСОБА_5 був спадкоємцем першої черги після смерті свого батька ОСОБА_4. Позивач ОСОБА_1 згідно зі ст. 1265 ЦК України віднесена до числа спадкоємців першої черги за законом після смерті її сина ОСОБА_5. Іншим спадкоємцем після смерті ОСОБА_5 є донька померлого ОСОБА_2; осіб, які б у порядку ст. 1241 ЦК України мали право на обов'язкову частку у спадщині, не встановлено.

Позивач ОСОБА_1 через відсутність належного оформлення права власності на нерухоме майно померлим ОСОБА_5 позбавлена можливості отримати право на спадщину в порядку вчинення нотаріальних дій, а отже її право оспорюється. Способом захисту цивільних прав та інтересів може бути, зокрема, визнання права (ст. 16 ЦК України).

Право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту в судовому порядку шляхом його визнання у разі, якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності (ст. 392 ЦК України).

Відповідно до частин 1, 4 ст. 174 ЦПК України позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов протягом усього часу судового розгляду, зробивши усну заяву. Якщо відмову позивача від позову, визнання позову відповідачем викладено в адресованих суду письмових заявах, ці заяви приєднуються до справи. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

Визнання відповідачем ОСОБА_2 позовних вимог ОСОБА_1 не суперечить закону і не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, тому суд приймає диспозитивне розпорядження відповідача та вважає, що заявлені позовні вимоги про визнання права власності позивача на частку в нерухомому майні підлягають задоволенню в повному обсязі.

Керуючись ст. ст.182,328,1216-1222, 1225, 1261, 1268,1276 ЦК України, ст. ст. 10, 11, 15, 60, 61, 209, 213, 214, 215, 218 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності в порядку спадкування за законом на частину житлового будинку та частину земельної ділянки задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 (ІНФОРМАЦІЯ_1, народжена в с. Ярова Краснолиманського району Донецької області, зареєстрована за адресою ІНФОРМАЦІЯ_2, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1) право власності в порядку спадкування за законом на наступне нерухоме майно:

на 1/16 частину житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, розташованого за адресою Донецька область, м. Лиман (колишня назва м. Красний Лиман), вул. Сонячна, буд.13;

на 1/16 частину земельної ділянки, призначеної для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, площею 0,06 га (кадастровий номер :01:002:0177), розташованої за адресою Донецька область, м. Лиман, (колишня назва м. Красний Лиман), вул. Сонячна, буд.13.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку через Краснолиманський міський суд Донецької області до Апеляційного суду Донецької області шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення.

Особами, які брали участь у справі, але не були присутніми у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, може бути подана апеляційна скарга протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку на подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Повний текст рішення суду виготовлено 23.08.2016 року.

Суддя -