ДАРНИЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М.КИЄВА
справа № 753/5100/16-ц
провадження № 2/753/3774/16
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"01" серпня 2016 р. суддя Дарницького районного суду м.Києва Вовк Є.І., розглянувши матеріали за позовом ОСОБА_2 до Публічного акціонерного товариства "Дельта Банк" про стягнення грошових коштів на загальну суму 402142 грн. 06 коп. та у відшкодування моральної шкоди 2000 грн.

Встановив:

У 2016 році позивач звернувся до Дарницького районного суду м. Києва з вказаним позовом, зазначивши ціну позову 430680,33 грн.

Вказану заяву було подано без додержання вимог, викладених у ст.119 ЦПК України, а саме: ціна позову не відповідає позовним вимогам і обгрунтування цього відсутнє; відсутнє обгрунутвання вимог в контексті вимог Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» щодо регламентованого Законом розміру виплат в порядку виконання процедури ліквідації Публічного акціонерного товариства "Дельта Банк"; не зазначено доказів щодо заподіяння позивачу моральної шкоди.

Враховуючи викладене, ухвалою Дарницького районного суду м. Києва було вирішено залишити без руху позовну заяву з наданням строку для виправлення недоліків - 5 днів, копію якої позивач отримав 02.06.2016 року (згідно з розпискою у рекомендованому листі).

Проте, недоліки позову не були усунуті у встановлений судом строк.

Так, згідно з п.4 ч.2 ст.119 ЦПК України позовна заява повинна містити ціну позову, щодо вимог майнового характеру.

Згідно з п.1 ч.1 ст.80 ЦПК України ціна позову визначається у позовах про стягнення грошових коштів - сумою, яка стягується.

Отже, ціна позову є інститутом позовного провадження, що характеризує вартісне грошове вираження предмета спору між позивачем (третьою особою, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору в порядку ст.34 ЦПК України) і відповідачем. Ціна позову вказується позивачем відповідно до п.4 ч.2 ст.119,ст.80 Цивільного процесуального кодексу України і є обов'язковим реквізитом позовної заяви, що подається до суду, оскільки при ухвалені рішення суд вирішує питання про розподіл судових витрат.

Проте на вказані норми закону, а також на вимоги ст.119 ЦПК України щодо необхідності обгрунтування кожної обставини позивач уваги не звернув та вимоги вказаної ухвали Дарницького районного суду м. Києва не виконав.

Судом також враховано, що Прецедентна практика Європейського суду з прав людини виходить з того, що реалізуючі п.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо доступності правосуддя та справедливого судового розгляду кожна держава-учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких - не допустити судовий процес у безладний рух.

З цього приводу прецедентними є рішення Європейського суду з прав людини у справах «Осман проти Сполученого королівства» від 28.10.1998 року та «Круз проти Польщі» від 19 червня 2001 року.

У вказаних Рішеннях зазначено, що право на суд не є абсолютним. Воно може бути піддане обмеженням, дозволеним за змістом, тому що право на доступ до суду за самою своєю природою потребує регулювання з боку держави.

У зв'язку з наведеним, вказані висновки не є порушенням права на справедливий судовий захист та не можуть вважатися обмеженням права доступу до суду.

При цьому з положень ч.2 ст.121 ЦПК України вбачається: якщо позивач відповідно до ухвали суду у встановлений строк виконає вимоги, визначені статтями статтями 119 і 120 цього Кодексу, позовна заява вважається поданою в день первісного її подання до суду; інакше заява вважається неподаною і повертається позивачеві.

Відповідно до положень ч.5 ст.121 ЦПК України - повернення позовної заяви не перешкоджає повторному зверненню із заявою до суду, якщо перестануть існувати обставини, що стали підставою для повернення заяви.

На підставі викладеного, вважаю, що відповідно до ст.121 ЦПК України заяву належить повернути.

Керуючись ст.121 ЦПК України,

Ухвалив:

Повернути позов ОСОБА_2.

Апеляційна скарга на ухвалу може бути подана протягом 5 днів з дня отримання її копії.

Суддя: