№ 207/1226/16-ц
№ 2/207/926/16
08 серпня 2016 року м. Камянське .
Баглійський районний суд м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області у складі головуючого судді Скиби С.А. , при секретареві Крупновій І.М. , розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. м. Камянське справу за позовом ОСОБА_1 до Державного підприємства «Барєр» про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку ,
Представник відповідача в судове засідання у судове засідання двічі не явився , про день та час розгляду справи повідомлений належним чином , причину неявки суду не повідомив , тому суд вважає можливим розглянути справу у його відсутність та провести заочний розгляд справи .
Суд , вислухавши пояснення осіб , які беруть участь у справі , вивчивши матеріали справи , вважає , що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав .
Згідно зі ст. 117 КЗпП України в разі невиплати з вини власника належних звільненому працівникові сум у строки , передбачені в ст. 116 КЗпП України , підприємство повинно виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку .
Як розяснив Пленум Верховного Суду України у п. 20 постанови № 13 від 24 грудня 1999 року «Про практику застосування судами законодавства про оплату праці» , установивши при розгляді справи про стягнення заробітної плати у звязку із затримкою розрахунку при звільненні , що працівникові не були виплачені належні йому від підприємства , установи , організації суми в день звільнення , коли ж він у цей день не був на роботі , наступного дня після предявлення ним роботодавцеві вимог про розрахунок , суд на підставі ст. 117 КЗпП України стягує на користь працівника середній заробіток за весь період затримки розрахунку , а при не проведенні його до розгляду справи до дня постановлення рішення , якщо роботодавець не доведе відсутності в цьому своєї вини . Сама по собі відсутність коштів у роботодавця не виключає його відповідальності .
Рішенням Конституційного Суду України від 22 лютого 2012 року у справі №1-5/2012 вирішено , що в аспекті конституційного звернення положення ч. 1 ст. 233 КЗпП України у взаємозвязку з положеннями ст. ст. 116, 117, 237-1 цього кодексу слід розуміти так , що для звернення працівника до суду з заявою про вирішення трудового спору щодо стягнення середнього заробітку за весь час затримки по день фактичного розрахунку при звільненні та про відшкодування завданої при цьому моральної шкоди встановлено тримісячний строк , перебіг якого розпочинається з дня , коли звільнений працівник дізнався або повинен був дізнатися про те , що власник або уповноважений ним орган , з вини якого сталася затримка виплати всіх належних при звільненні сум , фактично з ним розрахувався .

Відповідачем не надані докази повного розрахунку з ОСОБА_1 . Представник позивача стверджує , що розрахунок не проведено до часу розгляду справи у суді . Виходячи з середньої денної заробітної плати 222,22 гривень , копія довідки про яку знаходиться в матеріалах справи ( а.с. 6 ) , кількості днів затримки розрахунку з 20 червня 2015 року по 8 серпня 2016 року 284 робочих днів , ця сума складає 63110 гривень 48 копійок .

При розподілу судових витрат суд враховує , що позов задоволено , позивача звільнено від сплати судового збору , тому необхідно стягнути з відповідача судовий збір на користь держави .

Керуючись ст. 116 , 117 КЗпП України , ст. 8 , 15 , 60 ЦПК України , суд

В И Р І Ш И В

Стягнути з Державного підприємства «Барєр» на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час затримки розрахунку 63110 гривень 48 копійок .

Стягнути з Державного підприємства «Барєр» судовий збір на користь держави в сумі 1378 гривень 00 копійок .

Рішення може бути оскаржено до Апеляційного суду Дніпропетровської області протягом 10 днів з дня його проголошення . Заява про перегляд заочного рішення може бути подана в строк 10 днів після одержання його копії.

Суддя С.А. Скиба