Справа № 515/308/16-ц
Провадження № 2/515/546/16
Татарбунарський районний суд Одеської області
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 березня 2016 року м.Татарбунари

Татарбунарський районний суд Одеської області у складі:

головуючого - судді Шевиріна А.О.,

за участю секретаря Чумаченко Д.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Баштанівської сільської ради Одеської області про визнання права власності на житловий будинок в порядку спадкування за заповітом,

В С Т А Н О В И В:

26 вересня 2015 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Баштанівської сільської ради Татарбунарського району Одеської області, в якому просив визнати за ним право власності на житловий будинок в порядку спадкування за заповітом. В обґрунтування вимог зазначив, що 27 жовтня 2014року помер його батько ОСОБА_2, який за життя заповів позивачу все своє майно, де б воно не знаходилося та з чого б воно не складалося. Після смерті батька залишився житловий будинок № 67, розташований по вул.С.Лазо в с.Баштанівка Татарбунарського району Одеської області, який позивач має право успадкувати як спадкоємець за заповітом. У передбачений законом строк позивач звернувся до приватного нотаріуса Татарбунарського районного нотаріального округу ОСОБА_3 з заявою про прийняття спадщини, однак йому було відмовлено з причин відсутності у спадкоємця правовстановлюючого документу на успадковане майно житловий будинок. Посилаючись на те, що позивач не має можливості отримати оригінал правовстановлюючого документа на імя померлого та, відповідно, позбавлений можливості оформити спадкові права у позасудовому порядку, мати позивача ОСОБА_4, яка має право на обовязкову частку у спадщині, від спадкування відмовилася, інші спадкоємці до майна померлого ОСОБА_2 відсутні, ОСОБА_1 вважав, що є підстави для визнання за ним права власності на житловий будинок судом.

Позивач та його представник, належним чином повідомлені про дату, час та місце розгляду справи, в судове засідання не зявилися. Представник позивача надав заяву, в якій позовні вимоги підтримав та просив розглядати справу без його участі.

Представник Баштанівської сільської ради, належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи, в судове засідання не зявився. Надав заяву, в якій позов визнав, просив розглядати справу без його участі.

Перевіривши матеріали справи та дослідивши наявні письмові докази, суд вважає, що позовна заява підлягає задоволенню з огляду на таке.

Судом встановлено, що 27 жовтня 2014року в с.Баштанівка Татарбунарського району Одеської області помер ОСОБА_2. На підтвердження цього факту до матеріалів справи долучено копію свідоцтва про смерть серії І-ЖД №393412, виданого 27 жовтня 2014року відділом державної реєстрації актів цивільного стану Татарбунарського районного управління юстиції в Одеській області, актовий запис №494 (а.с.6).

З матеріалів справи вбачається, що за життя ОСОБА_2 вчинив заповіт від 24.10.2014року, яким заповів усе своє майно, де б воно не було та з чого б воно не складалося ОСОБА_1, 05 вересня 1979року народження (а.с.7).

З довідки ТОВ «Татарбунарське БТІ та РОН» 16.03.2016року №38 слідує, що згідно з архівними даними органу технічної інвентаризації станом на 31.12.2012року право власності на будинок №67 по вул.С.Лазо в с.Баштанівка Татарбунарського району Одеської області не зареєстроване (а.с.36).

За відомостями Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, право приватної власності на земельну ділянку для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), розташовану за адресою: вул.С.Лазо, 67 с.Баштанівка Татарбунарського району Одеської області площею 0,25га (реєстраційний номер обєкта нерухомого майна 50) та право приватної власності на земельну ділянку для ведення особистого селянського господарства площею 0,06га, розташовану за зазначеною адресою (реєстраційний номер обєкта нерухомого майна 50) зареєстровано 28.12.2105року за ОСОБА_1, при цьому відомості про реєстрацію права власності на житловий будинок відсутні (а.с.а.с.28,29).

З довідки Баштанівської сільської ради Татарбунарського району Одеської області № 09 від 15.01.2016року слідує, що згідно з погосподарською книгою №2 за 2011-2015р.р. та особовим рахунком №0136-1 ОСОБА_2, 31.03.1947року народження, є власником будинку, розташованого за адресою:с.Баштанівка вул.С.Лазо, 67 (а.с.14).

З витягу з книги ведення погосподарського обліку №2 по Баштанівській сільській раді слідує, що головою домогосподарства по вул.С.Лазо, 67 в с.Баштанівка Татарбунарського району Одеської області є ОСОБА_2, 31.03.1947року народження, який був зареєстрований за зазначеною адресою разом зі своєю дружиною ОСОБА_4, 14.07.1951року народження (а.с.а.с.34-35).

В судовому засіданні встановлено, що за заявою позивача приватним нотаріусом Татарбунарського районного нотаріального округу Одеської області ОСОБА_3 12.11.2014року заведено спадкову справу №273/2015 до майна ОСОБА_2, померлого 27.102014року (а.с.а.с.31,32).

З матеріалів спадкової справи вбачається, що мати позивача та дружина померлого ОСОБА_2 - ОСОБА_4, яка має право на обовязкову частку у спадковому майні відповідно до ст.1241 ЦК України як непрацездатна особа, відмовилася від одержання обовязкової долі у спадщині та від спадкування за законом, подавши нотаріусу відповідну заяву (а.с.33)

З відповіді приватного нотаріуса від 14.01.2016року №19/02-14 вбачається, що позивачу відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після ОСОБА_2, померлого 27.10.2014року, у зв'язку з ненаданням правовстановлюючого документа на успадковане майно житловий будинок (а.с.13).

З технічного паспорту на житловий будинок по вул.С.Лазо, 67 в с.Баштанівка Татарбунарського району, виготовленого на замовлення позивача 19.11.2014року, слідує, що будинок є 1930 року побудови, має загальну площу 95,6кв.м. та складається з 4-х кімнат, комори, кухні та коридору. З технічного паспорту на будинок також вбачається, що всі прибудови,, господарські споруди та інші споруди за вказаною адресою збудовані у період з 1960 по 1990 роки (а.с.а.8-11).

Вирішуючи спір, що виник зі спадкових правовідносин, суд виходить з такого.

Частиною 1 статті 16 Цивільного кодексу (далі ЦК) України передбачено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Способом захисту цивільних прав та інтересів може бути, окрім іншого, визнання права (п.1 ч.2 ст.16 ЦК).

Спадкуванням, згідно зі ст.1216 Цивільного кодексу України, є перехід прав та обовязків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

За ст.1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Спадкування здійснюється за заповітом або за законом (ст.1217 ЦК).

Частиною 2 ст.1236 ЦК України визначено, що заповідач має право скласти заповіт щодо усієї спадщини або її частини.

Згідно з частиною 1 ст. 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті.

Відповідно до ч.3 ст.1247 ЦК України заповіт має бути посвідчений нотаріусом або іншими посадовими, службовими особами, визначеними у статтях 1251-1252 ЦК України.

Згідно з частиною 3 ст.1235 ЦК України заповідач не може позбавити права на спадкування осіб, які мають право на обов'язкову частку у спадщині.

Відповідно до ч.1 ст. 1241 ЦК України право на обов'язкову частку у спадщині, тобто на половину частки, яка належала б кожному із спадкоємців у разі спадкування за законом (обов'язкова частка), має, зокрема, непрацездатна вдова (вдівець), незалежно від змісту заповіту.

Частиною 1 статті 1270 ЦК України передбачено, що для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.

Згідно з частинами 1, 3, 5 статті 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець за заповітом або за законом може відмовитися від прийняття спадщини протягом зазначеного вище строку. Заява про відмову від прийняття спадщини подається нотаріусу за місцем відкриття спадщини (ч.1 ст.1273 ЦК).

Відповідно до ст.321 ЦК України право власності є непорушним, ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права або обмежений в його здійсненні.

Відповідно до ст.328 ЦК України право власності набувається на підставах, які не заборонені законом.

З урахуванням положень частини першої статті 15 та статті 392 ЦК України власник майна має право пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Виходячи зі змісту наведених норм права, потреба в такому способі захисту права власності виникає тоді, коли наявність суб'єктивного права власника не підтверджена відповідними доказами, підлягає сумніву, не визнається іншими особами або ними оспорюється.

Зазначене узгоджується з позицією, висловленою Пленумом Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних і кримінальних справ у п. 37 постанови №5 від 07.02.2014 року «Про судову практику в справах про захист прав власності та інших речових прав».

Обовязковість реєстрації (інвентаризації) будинків і домоволодінь у межах міст і селищ передбачалася Інструкцією про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затвердженою заступником Міністра комунального господарства Української РСР 31.01.1966року, яка втратила чинність на підставі наказу Держжитлокомунгоспу України від 13 грудня 1995 року № 56. Така реєстрацію (інвентаризація) здійснювалися, зокрема, на підставі записів у по господарських книгах (п.20 Інструкції).

Тобто записи у погосподарських книгах визнавались в якості актів органів влади (публічних актів), що підтверджують право приватної власності.

Як вбачається з матеріалів справи, право власності позивача як спадкоємця не визнається, а відтак підлягає захисту в судовому порядку.

З урахуванням того, що позивач є спадкоємцем за заповітом, позбавлений можливості оформити у позасудовому порядку спадкові права на спірний будинок, 1930 року побудови, оскільки спадкодавець ОСОБА_2 за життя набув право власності на нього, однак в подальшому не здійснив його реєстрацію, і на момент набуття права власності така реєстрація законом не вимагалася, беручи до уваги те, що позивач вчасно звернувся до нотаріуса з заявою про прийняття спадщини, при цьому інший спадкоємець непрацездатна дружина померлого та мати позивача - в установленому законом порядку відмовилася від права на спадщину, за відсутності заперечень Баштанівської сільської ради проти позову, суд доходить висновку про те, що є підстави для визнання за ОСОБА_1 в порядку спадкування за заповітом права власності на житловий будинок, що залишився після смерті батька.

З огляду на викладене, керуючись ст.ст.3,10,11,14, 57-60, 64, 88, 158, 209, 212-215, 218 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Цивільний позов ОСОБА_1 до Баштанівської сільської ради Одеської області про визнання права власності на житловий будинок в порядку спадкування за заповітом задовольнити повністю.

Визнати за ОСОБА_1, 05 вересня 1979року народження, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1, право власності на житловий будинок з будівлями та спорудами №67 по вул.С.Лазо в с.Баштанівка Татарбунарського району Одеської області, що залишився після смерті ОСОБА_2.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Апеляційна скарга на рішення суду подається Апеляційному суду Одеської області через Татарбунарський районний суд Одеської області протягом десяти днів з дня проголошення рішення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя: