АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________
Провадження № 22-ц/790/3488/16 Суддя доповідач Пилипчук Н.П.
Категорія: Спори, що виникають із договорів позики, кредиту, банківського вкладу
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 вересня 2016 року колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Харківської області у складі:

головуючого - судді: Пилипчук Н.П.,

суддів: Гуцал Л.В.,

Котелевець А.В.,

при секретарі - Сотніковій А.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Харкові справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Київського районного суду м. Харкова від 28 березня 2016 року по справі за позовом Публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості,

В С Т А Н О В И Л А :

Рішенням Київського районного суду м. Харкова від 28 березня 2016 року позовні вимоги ПАТ КБ «ПриватБанк» до ОСОБА_2, про стягнення заборгованості - задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_2, на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» суму заборгованості за кредитним договором у розмірі 10034 грн. 51 коп., що складається із заборгованості за кредитом у сумі 4546 грн. 75 коп., заборгованості по процентам за користування кредитом у розмірі 4533 грн. 74 коп., штрафі у розмірі 500 грн. 00 коп.(фіксована частина), 454 грн. 02 коп. (процентна складова). Стягнуто з ОСОБА_2, на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» суму судових витрат, а саме судовий збір у розмірі 243 грн. 60 коп.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 просить рішення скасувати, та ухвали нове, яким відмовити у задоволенні позовних вимог ПАТ КБ «ПриватБанк» в повному обсязі. Посилається на порушення судом норм матеріального та процесуального права, невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи. Вказує на те, що розрахунок заборгованості, який надано ПАТ КБ «ПриватБанк» не відповідає вимогам про належність і допустимість доказів, оскільки не підтверджений жодним платіжним документом. Крім того, на думку апелянта, банком пропущений строк позовної давності для звернення до суду.

У відповідності до статті 303 ЦПК України апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги.

Судова колегія, заслухавши доповідь судді, пояснення сторін, що з'явилися, перевіривши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що ПАТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_2 був укладений кредитний договір № б/н від 01.06.2006 року, відповідно до якого ОСОБА_2 отримала кредит у розмірі 5700 грн. 00 коп. зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36,00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом.

Взяті на себе зобов'язання за кредитним договором банк виконав вчасно й повністю, надавши кредитні кошти. Відповідачем узяті на себе зобов'язання не виконувалися й не виконуються на теперішній час.

Згідно Розрахунку заборгованості за договором № б/н від 01.06.2006 року станом на 30.06.2014 року має заборгованість у сумі 10034 грн. 51 коп., що складається з заборгованості за кредитом у сумі 4546 грн. 75 коп., заборгованості по процентам за користування кредитом у розмірі 4533 грн. 74 коп., а також штрафу відповідно до пункту 8.6 Умов та правил надання банківських послуг у розмірі 500 грн. 00 коп. - штраф (фіксована частина), та у сумі 454 грн. 02 коп. - штраф (процентна складова).

Оскільки, у порушення умов кредитного договору, а також ст. ст. 509, 526, 1054 ЦК України, відповідач зобов'язання за вказаним договором належним чином не виконує правильним є висновок суду першої інстанції про наявність підстав для задоволення позову про стягнення заборгованості.

Згідно зі ст. ст. 526, 530, 610, ч. 1 ст. 612 ЦК України зобов'язання повинні виконуватись належним чином, у встановлений термін, відповідно до умов договору та вимог чинного законодавства. Порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Відповідно до ст. 1054 ЦК України обов'язком позичальника за кредитним договором є, зокрема, повернення кредиту та сплата процентів за користування ним.

За змістом ч. 2 ст. 1050 Цивільного кодексу України якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами, то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилась, та сплати процентів.

Відповідач наполягає,що розрахунок, наданий позивачем на підтвердження заборгованості не відповідає умовам договору.

Відповідно до ч. 3 ст. 10, ч. 2 ст. 59, ч. 1, ч. 4 ст. 60 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідачка не надала суду належних та допустимих доказів на підтвердження обставин, на які вона посилається у своїй апеляційній скарзі.

Із розрахунків позивача (а.с. 6-8), виписок по особовому рахунку (а.с. 186-194, а.с. 228-237), крім іншого, вбачаються дати видачі готівки, суми надходжень та їх розподілення на погашення складових заборгованості. Перевіривши порядок нарахування відсотків за кредитом судова колегія вважає, що розрахунок в повній мірі відповідає умовам договору.

Відповідач наполягає, що позивачем пропущений строк позовної давності, проте такі доводи відповідача не ґрунтуються на законі.

Відповідно до статті 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (частина четверта статті 267 ЦК України).

Частинами першою, п'ятою статті 261 ЦК України встановлено, що перебіг починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права. За зобов'язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання.

Позовна давність відповідно до частини першої статті 260 ЦК України обчислюється за загальними правилами визначення строків, встановленими статтями 253-255 цього Кодексу.

Перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов'язку.Після переривання перебіг позовної давності починається заново (ч.ч. 1, 3 ст. 264 ЦК України).

Матеріалами справи підтверджено, що ОСОБА_2 вносила суми на погашення заборгованості до 09.07.2012 року, знімала готівкові кошти ще 20.07.2012 року, отримала нову банківську карту строк дії якої - березень 2016 року.

За таких обставин, правильним є висновок суду першої інстанції про наявність підстав для задоволення позову.

Доводи апеляційної скарги суттєвими не являються і не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального чи процесуального права, які призвели або могли призвести до неправильного вирішення справи. Інших доводів апеляційна скарга не містить.

Керуючись ст. ст. 303, 304, п.1 ч.1 307, 308, 313, 315, 317, 319 ЦПК України, судова колегія судової палати,

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Київського районного суду м. Харкова від 28 березня 2016 року залишити без змін.

Ухвала апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили.

Головуючий -

Судді -