Справа № 621/432/16-ц
Провадження № 2/621/444/16
РІШЕННЯ

іменем України

15 серпня 2016 року м. Зміїв

Зміївський районний суд Харківської області в складі:

головуючого судді - Бережної Н.М.,

за участю секретаря - Кошевої А.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Змієві цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право на користування житловим приміщенням,

встановив:

26.02.2016 року ОСОБА_1 звернулася до суду із позовом до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право на користування житловим приміщенням, який 12.05.2016 року було змінено та заявлено вимоги про усунення перешкод у здійсненні позивачем права власності шляхом виселення відповідача ОСОБА_2, без надання іншого житлового приміщення, з квартири, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 Харківської, яка належить позивачу ОСОБА_1 на праві власності. А також позбавити відповідача ОСОБА_2 права користування вказаною вище квартирою № 57.

Однак, в подальшому ОСОБА_1 залишила без розгляду змінені позовні вимоги та остаточно просила визнати ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, таким, що втратив право користування житловою квартирою № 57, яка розташована в будинку № 7 по вул. К. Маркса в сел. Комсомольське Зміївського району Харківської області.

В обгрунтування своїх позовних вимог ОСОБА_1 вказала, що вона є єдиним власником житлової квартири АДРЕСА_2 (Комсомольське) Зміївського району Харківської області. Квартира належить їй на підставі договору дарування, укладеного між нею та її матірю ОСОБА_3 09.04.2004 року. ОСОБА_2 є колишнім чоловіком ОСОБА_1 Сторони мають неповнолітню доньку ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, яка після припинення шлюбних відносин залишилась мешкати з позивачем. Відповідач зареєстрований в спірній квартирі, однак, фактично з липня 2014 року в ній не мешкає. В літку 2014 року ОСОБА_2 переїхав на постійне місце проживання в інше місце, з того часу жодного разу не цікавився та не навідувався до квартири ОСОБА_1 Відповідач повністю забрав всі свою речі, але самостійно знятися з реєстрації не бажає. Основною причиною по визнанню відповідача таким, що втратив право користування квартирою є та обставина, що через його реєстрацію ОСОБА_1 змушена сплачувати за нього комунальні послуги та позбавлена можливості оформити субсидію.

На підставі викладеного, ОСОБА_1 змушена звернутися до суду з вказаним позовом.

У судове засідання позивач ОСОБА_1 не зявилася, свої інтереси довірила представляти адвокату ОСОБА_5, яка також у судове засідання не зявилася, надавши заяву про розгляд справи за її відсутності, на задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 про визнання ОСОБА_2 таким, що втратив право користування житловою квартирою, наполягала.

Відповідач ОСОБА_2 у судове засідання не зявився, надав заяву про розгляд справи за його відсутності, проти позовних вимог ОСОБА_1 не заперечував, визнав їх в повному обсязі, обставини, викладені в позові підтвердив.

У звязку з неявкою осіб, які беруть участь у справі, відповідно до положень ч. 2 ст. 197 ЦПК України, суд розглянув цивільну справу без здійснення фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального запису.

Суд, дослідивши та оцінивши докази, що містяться в матеріалах справи, дійшов висновку, що позов обґрунтований та підлягає задоволенню з наступних підстав:

Судом встановлено, що Комсомольською селищною радою Зміївського району Харківської області 10.01.1997 року було зареєстровано шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2, актовий запис № 03 копія Свідоцтва про одруження, серія І-ВЛ № 025325 /а.с. 13/.

Вказаний шлюб рішенням Зміївського районного суду Харківської області від 15.03.2016 року було розірвано.

Сторони мають дитину ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2 копія Свідоцтва про народження, серія І-ВЛ № 049351, актовий запис № 48 /а.с. 14/.

З матеріалів справи, а саме копії Договору дарування від 09.04.2004 року, копії Витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно від 13.04.2004 року, копії технічного паспорту на квартиру, вбачається, що ОСОБА_1 є власником житлового приміщення квартири № 57, яка розташована в сел. Комсомольське Зміївського району Харківської області, по вул. К. Маркса, 48а /а.с. 4-5, 6-7, 8-10/.

Довідкою КП «Зміївське БТІ» від 19.01.2007 року підтверджено той факт, що рішенням ХХIV сесії IV скликання Комсомольської селищної ради від 30.12.2004 року нумерація будинку № 48а по вул. К. Маркса в сел. Комсомольське Зміївського району Харківської області змінена на № 7. Договір дарування від 09.04.2004 року на квартиру АДРЕСА_3 дійсний на квартиру АДРЕСА_4 /а.с. 11, 12/.

За вказаною вище адресою АДРЕСА_5, окрім ОСОБА_1 зареєстровані її донька ОСОБА_4, а також чоловік ОСОБА_2 В той же час, за вказаною адресою відповідач не проживає починаючи з липня 2014 року, його особистих речей в житловому приміщенні немає, слідів його проживання не виявлено. Дані обставини підтверджуються копією Довідки КП «Комунальник» та копією Акту обстеження від 29.07.2016 року /а.с. 15/.

Таким чином, судом встановлено, що ОСОБА_1 в цілому є власником житлової квартири № 57, що розташована в сел. Комсомольське Зміївського району Харківської області по вул. К. Маркса, 7, в якій, зокрема зареєстрований ОСОБА_2 Відповідач за вищевказаною адресою, починаючи з липня 2014 року, не проживає.

Відповідно до ст. 316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Статтею 317 ЦК України визначено зміст права власності, а саме власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна.

Згідно зі ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Положеннями ст. 383 ЦК України визначено, що власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім'ї, інших осіб і не має права використовувати його для промислового виробництва.

Відповідно до ст. 391 цього ж Кодексу власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

Відповідно до ч. 2 ст. 405 ЦК України, член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.

Згідно ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

З огляду на вищевикладене, враховуючи визнання відповідачем позову, а також підтвердження того факту, що ОСОБА_2 з липня 2014 року і до теперішнього часу фактично у житловій квартирі АДРЕСА_6 без поважних причин не проживає і нею не користується, хоча має таку можливість, оскільки будь-яких перешкод у цьому з боку позивача йому не чиниться, суд вбачає підстави для задоволення позовних вимог ОСОБА_1 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням в повному обсязі.

Керуючись ст. 316, 317, 319, 383, 391, 405 ЦК України, ст. ст. 10, 11, 60, 61, 79, 88, 169, 174, 197, 209, 212, 214, 215 ЦПК України, суд

вирішив:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право на користування житловим приміщенням задовольнити.

Визнати ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3, таким, що втратив право користування житловою квартирою № 57, яка розташована в будинку № 7 по вул. К. Маркса в сел. Комсомольське Зміївського району Харківської області.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Харківської області через Зміївський районний суд Харківської області шляхом подачі апеляційної скарги в десятиденний строк з дня його проголошення.

Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Головуючий: