Справа № 242/1750/16-ц
Провадження № 2/242/549/16
19 травня 2016 р. Селидівський міський суд Донецької області в складі головуючого судді Кротінова В.О., при секретарі Яцканич А.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Селидове цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ПАТ «АКБ «Капітал» про повернення депозитного вкладу, -
Позивач у судове засідання не зявилась, про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином. Надала заяву, в якій просить розглянути справу без її участі, позовні вимоги підтримала в повному обсязі, проти прийняття заочного рішення не заперечувала.
Представник відповідача в судове засідання не зявився. Про час та місце слухання справи повідомлений належним чином, про причини неявки суд не повідомив. За таких обставин в порядку, передбаченому ч.1 ст.224 ЦПК України, суд вважає за можливе вирішити справу у відсутності представника відповідача, на підставі наявних в ній даних і доказів, з постановленням заочного рішення.
Суд, дослідивши матеріали справи, встановив такі факти та відповідні їм правовідносини.
Внесення коштів на депозитний рахунок підтверджується меморіальним ордером №902 7675 від 22.09.2014 р. (а.с.8)
П.1.1.2 Договору визначено, що Банк нараховує Вкладнику проценти на суму вкладу в розмірі 22% річних в порядку, визначеному розділом 2 даного Договору.
Згідно п.2.9 Договору, якщо Вкладник не вимагає поверненння суми вкладу із закінченням строку, встановленого п.1.1, договір вважається продовженим на умовах вкладу, встановлених Банком та які діють на момент такого продовження.
Відповідно до п.3.1.1. Договору, позивач має право отримати суму вкладу та проценти на вклад згідно умов Договору.
Згідно п.3.4.1 Договору, Банк зобов'язується забезпечити повне збереження суми вкладу.
П.4.1. Договору визначає, що Банк гарантує Вкладнику повернення прийнятих від нього грошових коштів Статутним капіталом Банку і всім належним йому майном.
Так, у своєму повідомленні б/н та без дати та із зазначенням невірного номеру договору № 1/06/6m/00 замість вірного №1/06/6m/0035, Уповноважена особа Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення тимчасової адміністрації ПАТ "АКБ "КАПІТАЛ" повідомляє, що договір укладений між позивачем та Банком визнано нікчемним, посилаючись на те, що на підставі Постанови Правління Національного банку України від 20.07.2015 року №466 Про віднесення публічного акціонерного товариства "Акціонерно-комерційний банк "КАПІТАЛ" до категорії неплатоспроможних" виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб від 20.07.2015 року було прийнято Рішення №140 про запровадження з 21.07.2015 року тимчасової адміністрації та призначення уповноваженої особи в ПАТ "АКБ "КАПІТАЛ".Також зазначено, що відповідно до ст. 38 цього ж Закону протягом дії тимчасової адміністрації Фонд, з метою забезпечення збереження активів банку, запобігання втрати майна та збитків банку, зобовязаний, в тому числі, забезпечити перевірку правочинів (у тому числі договорів), вчинених (укладених) банком протягом одного року до дня запровадження тимчасової адміністраці банку, на предмет виявлення правочинів (у тому числі договорів), що є нікчемними з підстав, визначених Законом.
Відповідно до ст.629 ЦК України договір є обовязковим для виконання сторонами.
Ч.ч.1,2 ст.509 ЦК України визначено, що зобовязанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобовязана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обовязку.
Згідно з ч.1 ст.598 ЦК України зобовязання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом.
Згідно ст. 47 Закону України "Про банки та банківську діяльність" банки мають право приймати вклади (депозити) від юридичних і фізичних осіб.
Згідно ст. 55 Закону України «Про банки та банківську діяльність» відносини банку з клієнтом регулюються законодавством України, нормативно-правовими актами Національного банку України та угодами між клієнтом та банком.
Банк зобовязаний докладати максимальних зусиль для уникнення конфлікту інтересів клієнту банку.
За положеннями статті 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. (стаття 525 ЦК України)
Згідно з частиною першою статті 530 ЦК України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).
Відповідно до ч.1 ст.1058 ЦК України за договором банківського вкладу (депозиту) одна сторона (банк), що прийняла від другої сторони (вкладника) або для неї грошову суму (вклад), що надійшла, зобов'язується виплачувати вкладникові таку суму та проценти на неї або дохід в іншій формі на умовах та в порядку, встановлених договором.
Згідно ст. 2 Закону України «Про банки та банківську діяльність» вклад (депозит) - це кошти в готівковій або у безготівковій формі, у валюті України або в іноземній валюті, які розміщені клієнтами на їх іменних рахунках у банку на договірних засадах на визначений строк зберігання або без зазначення такого строку і підлягають виплаті вкладнику відповідно до законодавства України та умов договору. Кредитор банку - юридична або фізична особа, яка має документально підтверджені вимоги до боржника щодо його майнових зобов'язань.
Таким чином, вимога вкладника видати суму депозиту (вкладу) є правом вкладника, яким і скористалась позивач, звернувшись до банку після закінчення строку договору.
Відповідно до ч. 1 ст. 1074 ЦК України обмеження прав клієнта щодо розпорядження грошовими коштами, що знаходяться на його рахунку, не допускається, крім випадків обмеження права розпоряджання рахунком за рішенням суду або в інших випадках, встановлених законом, а також у разі зупинення фінансових операцій, які можуть бути пов'язані з легалізацією (відмиванням) доходів, одержаним злочинним шляхом, або фінансування тероризму, передбачених законом.
Тобто, випадки обмеження прав клієнта щодо розпоряджання грошовими коштами, що знаходяться на його рахунку, можуть бути передбачені в спеціальному законі.
Процедура виведення неплатоспроможних банків з ринку врегульована Законом України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», який є спеціальним законом, що регулює дані правовідносини.
Згідно з п. 16 ст. 2 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» тимчасова адміністрація - процедура виведення банку з ринку, що запроваджується Фондом стосовно неплатоспроможного банку в порядку, встановленому цим Законом.
Відповідно до п. 6 ст. 2 цього Закону ліквідація банку - процедура припинення банку як юридичної особи відповідно до законодавства.
Таким чином, у спорах, пов'язаних з виконанням банком, у якому введена тимчасова адміністрація та/або запроваджена процедура ліквідації, своїх зобов'язань перед його кредиторами, норми Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» є спеціальними, і цей Закон є пріоритетним відносно інших законодавчих актів України у цих правовідносинах.
З матеріалів справи вбачається, що рішенням виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб від 21.07.2015 року №140 на підставі постанови Правління Національного банку України (надалі НБУ) від 20.07.2015 року №466 «Про віднесення ПАТ АКБ «КАПІТАЛ» до категорії неплатоспроможних» розпочата процедура виведення ПАТ АКБ «КАПІТАЛ» з ринку шляхом запровадження в ньому тимчасової адміністрації строком з 21.07.2015 року.
Рішенням виконавчої дирекції Фонду від 29.10.2015 року №195 на підставі постанови Правління НБУ від 29.10.2015 року №753 «Про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію ПАТ АКБ «КАПІТАЛ» розпочата процедура ліквідації ПАТ АКБ «КАПІТАЛ».

Статтею 36 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» врегульовано наслідки запровадження тимчасової адміністрації.

Пунктом 1 частини 5 статті 36 цього закону встановлено, що під час тимчасової адміністрації не здійснюється: задоволення вимог вкладників та інших кредиторів банку. Проте в п. 1 ч. 6 даної статті передбачає, що обмеження, встановлене пунктом 1 частини п'ятої цієї статті, не поширюється на зобов'язання банку щодо виплати коштів за вкладами вкладників за договорами, строк яких закінчився, та за договорами банківського рахунку вкладників. Зазначені виплати здійснюються в межах суми відшкодування, що гарантується Фондом, в національній валюті України.

У даному випадку, строк дії договору банківського вкладу закінчився, тому позивач має право на виплату банком належних їй коштів.

Частинами 1, 2, 5 статті 27 Закону від 23 лютого 2012 року № 4452-VI передбачено, що уповноважена особа Фонду складає перелік вкладників та визначає розрахункові суми відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду відповідно до вимог цього Закону та нормативно-правових актів Фонду станом на день отримання рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку.

Уповноважена особа Фонду протягом одного робочого дня (у разі прийняття Національним банком України рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку з підстав, визначених частиною другою статті 77 Закону України «Про банки і банківську діяльність», - протягом 15 робочих днів) з дня отримання Фондом рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку формує перелік вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду, з визначенням сум, що підлягають відшкодуванню.

Протягом трьох робочих днів (у разі прийняття Національним банком України рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку з підстав, визначених частиною другою статті 77 Закону України «Про банки і банківську діяльність», - протягом 20 робочих днів) з дня отримання Фондом рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку виконавча дирекція Фонду затверджує реєстр вкладників для здійснення виплат гарантованої суми відшкодування відповідно до наданого уповноваженою особою Фонду переліку вкладників.

Як вже зазначалось, банківська ліцензія була відкликана на підставі постанови Правління НБУ від 29.10.2015 року №753 «Про відкликання банківської ліцензії та ліквідації ПАТ АКБ «КАПІТАЛ», а рішенням виконавчої дирекції Фонду від 29.10.2015 року №195 була розпочата процедура ліквідації ПАТ АКБ «КАПІТАЛ».

На звернення позивача про повернення їй вкладу із відсотками відповідно до умов укладеного договору депозиту Банком до теперішнього часу відповіді не надіслано. Заперечень на позов та пояснень ПАТ АКБ "КАПІТАЛ" суду не надано.

На момент звернення позивача до Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб ПАТ АКБ "КАПІТАЛ", перелік вкладників був вже сформований, а також був затверджений реєстр вкладників для здійснення виплат гарантованої суми відшкодування відповідно до наданого уповноваженою особою Фонду переліку вкладників.

Вказані обставини свідчать про те, що позивач позбавлена можливості отримати, у встановленому Законом України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» порядку, гарантовану суму відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду.

Відповідно до частин 1 - 3 статті 1060 ЦК України договір банківського вкладу укладається на умовах видачі вкладу на першу вимогу (вклад на вимогу) або на умовах повернення вкладу зі спливом встановленого договором строку (строковий вклад). Договором може бути передбачено внесення грошової суми на інших умовах її повернення.

За договором банківського вкладу на вимогу банк зобов'язаний видати вклад або його частину на першу вимогу вкладника. Умова договору банківського вкладу на вимогу про відмову від права на одержання вкладу на першу вимогу є нікчемною.

За договором банківського строкового вкладу банк зобов'язаний видати вклад та нараховані проценти за цим вкладом із спливом строку, визначеного у договорі банківського вкладу.

Таким чином, позивач як вкладник правомірно звернулася до суду за захистом порушеного права з вимогою про стягнення сум, які не повернуті їй за системою гарантування, виходячи із наведених норм ЦК України та умов договорів банківського вкладу.

Крім того, частиною 2 статті 4 ЦК України передбачено, що основним актом цивільного законодавства України є Цивільний Кодекс України, тому в разі якщо інший закон або підзаконний акт суперечить положенням цього Кодексу, повинні застосовуватися відповідні положення ЦК України.

Постанова та Рішення, на які посилається відповідач, а також дії відповідача щодо визнання правочину нечинним не відповідають нормам законодавства і суперечать положенням Цивільного Кодексу України.

Відповідно ст. 56 Закону України «Про Національний банк України» Національний банк видає нормативно-правові акти та розпорядчі акти.

Національний банк видає нормативно-правові акти з питань, віднесених до його повноважень, які є обовязковими для органів державної влади і органів місцевого самоврядування, банків, підприємств, організацій та установ незалежно від форм власності, а також для фізичних осіб.

Національний банк видає розпорядчі акти з питань організаційно-розпорядчого характеру або індивідуальної дії, які не є нормативно-правовими актами. Розпорядчі акти оприлюднюються та набирають чинності в порядку, встановленому Національним банком.

Нормативно-правові акти Національного банку видаються у формі постанов Правління Національного банку, а також інструкцій, положень, правил, що затверджуються постановами Правління Національного банку. Вони не можуть суперечити законам України та іншим законодавчим актам України і не мають зворотної сили, крім випадків, коли вони згідно із законом помякшують або скасовують відповідальність.

Крім того, відповідно до п.п. «а» п.4 Положення про державну реєстрацію нормативно правових актів міністерств, інших органів виконавчої влади, затверджених постановою КМУ від 28 грудня 1992 року № 731 з подальшими змінами (далі Положення) державній реєстрації підлягають нормативно-правові акти будь-якого виду (постанови, накази, інструкції тощо), якщо в них є одна або більше норм, що зачіпляють соціально-економічні, політичні, особисті та інші права, свободи й законні інтереси громадян, проголошені і гарантовані Конституцією та законами України, Конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколами до неї, міжнародними договорами України, згоду на обовязковість яких надано Верховною Радою України, а також з урахуванням практики Європейського суду з прав людини, встановлюють новий або змінюють, доповнюють чи скасовують організаційно-правовий механізм їх реалізації.

Постанова Правління Національного банку України № 466 від 20.07.2015 року на державну реєстрацію до Міністерства юстиції не надходила і тому юридичної сили не має.

Право володіння, користування та розпорядження своєю власністю, обєктом якої є грошові вклади, закріплено в ст. 41 Конституції України. Встановлені гарантії права на приватну власність, в тому числі проголошено, що ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності, при цьому право приватної власності є непорушним. Громадянин має право вільно здійснювати право власності щодо належного йому майна.

Таким чином, суд вважає, що позовні вимоги позивача про стягнення банківського вкладу у сумі 85000,00 грн. є законними та підлягають задоволенню.

На підставі Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», ст.ст. 2,47,55,56,61,63 Закону України «Про банки та банківську діяльність», ст.ст. 4, 1060,1074 ЦК України, ст. 41 Конституції України, керуючись ст.ст. 88, 213-218, 224-225 ЦПК України, суд,-

ВИРІШИВ:

ОСОБА_2 Михайлівни до ПАТ «АКБ «Капітал» про повернення депозитного вкладу задовольнити.

Стягнути з Публічного акціонерного товариства «АКЦІОНЕРНО-КОМЕРЦІЙНИЙ БАНК «КАПІТАЛ»() на користь ОСОБА_1 суму депозиту за договором строкового банківського вкладу(депозиту) № 1/06/6m/0035 від 22.09.2014 року в розмірі 85000(вісімдесят п»ять тисяч) грн.. 00 коп.

Заява про перегляд заочного рішення може бути подана до місцевого суду протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засідання під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя