Номер провадження 2-о/289/69/16
Справа № 289/852/16-ц
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06.06.2016 м. Радомишль

Радомишльський районний суд Житомирської області в складі:

головуючого - судді Сіренко Н.С.,

при секретарі Галькевич Ю.В.,

за відсутності сторін,

розглянувши в судовому засіданні цивільну справу за заявою ОСОБА_1, заінтересована особа - ОСОБА_2 про розірвання шлюбу,

ВСТАНОВИВ:

Заявник звернулась до суду з вказаною заявою, посилаючись на те, що з 19.06.2015 перебуває у шлюбі із заінтересованою особою. Від даного шлюбу спільних дітей вони не мають. Також заявник вказала, що заінтересована особа - ОСОБА_2 на даний час перебуває у виправній колонії, де відбуває покарання.

У зв'язку з тим, що заявник має на меті створити нову сім'ю та офіційно зареєструвати новий шлюб, вона просить суд шлюб, укладений із ОСОБА_2, розірвати, після розірвання шлюбу повернути їй дошлюбне прізвище «ОСОБА_1».

Заявник в судове засідання не з'явилась, надала до суду заяву, у якій вимоги підтримує, просить розглянути справу за її відсутності. До вказаного документу додала заяву ОСОБА_2, з тексту якої вбачається, що ОСОБА_2 не заперечує проти розірвання шлюбу із ОСОБА_1.

Заінтересована особа - про час та місце розгляду справи повідомлявся. Заяв та заперечень не подавав, а тому суд розглядає справу без його участі.

Враховуючи вищевикладені обставини, відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку про задоволення заяви, виходячи з наступного.

Згідно зі ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст. 16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім'ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання.

Судом встановлено що ОСОБА_2 та ОСОБА_1 з 19.06.2015 перебувають у шлюбі, що підтверджено Свідоцтвом про шлюб (повторно), виданого 23.01.2016 відділом ДРАЦС Радомишльського РУЮ в Житомирській області, актовий запис № 34 (а.с. 5).

Від даного шлюбу спільних дітей сторони не мають. Із тексту заяви вбачається, що заінтересована особа - ОСОБА_2 на даний час перебуває у виправній колонії, де відбуває покарання. Заявник має на меті створити нову сім'ю та офіційно зареєструвати новий шлюб.

Позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя (ст. 110 СК України).

Частиною 3 ст. 234 ЦПК України передбачено, що у порядку окремого провадження розглядаються справи про розірвання шлюбу за заявою будь-кого з подружжя, якщо один з нього засуджений до позбавлення волі.

Оскільки заявник наполягає на розірванні шлюбу, заінтересована особа не заперечує проти розірвання шлюбу між ними то, відповідно, відмова в розірванні шлюбу буде примушенням до шлюбу та шлюбним відносинам, що є неприпустимим.

Згідно ч. 2 ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.

Відповідно до ст. 113 Сімейного кодексу України, особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище.

Згідно з ч. 3 ст. 115 Сімейного кодексу України, документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили.

Таким чином, суд вважає встановленим, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їхні особисті та майнові права, а тому шлюб між сторонами необхідно припинити шляхом його розірвання.

Відповідно до ст. 235 ЦПК України, яка визначає порядок розгляду справ окремого провадження, при ухваленні судом рішення судові витрати не відшкодовуються, якщо інше не встановлено законом, тому вимога заявниці про стягнення з ОСОБА_2 суми сплаченого судового збору задоволенню не підлягає.

Враховуючи викладене, та на підставі ст.ст. 24, 112, 113, 115 СК України, керуючись ст.ст. 10, 11, 60, 209, 212, 213-215, 235 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Заяву ОСОБА_1, заінтересована особа - ОСОБА_2 про розірвання шлюбу- задовольнити частково.

Шлюб між ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, та ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2, зареєстрований 19.06.2015 відділом державної реєстрації актів цивільного стану по Бердичівському району реєстраційної служби Бердичівського міськрайонного управління юстиції у Житомирській області, актовий запис № 34 - розірвати.

Після розірвання шлюбу, повернути заявнику її дошлюбне прізвище - «ОСОБА_1».

У стягненні із заінтересованої особи на користь заявника витрати по сплаті судового збору - відмовити.

Рішення суду про розірвання шлюбу після набрання ним законної сили надіслати до органу державної реєстрації актів цивільного стану за місцем ухвалення рішення для внесення відомостей до Державного реєстру актів цивільного стану громадян та проставлення відмітки в актовому записі про шлюб.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом 10 днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя Н. С. Сіренко