Справа № 305/1106/16-ц
Провадження по справі 2/305/813/16
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10.10.2016 року Рахівський районний суд Закарпатської області у складі:

головуючого - судді Тулик І.І.

за участю секретаря - Шемота М.І.

позивача - ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Рахів цивільну справу за позовом ОСОБА_1 в інтересах малолітніх дітей ОСОБА_2, ОСОБА_3 до ОСОБА_4, ОСОБА_5, третя особа без самостійних вимог: орган опіки та піклування Рахівської райдержадміністрації про позбавлення батьківських прав

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1, діючи в інтересах малолітніх дітей: ОСОБА_2, ОСОБА_3 звернувся в суд з позовом до ОСОБА_4, ОСОБА_5, третя особа без самостійних вимог: орган опіки та піклування Рахівської райдержадміністрації про позбавлення батьківських прав, посилаючись на те, що відповідно до розпоряджень голови Рахівської РДА від 07.07.2015 року за №,№ 153, 154 "Про надання статусу дитини позбавленої батьківського піклування" малолітнім дітям відповідачів надано статус дітей, позбавлених батьківського піклування. На підставі рішення Рахівського районного суду від 29.05.2015 року по справі №305/904/15-ц двох малолітніх дітей: ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2 було відібрано у батьків без позбавлення батьківських прав. Відповідно до розпорядження голови Рахівської РДА від 07.08.2015 року за № 191 "Про встановлення опіки над дітьми позбавленими батьківського піклування" малолітні діти влаштовані під опіку йому ОСОБА_1. Відповідачі ОСОБА_4 та ОСОБА_5, зловживають алкогольними напоями, не відвідують дітей, не цікавиляться про них, не піклуються про фізичний і духовний розвиток, не забезпечують їх необхідним харчуванням, медичним доглядом, не дбають про нормальний розвиток дітей. На підставі наведеного просив позбавити відповідачів ОСОБА_4 та ОСОБА_5 батьківських прав відносно малолітніх дітей ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2.

В судовому засіданні позивач, ОСОБА_1 позовні вимоги підтримав з підстав, наведених у позовній заяві. Просить позов задовольнити в повному обсязі.

Відповідачі, ОСОБА_4 та ОСОБА_5, будучи належним чином повідомлені про час та місце розгляду справи, в судове засідання, повторно, не з'явилися. Про причину своєї неявки суд не повідомили. Заперечень на позов не подавали.

Представник третьої особи, органу опіки та піклування Рахівської райдержадміністрації в судове засідання не з"явився, однак їхній представник, ОСОБА_6 надала заяву, в якій просила розглянути справу без їхньої участі. Позовні вимоги підтримують у повному обсязі .

Заслухавши позивача, дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку.

Відповідно до положень частини 1 статті 3 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернути до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом України (ч.1 ст. 4 ЦПК України).

У відповідності до положень ст.ст.10,11,58,60 ЦПК України суд розглядає цивільні справи в межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які брали участь у розгляді справи, а кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір, а саме доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

У відповідності до положень частин 1-2 статті 59 ЦПК України суд не бере до уваги докази, які одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності (стаття 212 ЦПК України).

В Україні законодавство про охорону дитинства ґрунтується на Конституції України, Декларації ООН прав дитини (1959р.), Конвенції ООН про права дитини (1989р.), міжнародних договорах, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України, Сімейному кодексі України, а також інших нормативно-правових актах, що регулюють суспільні відносини у цій сфері.

Як зазначено в Декларації ООН прав дитини (1959р.), "дитина для повного і гармонійного розвитку її особи потребує любові і розуміння. Вона повинна, якщо це можливо, зростати під опікою і відповідальністю своїх батьків і, в усякому разі, в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості".

Згідно ч. 1 ст. 12 Закону України "Про охорону дитинства" батьки мають право і зобов'язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров'я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці.

Відповідно до ст. ст. 150, 164 СК України батьки зобов'язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім'ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини. Батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов'язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини.

Свідоцтвом про народження ОСОБА_2, серії НОМЕР_1 від 07 серпня 2003 року та свідоцтвом про народження ОСОБА_3, серії НОМЕР_2 від 02 грудня 2009 року, стверджено, що відповідачі: ОСОБА_4 та ОСОБА_5 являється останнім батьками.

Встановлено, що за рішенням Рахівського районного суду Закарпатської області від 29.05.2015 року по справі №305/904/15-ц було відібрано малолітніх дітей ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3, ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2 від матері ОСОБА_5 та батька ОСОБА_4, мешканців АДРЕСА_1.

Розпорядженнями голови Рахівської районної державної адміністрації від 07.07.2015 року за №153 ,№154 "Про надання статусу дитини, позбавленої батьківського піклування", малолітнім дітям відповідачів надано статус дітей, позбавлених батьківського піклування.

Розпорядженням голови Рахівської районної державної адміністрації від 07.08.2015 року за №191 "Про встановлення опіки над дітьми позбавленими батьківського піклування" призначено опікуном дітей позбавлених батьківського піклування ОСОБА_2,ОСОБА_3, їх дідуся ОСОБА_1.

Згідно висновку про доцільність позбавлення батьківських прав ОСОБА_4, ОСОБА_5 відносно дітей ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3, ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2 від 04 жовтня 2016 року №03-18/608, відповідачі, як батьки жодного разу не відвідали дітей, не підтримували з ними зв'язок, не цікавилися їх здоров'ям та самопочуттям, після їх відібрання. Відповідачі зловживають алкогольними напоями, від дня народження своїх синів постійно ухиляються від виконання своїх батьківських обов"язків, не піклуються про їхній фізичний та духовний розвиток, не забезпечують необхідним харчуванням, медичним доглядом, що негативно впливало на фізичний розвиток дітей.

За роз'ясненнями п., п. 15,16 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.03.2007р. № 3 „Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав", ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкується з дитиною в обсязі за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками і є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов'язків.

В залежності від конкретної ситуації в сім'ї позбавленню батьківських прав можуть передувати превентивні заходи впливу на батьків (бесіди, попередження з боку органів опіки і піклування, органів внутрішніх справ, надання сім'ї необхідної допомоги, накладення адміністративної відповідальності), відібрання дитини від батьків без позбавлення їх батьківських прав (ст. 170 СКУ).

Позбавлення батьківських прав повинно бути результатом свідомої поведінки батьків (одного з них). Якщо вони не в змозі розумно керувати своїми діями та вчинками з причини, що від них не залежать (тяжке психічне захворювання, слабоумство, інвалідність тощо), то, за загальним правилом, їх не можна позбавити батьківських прав.

Таким чином, наявність вини батьків належить до обов'язкових умов позбавлення батьківських прав.

Судом достеменно встановлено, що превентивні заходи впливу, зазначені вище, на відповідачів ОСОБА_4 та ОСОБА_5 до позитивного результату не привели, а відтак вони не являються інвалідами, психічно хворими чи слабоумними людьми, натомість є особами молодого віку, працездатними, отже очевидна свідома умисна поведінка останніх щодо ухилення від обов'язку належного виховання дітей, тобто не піклування про фізичний і духовний розвиток своїх дітей, відсутність інтересу їх вихованням, не забезпеченням необхідним харчуванням, медичним доглядом, не спілкування з дітьми в обсязі, необхідному для їх нормального самоусвідомлення, не надання дітям доступу до культурних та інших духовних цінностей, не сприяння засвоєнню ними загальновизнаних норм моралі, не виявлення інтересу до їх внутрішнього світу, що є причиною для позбавлення їх батьківських прав. І це, на думку суду, буде відповідати інтересам дітей, з огляду на матеріали справи, які вказують в яких умовах проживали діти та якого виховання зазнавали.

Крім того, суд приходить до висновку, що на підставі ст.88 ЦПК України, з відповідачів ОСОБА_4, ОСОБА_5 в спеціальний фонд Державного бюджету України в особі Рахівського районного суду Закарпатської області слід стягнути по 275 гривень 60 копійок судового збору з кожного.

Керуючись ст.ст. 3, 5, 6, 10, 11, 58, 60, 88, 131, 209, 212- 215, 223, 294 ЦПК України, суд,

В И Р І Ш И В :

Позов задовольнити.

Позбавити відповідачів ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_5 та ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_6, мешканців АДРЕСА_1, батьківських прав відносно дітей, позбавлених батьківського піклування ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_7 та ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2.

Стягнути з ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_5, мешканця АДРЕСА_1 в спеціальний фонд Державного бюджету України в особі Рахівського районного суду Закарпатської області 275 гривень 60 копійок судового збору, № доходного рахунку 0211, Код класифікації доходів бюджету 22030001.

Стягнути з ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_6, мешканки АДРЕСА_1 в спеціальний фонд Державного бюджету України в особі Рахівського районного суду Закарпатської області 275 гривень 60 копійок судового збору, № доходного рахунку 0211, Код класифікації доходів бюджету 22030001.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Рішення суду може бути оскаржено протягом десяти днів з дня його проголошення до цивільної палати апеляційного суду Закарпатської області через Рахівський районний суд. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя: Тулик І.І.

З оригіналом вірно,

Суддя Рахівського районного суду: Тулик І.І.