АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 вересня 2016 року колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду м. Києва в складі:

головуючого: Поливач Л.Д.

суддів: Шахової О.В., Вербової І.М.

при секретарі: Литвиненко Р.С.

за участю осіб:

заявника ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві цивільну справу за заявою ОСОБА_2, ОСОБА_1, заінтересовані особи: приватний нотаріус Краматорського міського нотаріального округу Баженова Лариса Василівна, Донецький обласний державний нотаріальний архів про встановлення факту володіння квартирою на підставі права власності у зв'язку із втратою правовстановлюючого документа та визнання права власності на нерухоме майно,-

за апеляційною скаргою ОСОБА_2

на ухвалу Дарницького районного суду м. Києва від 24 червня 2016 року

в с т а н о в и л а:

Ухвалою Дарницького районного суду м. Києва від 24 червня 2016 року заяву ОСОБА_2, ОСОБА_1, заінтересовані особи: приватний нотаріус Краматорського міського нотаріального округу Баженова Л.В., Донецький обласний державний нотаріальний архів про встановлення факту володіння квартирою на підставі права власності у зв'язку із втратою правовстановлюючого документа та визнання права власності на нерухоме майно, залишено без розгляду.

Справа №753/6849/16-ц
№ апеляційного провадження: 22-ц/796/10754/2016
Головуючий у суді першої інстанції : Л.К.Леонтюк
Доповідач у суді апеляційної інстанції: Л.Д. Поливач
Не погоджуючись з ухвалою суду, ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу, просить ухвалу суду скасувати, як незаконну та необґрунтовану, постановлену з порушенням норм матеріального та процесуального права, розглянути справу по суті та задовольнити вимоги заявників у повному обсязі. В обґрунтування зазначив, що суд дійшов помилкового висновку про те, що вбачається спір про право, який необхідно вирішувати в порядку адміністративного судочинства шляхом оспорювання дій нотаріуса, оскільки такого спору не існує. Заявниками було надано суду усі необхідні докази того, що окрім як у судовому порядку відновити втрачені правовстановлюючі документи на квартиру у них не має можливості. Вважає, що постановляючи ухвалу суд не розглянув та не застосував норми ст. 13-1, ст.53 Закону України «Про нотаріат» та не взяв до уваги роз'яснення п.17 Постанови Пленуму ВСУ « Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» №5 від 31 березня 1995 року, що призвело до постановлення незаконної ухвали.

ОСОБА_1 у суді апеляційної інстанції апеляційну скаргу підтримала, просила її задовольнити з викладених підстав.

ОСОБА_2 у судове засідання апеляційної інстанції не з'явився, подав до суду заяву про розгляд справи без його участі, у якій зазначив, що подану апеляційну скаргу підтримує та просить задовольнити з викладених підстав.

Від Донецького обласного державного нотаріального архіву надійшов лист про розгляд справи у відсутності їхнього представника (а.с.77).

Приватний нотаріус Краматорського міського нотаріального округу Баженова Л.В. в судове засідання не з'явилася, про час та місце судового засідання повідомлялася у відповідності до вимог закону, колегія суддів вважала за можливе проводити розгляд справи за її відсутності з урахуванням вимог ч.2 ст.305 ЦПК України. Неявка зазначених осіб в судове засідання не унеможливлює встановлення фактичних обставин, що мають значення для правильного вирішення справи.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення ОСОБА_1, розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги, перевіривши законність та обґрунтованість постановленої ухвали в цій частині, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню.

Так, відповідно до п.3 ч.1 ст.312 ЦПК України, розглянувши скаргу на ухвалу суду першої інстанції, апеляційний суд скасовує ухвалу і передає питання на новий розгляд до суду першої інстанції, якщо останній порушив порядок, встановлений для його вирішення.

Постановляючи ухвалу про залишення без розгляду заяви, суд першої інстанції дійшов висновку про те, що з даних правовідносин вбачається спір про право, який виник між заявником ОСОБА_1 і нотаріусом та який підлягає вирішенню в порядку адміністративного судочинства шляхом оспорювання дій нотаріуса.

Колегія суддів не погоджується з таким висновком суду першої інстанції, оскільки він є помилковим та зроблений без з'ясування усіх обставин справи, необхідних для вирішення даного спору.

Так, відповідно до ч. 1 ст. 234 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Статтею 256 ЦПК України передбачений перелік справ про встановлення фактів, що мають юридичне значення.

Як вбачається зі змісту заявлених вимог, заявники просили суд встановити факт володіння ОСОБА_2 на праві власності квартирою АДРЕСА_1, посилаючись на те, що документ, що підтверджує належність йому на праві власності вказаної квартири, а саме оригінал договору купівлі-продажу вищезазначеної квартири, було втрачено під час переїзду із м. Донецьк у зв'язку із проведенням антитерористичної операції у 2014 році, в зв'язку з чим ОСОБА_2, будучи власником квартири, фактично не може розпоряджатись своїм майном.

Так, ч. 1 ст. 3 ЦПК України визначено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Згідно з ч. 1 ст. 20 ЦК України право на захист особа здійснює на свій розсуд.

Дійсно, уп. 17 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 5 від 31.03.1995 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» вказано, що суди повинні мати на увазі, що факт володіння громадянином жилим будинком на праві власності встановлюється судом, якщо у заявника був правовстановлюючий документ на цей будинок, але його втрачено і немає можливості підтвердити наявність права власності не в судовому порядку. В таких справах заявник має подати докази про відсутність можливості одержання чи відновлення відповідного документу про право власності та про те, що на підставі цього документа жилий будинок належав йому на праві власності.

Враховуючи викладене, висновок суду першої інстанції про те, що факт володіння ОСОБА_2 квартирою АДРЕСА_1 підтверджується оригіналом фотокопії договору купівлі- продажу, а тому не потребує додаткового встановлення факту не ґрунтується на вимогах чинного законодавства, оскільки факт володіння нерухомим майном (як складовою частиною права власності) підтверджується правовстановлюючим документом, в даному випадку виключно оригіналом договору купівлі - продажу зазначеної квартири.

Разом з тим, відповідно до ч. 3 та ст. 235 ЦПК України справи окремого провадження розглядаються судом з додержанням загальних правил, встановлених цим Кодексом, за винятком положень щодо змагальності та меж судового розгляду.

За загальним правилом, встановленим цим Кодексом суддя, отримавши заяву, повинен перевірити дотримання заявником вимог щодо змісту та форми заяви, що передбачені ст. 258 ЦПК України.

Як вбачається із змісту заявлених вимог ОСОБА_2 та ОСОБА_1 просили суд, крім встановлення факту володіння квартирою на підставі права власності у зв'язку із втратою правовстановлюючого документа, ще й визнати право власності на вказану квартиру за ОСОБА_2

Однак, згідно зі ст. 392 ЦК України особа має право звернутися до суду з позовом про визнання права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Отже, суд першої інстанції не врахував цих положень та не звернув уваги, що заява не відповідає вимогам, передбаченим ст. 258 ЦПК України, оскільки заявниками було заявлено в порядку окремого провадження як вимогу про встановлення факту володіння квартирою, так і вимогу, яка підлягає розгляду у порядку позовного провадження (визнання права власності на нерухоме майно).

Хибним є висновок суду першої інстанції про те, що спір виник фактично між заявниками та нотаріусом, як суб'єктом владних повноважень, щодо відмови у видачі дублікату договору купівлі - продажу даної квартири, а тому такий спір підлягає розгляду у порядку КАС України, з огляду на наступне.

Як вбачається з заяви, ОСОБА_1 погоджуються з діями нотаріуса та у заяві посилаються на лист нотаріуса № 19/01-16 від 19.02.2016 року про відмову у видачі дубліката договору купівлі - продажу квартири лише як на доказ неможливості підтвердити наявність права власності не в судовому порядку.

За таких обставин, посилання ОСОБА_2 на порушення судом першої інстанціїнорм процесуального права, щодо залишення заяви без розгляду, є доведеними та підтверджениминалежними та допустимими доказами у справі.

Зазначені обставини надають підстави суду апеляційної інстанції дійти висновку про те, що судом першої інстанції було порушено порядок встановлений законом для розгляду заяви у порядку окремого провадження, що у відповідності до вимог п.3 ч.1 ст.312 ЦПК України є підставою для скасування ухвали та передачі питання на новий розгляд до суду першої інстанції.

При новому розгляді, суду першої інстанції необхідно з'ясувати, з якою метою та який саме факт, що має юридичне значення просять заявники встановити в порядку окремого провадження (якщо факт володіння квартирою, то з'ясувати правові наслідки встановлення такого факту. Чи просять заявники (в порядку окремого провадження) визнати право власності на квартиру, тобто, чи заявляють вони вимогу, яка відповідно до ст.392 ЦК України вирішується судом в позовному провадженні. В залежності від встановлених обставин, суду необхідно з'ясувати чи вбачається спір про право заявників на спірну квартиру, який необхідно вирішувати в позовному провадженні та з дотриманням правил підсудності.

За таких обставин, колегія суддів частково задовольняє апеляційну скаргу, скасовує ухвалу суду першої інстанції та передає питання на новий розгляд до суду першої інстанції.

Керуючись ст.ст. 303, 304, п.3 ч.1 ст.312, 313, 314, 315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів, -

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити частково.

Ухвалу Дарницького районного суду м. Києва від 24 червня 2016 року скасувати, передати питання на новий розгляд до суду першої інстанції.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий:

Судді: