Справа № 353/701/16-ц
Провадження № 4-с/353/8/16
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 жовтня 2016 року м.Тлумач

Суддя Тлумацького районного суду Івано-Франківської області Луковкіна У.Ю., ознайомившись з матеріалами за позовом ОСОБА_1 до Відділу державної виконавчої служби Тлумацького районного управління юстиції, державного виконавця Стасюка І.І. про скасування постанови про накладення арешту на грошові кошти по догляду за дитиною,-

в с т а н о в и в :

ОСОБА_1, в інтерах якої діє представник ОСОБА_2, звернулась в суд з позовом до Відділу державної виконавчої служби Тлумацького районного управління юстиції, державного виконавця Стасюка І.І. про скасування постанови про накладення арешту на грошові кошти по догляду за дитиною.

Оскільки заява не відповідала вимогам передбаченим ст.ст. 119, 383 ЦПК України, Ухвалою Тлумацького районного суду Івано-Франківської області від 13.09.2016 року наведену позовну заяву було залишено без руху та надано позивачу пятиденний строк, з часу отримання копії ухвали, для усунення недоліків.

Так, відповідно до ч. 2 ст. 119 ЦПК України позовна заява повинна містити: найменування суду до якого подається заява; ім'я (найменування) позивача і відповідача, їх місце проживання (перебування) або місцезнаходження, поштовий індекс, номери засобів зв'язку, якщо такі відомі; зміст позовних вимог; ціну позову щодо вимог майнового характеру; виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги; зазначення доказів, що підтверджують кожну обставину, наявність підстав для звільнення від доказування; перелік документів, що додаються до заяви. Позовна заява має відповідати іншим вимогам, встановленим законом.

Згідно ст. 383 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їх права чи свободи.

Зі змісту позовних вимог вбачалось, що оскаржуються рішення та дії державного виконавця, проте, позивачка та її представник звернулись до суду з позовною заявою, а не зі скаргою на рішення та дії органу державної виконавчої служби. Відповідно до п. 3 Постанови Пленуму ВСУ від 26.12.2003 року N 14 «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність органів і посадових осіб державної виконавчої служби та звернень учасників виконавчого провадження» скарги мають відповідати загальним вимогам щодо форми та змісту позовної заяви, передбаченим положеннями ЦПК.

До цього ж, з позовної заяви та доданих до неї документів вбачалось, що позивачка та її представник оскаржують постанову державного виконавця ВДВС Тлумацького районного управління юстиції від 11.04.2016 року, видану на підставі рішення Івано-Франківського міського суду від 16.12.2013 року, а отже у відповідності до ст. 384 ЦПК України та ч. 3 ст. 82 Закону України «Про виконавче провадження» з такою скаргою слід було звернутатись до Івано-Франківського міського суду, тобто до суду, який видав виконавчий документ.

Як зазначено в пункті 19 постанови № 3 Пленуму Вищого Спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 01.03.2013 року «Про деякі питання юрисдикції загальних судів та визначення підсудності цивільних справ» розгляд судами скарг у порядку, передбаченому розділом VII ЦПК, є однією з форм судового контролю за виконанням судових рішень, виконання яких є складовою частиною цивільного процесу, оскільки провадження у справі завершується виконанням ухвалених у такій справі судових рішень. У зв'язку із цим скарги сторони виконавчого провадження щодо виконання судових рішень, ухвалених за правилами ЦПК, підлягають розгляду судом, який розглянув відповідну справу у першій інстанції, тобто тим судом, що видав виконавчий документ.

Вищевказані обставини позбавляли суд можливості постановити будь-яке рішення по справі за наявними матеріалами.

Відповідно до поштового повідомлення копію Ухвали Тлумацького районного суду Івано-Франківської області від 13.09.2016 року про усунення недоліків, була вручена позивачці ОСОБА_1 21.09.2016 року, проте жодних недоліків, зазначених в ухвалі суду, не було усунуто.

Відповідно до ч. 2 ст. 121 ЦПК України якщо позивач відповідно до ухвали суду у встановлений строк не виконає вимоги, визначенні ст.ст. 119 та 120 ЦПК України, не сплатить суму судового збору, позовна заява вважається неподаною та повертається позивачу.

Враховуючи те, що станом на 10.10.2016 року позивачка та її представник не усунули жодних з недоліків позовної заяви, важаю, що вищевказані обставини позбавляють суд можливості постановити будь-яке рішення по справі за наявними матеріалами, а тому позовну заяву про скасування постанови про накладення арешту на грошові кошти по догляду за дитиною слід вважати не поданою та повернути ОСОБА_1 Також у відповідності до ч. 1 ст. 7 Закону України «Про судовий збір» ОСОБА_1 слід повернути сплачену нею суму судового збору.

Керуючись ч.ч. 2, 4 ст. 121 ЦПК України, ч. 1 ст. 7 Закону України «Про судовий збір», суддя, -

У Х В А Л И В:

Позовну заяву ОСОБА_1 до Відділу державної виконавчої служби Тлумацького районного управління юстиції, державного виконавця Стасюка І.І. про скасування постанови про накладення арешту на грошові кошти по догляду за дитиною - вважати неподаною та повернути позивачці.

Повернути ОСОБА_1, сплачену нею по квитанції № 0.0.602535155.1 від 18.08.2016 року судовий збір в сумі 551 (пятсот пятдесят одна) гривня 21 копійка.

Розяснити ОСОБА_1 та її представнику ОСОБА_2, що відповідно до ч. 5 ст. 121 ЦПК України повернення позовної заяви не перешкоджає повторному зверненню із нею до суду, якщо перестануть існувати обставини, що стали підставою для повернення .

Ухвала може бути оскаржена до Апеляційного суду ІваноФранківської області протягом пяти днів з дня отримання її копії, шляхом подачі апеляційної скарги через Тлумацький районний суд та набирає законної сили в порядку встановленому ст. 223 ЦПК України.

Суддя У.Ю. Луковкіна