Апеляційний суд Кіровоградської області
№ провадження 22-ц/781/1535/16 Головуючий у суді І-ї інстанції ОСОБА_1
Доповідач Дьомич Л. М.
РІШЕННЯ

Іменем України

17.08.2016 року Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Кіровоградської області у складі:

головуючого судді: Дьомич Л.М.

суддів: Дуковського О.Л. ; Єгорової С.М.

за участю секретаря: Федоренко Т.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кропивницькому в режимі відеоконференції цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Світловодського міськрайонного суду Кіровоградської області від 18 травня 2016 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення аліментів на утримання дитини,-

В С Т А Н О В И Л А:

У січні 2016 року ОСОБА_2 звернулася в суд з позовом до ОСОБА_3 про стягнення аліментів на утримання сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 в твердій грошовій сумі в розмірі 3000 грн. щомісячно, до його повноліття, тобто до 25.02.2029 року, з урахуванням курсу інфляції, але не менше 30% прожиткового мінімуму у відповідності із законодавством України.

В обґрунтування вимог зазначила, що з 09 квітня 2011 року перебуває з відповідачем у зареєстрованому шлюбі.

Мають спільну дитину сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Подружнє життя не склалося, вона з сином переїхала проживати до свої матері і дитина повністю знаходяться на її утриманні.

ОСОБА_3 періодично кожного року виїздить на роботу до Чехії та отримує заробітну плату в розмірі 1000 євро. Інших дітей та непрацездатних батьків немає, стягнення з нього по виконавчим документам не проводяться. Тому він має реальну можливість надавати сину допомогу, яку добровільно не здійснює.

Так як, ОСОБА_3 офіційно не працює і має нерегулярний, мінливий дохід, просить стягнути з нього аліменти у твердій грошовій сумі у розмірі 3000 грн., що по відношенню до його заробітку складає 10%.

Рішенням Світловодського міськрайонного суду Кіровоградської області від 18 травня 2016 року стягнуто з ОСОБА_3, на користь ОСОБА_2, аліменти на утримання сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 в твердій грошовій сумі в розмірі 550,00 грн. починаючи з 26 січня 2016 року щомісячно, та до досягнення його повноліття, тобто до 25 листопада 2029 року, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дітей відповідного

віку.

ОСОБА_2 звернулася з апеляційною скаргою, в якій просить про скасування рішення суду та ухвалення нового про задоволення позову. Зазначає, що суд першої інстанції приймаючи рішення не повно зясував обставини, що мають істотне значення для справи, неправильно застосовано норми матеріального і процесуального права. А саме, належним чином не витребував відомості про отримання ОСОБА_3 візи в Чехію в 2015-2016 роках, не задовольнив клопотання про особисту явку відповідача в судове засідання, а також не зясував де знаходиться відповідач на час розгляду справи, в Україні чи за її межами, працює він чи ні, якщо працює то де саме і яку заробітну плату він отримує.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення ОСОБА_2 та її представника ОСОБА_5, а також пояснення ОСОБА_6І, який представляє інтереси ОСОБА_3, дослідивши письмові докази по справі, перевіривши рішення суду у межах доводів апеляційної скарги колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню за наступного.

Відповідно до ст.213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Згідно вимог ст. 214 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує, зокрема питання про те, які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин та яка правова норма підлягає застосуванню до спірних правовідносин.

Частково задовольняючи позов, суд виходив з того, що відповідач в добровільному порядку не надає матеріальну допомогу на утримання своєї дитини та з урахуванням віку дитини, рівності обов?язків батьків по утриманню дитини, матеріального стану платника аліментів, його нерегулярного та мінливого доходу стягнув аліменти у твердій грошовій формі в розмірі 550 грн. щомісячно до досягнення сином повноліття.

Проте, колегія суддів не погоджується з рішенням суду в частині визначення розміру аліментів на утримання малолітньої дитини.

Судом встановлено, що ОСОБА_2 та ОСОБА_3 зареєстрували шлюб 09 квітня 2011 року (а.с.4).

Від шлюбу мають малолітнього сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, що підтверджується копією свідоцтва про народження серії І-ОЛ 119013 (а.с.5).

Згідно довідки Світловодського КП «Житлосвіт 2012» № 316 від 19 січня 2016 року ОСОБА_2 проживає разом з сином ОСОБА_4 АДРЕСА_1 (а.с.6).

Позивач наполягаючи, що відповідач працює в Чеській Республіці, вказала, що ні місце проживання, ні місце роботи та підстави працевлаштування їй не відомі, прохала суд першої інстанції встановити перебування і місце роботи ОСОБА_3 Тому за клопотанням сторони направлено до Посольства Чехії в м. Київ запит про надання інформації щодо отримання ОСОБА_3 робочої візи для його працевлаштування в Чеській Республіці в 2015 та 2016 роках (а.с.45), в наданні відомостей відмовлено на підставі Закону № 101/2000 «Про охорону особистих даних» (а.с.58).

Відповідно до ч.1 ст. ст.180 Сімейного Кодексу України, батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Згідно з ч.1 ст.181 СК України, способи виконання батьками обовязку утримувати дитину визначається за домовленістю між ними.

В даному випадку сторони не дійшли згоди щодо утримання своєї малолітньої дитини.

За відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину той із них, з ким вона проживає, вправі звернутися до суду з відповідним позовом. За правилами ч.3 ст.181 СК України аліменти на дитину присуджуються у частці від заробітку (доходу) її матері, батька (ст.183 цього Кодексу) або в твердій грошовій сумі (ст.184 СК) і виплачуються щомісячно.

Вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен врахувати: стан здоровя, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення (ст.182 СК).

Розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж зазначений у ч.2 ст.182 СК України, а саме 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених ст.184 цього Кодексу.

Пунктом 17 постанови Пленуму Верховного суду України № 3 від 15.05.2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» передбачено, що розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж зазначений у ч.2 ст.182 СК. При цьому необхідно мати на увазі, що зміна законодавства в частині визначення мінімального розміру аліментів на одну дитину не є підставою для перегляду постановлених раніше судових рішень про їх стягнення.

Частиною 1 статті 184 Сімейного Кодексу України передбачено, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі.

Згідно статті 8 Закону України «Про охорону дитинства», кожна дитина має право на рівень життя, достатній для фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Ухвалюючи оскаржене рішення, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про наявність правових підстав для стягнення аліментів на неповнолітню дитину у твердій грошовій формі щомісячно, оскільки відповідач не працевлаштований, як вказав його представник має нерегулярний і мінливий дохід, відсутні інші обставини, які б свідчили про неможливість такого утримання.

Такий висновок суду відповідає обставинам справи та вимогам положення ст. 184 СК України.

При визначенні розміру аліментів судом у відповідності до ст. 182 СК України, враховано стан здоровя та потреби дитини, а також стан здоровя та матеріальне становище відповідача, який є особою працездатного віку, не має медичних обмежень у працевлаштуванні, його ставлення до заявлених вимог, відсутність між сторонами домовленості про способи виконання обовязку по утриманню малолітньої дитини, а також, що відповідач не обтяжений аліментними зобовязаннями та утриманням непрацездатних членів сімї.

Відсутність у відповідача офіційного доходу не звільняє від обовязку сплачувати аліменти на утримання сина. Доказів на підтвердження стану здоров'я, яке б перешкоджало подальшому працевлаштуванню, суду не надано.

В матеріалах справи відсутні докази того, що ОСОБА_3 перебуває на обліку в службі зайнятості як безробітний, тобто як особа, яка не має заробітку або інших передбачених законодавством доходів і зареєстрована у державній службі зайнятості як така, що шукає роботу (ст.2 Закону України «Про зайнятість населення»).

Поряд з цим, колегія суддів не в повній мірі погоджується з визначеним судом розміром стягнутих з ОСОБА_7 аліментів на утримання неповнолітнього сина.

Згідно ст. 7 ЗУ «Про Державний бюджет України на 2016 рік», прожитковий мінімум для дитини віком до 6 років з 01 травня становить 1228 грн.

За ст. 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини.

Отже, враховуючи положення ст. 141 СК України та прожитковий мінімум на 2016 рік обоє з батьків повинні витрачати на утримання дитини по 614 грн. щомісячно. /1228:2=614/

Беручи до уваги наведені обставини, судова колегія виходячи із засад розумності, виваженості та справедливості і положень закону, що батьки зобовязані нести витрати в рівних частинах для забезпечення дитині необхідного рівня життя, вважає, що рішення підлягає зміні шляхом збільшення визначеного судом розміру аліментів на утримання дитини до 615 грн.

Визначений розмір аліментів є обєктивним з огляду на вимоги закону щодо прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, відповідає встановленим судом обставинам справи, наданим доказам та вимогам СК України.

В матеріалах справи відсутні будь-які надані позивачем докази які б вказувати на те, що існують обставини, що мають істотне значення для вирішення вище вказаного позову, а саме можливості відповідача сплачувати аліменти у розмірі визначеному в зверненні до суду. Тобто належні та допустимі докази про можливість сплати відповідачем аліментів саме у розмірі 3000 грн., відсутні.

Посилання в апеляційній скарзі, що ОСОБА_3 працевлаштований в Чеській Республіці та отримує прибуток в розмірі 1000 євро на місяць, судом не приймаються до уваги, оскільки відсутні будь-які обєктивні докази працевлаштування відповідача за межами України та отримання там або в Україні заробітної плати.

Колегія суддів вважає за необхідне роз?яснити ОСОБА_2 її право, передбачене ст. 192 СК України у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення здоров'я та в інших випадках, передбачених цим Кодексом звернутись з позовом про зміну розміру аліментів.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов правильного висновку про наявність підстав для стягнення з відповідача аліментів на утримання малолітнього ОСОБА_8 до досягнення ним повноліття, проте при визначенні розміру аліментів суд неповно зясував обставини, що мають значення для справи, що відповідно до ст.309 ЦПК України є підставою для зміни рішення суду першої інстанції в частині стягнення аліментів на користь позивача на утримання дитини.

Керуючись ст. 303, ст. 307, ст. 309, ст. 313, ст. 314, ст. 316, ст. 319 ЦПК України, колегія суддів -

В И Р І Ш И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - задовольнити частково.

Рішення Світловодського міськрайонного суду Кіровоградської області від 18 травня 2016 року в частині визначення розміру стягнення аліментів змінити.

Стягнути з ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, уродженця ІНФОРМАЦІЯ_3 на користь ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_4, аліменти на утримання сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 в твердій грошовій сумі в розмірі 615 грн. починаючи з 26 січня 2016 року щомісячно та до досягнення його повноліття, тобто до 25 листопада 2029 року.

В іншій частині рішення суду залишити без змін.

Рішення апеляційного суду набирає законної сили з моменту його проголошення та може бути оскаржене до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання ним законної сили.

Головуючий суддя:

Судді: