Справа № 333/7696/15-ц
Пр. № 2/333/245/16

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03.10.2016р. м. Запоріжжя

Комунарський районний суд м. Запоріжжя у складі: головуючого судді Боровікової А.І., при секретарі Носаченко О.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Запоріжжі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності в порідку спадкування та за зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про зменшення розміру обовязкової частки у спадщини, -

В С Т А Н О В И В:

Позивачка ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_2 про визнання права власності в порядку спадкування, посилаючись на те, що 18.11.2010 р. померла її мати ОСОБА_3, після смерті матері відкрилася спадщина - квартира, розташована за адресою: АДРЕСА_1, що належала останній на праві власності на підставі Після відкриття спадщини, 24.11.2010 р. позивачка звернулася із заявою про прийняття спадщини до Шостої державної нотаріальної контори м. Запоріжжя. 07.10. 2009 р. матірю ОСОБА_3 було складено заповіт, відповідно до якого вона належну їй на праві власності квартиру заповідала ОСОБА_2

Проте, не зважаючи на існування заповіту, позивачка зазначає, що вона має право на обовязкову частку спадщини згідно до положень ст. 1241 ЦК України в звязку з тим, що на момент смерті спадкодавця ОСОБА_3 вона досягла встановленого законом пенсійного віку. 05.02. 2004 року їй і виповнилось 55 років.

Рішенням Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 11.06.2015 р. в задоволенні позову ОСОБА_2 до ОСОБА_1, третя особа: Шоста Запорізька державна нотаріальна контора про усунення від права на спадкування відмовлено.

Рішення суду набуло законної сили. Таким чином, зазначає позивачка, у судовому порядку було визнано її право на обовязкову частку у спадщині.

19.09.2015 р. Постановою Державного нотаріуса Шостої Запорізької державної нотаріальної контори позивачці відмовлено у видачі Свідоцтва про право на спадщину з тих підстав, що спадкоємцем не було надано правовстановлюючий документ на спадкове майно - квартиру. Оригінали правовстановлюючих документів на квартиру знаходяться у відповідачки, тому позивачка не може надати ці документи нотаріусу та отримати Свідоцтво про право на спадщину.

Позивачка просить суд визнати за нею право власності на ? частку квартири, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 в порядку спадкування.

Відповідачка ОСОБА_2 звернулась до суду із зустрічним позовом до ОСОБА_1 про зменшення розміру обовязкової частки у спадщин, посилаючись на те, що згідно заповіту від 07.10.2009р. її мати квартиру, що є спадковим майном, заповідала їй ОСОБА_2

Починаючи з 2001 р. відносини між спадкодавцем та відповідачкою ОСОБА_1 суттєво погіршилися. 22.03.2001р. між ОСОБА_3 та ОСОБА_1 було укладено договір довічною утримання, відповідно до якого ОСОБА_3 передала у власність ОСОБА_1 квартиру АДРЕСА_3. У свою чергу, Відповідачка взяла на себе зобов'язання надати ОСОБА_3 довічне матеріальне забезпечення у вигляді постійного догляду та утримання. У звязку з тим, що ОСОБА_1 не виконувала свої зобовязання, рішенням Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 16.09.2002 р. договір довічного утримання від 22.03.2001 р. між ОСОБА_3 та ОСОБА_1 було розірвано.

Відповідно до змісту зазначеного рішення судом встановлено, що ОСОБА_3 вирішила укласти договір довічного утримання, оскільки була непрацездатною за станом здоровя та за віком, а також у зв'язку з потребою в придбанні медикаментів та допомоги при веденні домашнього господарства. Судом також було встановлено, що ОСОБА_1 (Відповідач) після укладення договору жодної матеріальної допомоги своїй матері не надавала, більшість часу була відсутня, оскільки проживала в Харківській області, а коли приїздила на декілька днів, то сама перебувала на утриманні своєї матері, оскільки протягом часу свого перебування і харчувалася, і жила зі своїми синами за рахунок матері.

Про характер стосунків між спадкодавцем та Відповідачем, зазначає позивачка, свідчить те, що після оформлення договору довічного утримання ОСОБА_1 без відома та без згоди матері ОСОБА_3 одразу стала на облік за місцем реєстрації (прописалася) та поставила на облік за місцем реєстрації свого сина ОСОБА_4 в належній матері квартирі, в звязку з чим, відчувши посягання на її права як власника квартири, мати вимушена була звернутися до суду з позовом до ОСОБА_1, ОСОБА_4 Рішенням Комунарського місцевого суду м. Запоріжжя від 24.12.2002 року відповідачів було зобовязано знятися з обліку за місцем реєстрації за адресою м. Запоріжжя, вул. Космічна, буд. 108-а. кв. 72.

Після вищезазначених подій у 2002 р. (розірвання договору довічного утримання, а також зняття з реєстраційного обліку) і до 2006 р. через зіпсовані відносини з матір'ю відповідачка ОСОБА_1 майже не спілкувалася з матірю. Відповідач мала постійне місце реєстрації та проживання за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_1, с.м.т. Ківшарівка, буд. 4. кв. 90. де у її власності знаходились дві квартири, саме тому вона приїздила до м. Запоріжжя дуже рідко. За інформацією, що міститься в довідці Дитячо-юнацької спортивної школи № 8 від 14.05.2015 р. № 31 ОСОБА_1 з 01.09.2007 р. працює штатним тренером-викладачем.

Разом з тим, з 2007 року відносини, що склалися у матері з відповідачкою, були напруженими. Мати скаржилася на поведінку своєї доньки, зазначала, що відповідачка часто свариться. Мати бувала недоглянута, через що зверталася за допомогою до сусідки. У звязку з цим мати зазнавала душевних страждань через таку поведінку дочки, постійно покладала надію, що Відповідачка змінить своє ставлення до неї.

Про те, що мати мала важкі та неприязні стосунки з відповідачем, свідчить безпосередньо волевиявлення самої ОСОБА_3, яке вона виклала у заповіті, складеному та посвідченому 07.10.2009 р., в той період, коли відповідач вже мешкала з матірю, відповідно до якого належну їй на праві власності квартиру, вона заповіла ОСОБА_5

Щодо майнового стану Відповідача, відповідно до довідки від 14.05.2015 року № 31, наданої Дитячо-юнацькою спортивною школою № 8, ОСОБА_1 з 01.09.2007 року і по теперішній час (станом на 14.05.2015р.) працює штатним тренером-викладачем. Таким чином, після досягнення пенсійного віку, відповідач продовжує працювати та, окрім пенсії, отримує ще і заробітну плату.

Крім того, у власності відповідача ОСОБА_1 знаходиться нерухоме майно - дві квартири у Харківській області, Куп'янському районі, с.м.т. Ківшарівка. В одній із таких квартир зареєстровано місце проживання відповідача - с.м.т. КівшарівкаАДРЕСА_4.

Також у відповідачки є рахунки в банках, про що свідчить заява відповідачки, адресовану відділенню ПАТ «Креді Агріколь банк» від 05.07.2013 р., згідно якої, Відповідач просить перерахувати відсотки за договором на відкриття і обслуговування депозитного вкладу на картковий рахунок

Разом з тим, позивачка за зустрічним позовом ОСОБА_2 є пенсіонеркою, а також маю статус дитини війни. Разом з позивачкою за адресою АДРЕСА_5, мешкає її чоловік ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_2, пенсіонер, її донька ОСОБА_7, а також її онуки, ІНФОРМАЦІЯ_3 та 2010р.н. Матеріальне становище сімї позивачки вкрай важке з урахуванням того, що її донька ОСОБА_7 отримує низьку заробітну плату, її онука ОСОБА_8 є студенткою університету, онука ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_4, є малолітньою дитиною, а тому позивачка вимушена допомагати їм.

Коли мати ОСОБА_3 складала заповіт, то з урахуванням важких відносин, що склалися у неї з відповідачкою ОСОБА_1, а також з урахуванням майнового стану своїх доньок, вона зробила саме таке розпорядження на випадок своєї смерті.

Виходячи із характеру відносин ОСОБА_1 зі спадкодавцем протягом життя, з урахуванням майнового стану відповідача за зустрічним позовом ОСОБА_1 та майнового стану позивача, а також з урахуванням інших обставин по справі, позивачка вважає, що є підстави для зменшення розміру обов'язкової частки у спадщині ОСОБА_1 до 1/8 частини.

Позивачка за зустрічним позовом ОСОБА_2 просить суд зменшити розмір обовязкової частки у спадщині ОСОБА_1, відкритої внаслідок смерті 18.11.2010 р. ОСОБА_3 до 1/8 частини спадкового майна.

У судовому засідання позивачка за первісним позовом ОСОБА_1 (відповідачка за зустрічним) первісний позов підтримала повністю, зустрічний не визнала, надала суду пояснення, аналогічні викладеним в позовній заяві, просила суд задовольнити первісний позов, відмовити у задоволенні зустрічного.

Відповідачка за первісним (позивачка за зустрічним позовом) ОСОБА_2 первісний позов не визнала, зустрічний позов підтримала повністю, надала суду пояснення, аналогічні викладеним в зустрічній позовній заяві, просила суд відмовити у задоволенні первісного позову, задовольнити зустрічний/

Вислухавши пояснення сторін, їх представників, суд вважає, що первісний позов підлягає задоволенню, зустрічний позов задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Відповідно до ст. 1223 ЦК України, право на спадкування мають особи, визначені у заповіті.

Відповідно ст.ст. 1216, 1217 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обовязків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом та за законом.

Відповідно ч. 4 ст. 1268 ЦК України, спадкоємець, який постійно проживав разом спадщини вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого ст. 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від спадщини.

Малолітня, неповнолітня, недієздатна особа, а також особа, цивільна дієздатність якої обмежена, вважаються такими, що прийняли спадщину, крім випадків встановлених ст. 1273 ЦК України.

Відповідно до ст. 1241 ЦК України, малолітні, неповнолітні, повнолітні непрацездатні діти спадкодавця, непрацездатна вдова (вдівець) та непрацездатні батьки спадкують, незалежно від змісту заповіту, половину частки, яка належала б кожному з них у разі спадкування за законом (обовязкова частка).

Розмір обовязкової частки у спадщині може бути зменшений судом з урахуванням відносин між спадкоємцями та спадкодавцем, а також інших обставин, які мають істотне значення.

Відповідно п. 19 Постанови Пленуму Верховного суду України «Про судову практику у справах про спадкування» від 30.05.2008 р. № 7, суд може зменшити розмір обовязкової частки у спадщині з урахуванням відносин між спадкоємцем та спадкодавцем, а також інших обставин, які мають істотне значення, зокрема майнового стану спадкоємця.

Судом встановлено:

18.11.2010 р. померла ОСОБА_3, що підтверджується Свідоцтвом про смерть останньої, виданим Запорізьким відділом реєстрації актів цивільного стану Головного управління юстиції у Запорізькій області 19.11.2010 року, актовий запис № 3283.

ОСОБА_3 постійно проживала за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_5.

Після смерті ОСОБА_3 відкрилася спадщина у вигляді квартири, розташованої за адресою: АДРЕСА_6, що належала останній на праві власності на підставі Свідоцтва про право власності на житло № 4910, виданого виконавчим комітетом Комунарської районної Ради народних депутатів від 25.11.1994 року.

07.10. 2009 р. ОСОБА_3 було складено заповіт, відповідно до якого вона належну їй на праві власності квартиру, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_7, заповідала ОСОБА_2 Зазначений заповіт було посвідчений приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу ОСОБА_9 07.10. 2009 р. та зареєстровано в реєстрі за № 3964.

Позивачка за первісним позовом ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_6, є донькою померлої ОСОБА_3, що підтверджується Свідоцтвом про народження останньої (а.с. 143 зворот).

Після відкриття спадщини 24.11.2010 р., у передбачений ст. 1270 ЦК України строк позивачка за первісним позовом ОСОБА_1 звернулась до Шостої державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини після смерті матері ОСОБА_1

Як вбачається з пояснень позивачки ОСОБА_1, не зважаючи на існування заповіту, остання вважає, що вона має право на обовязкову частку спадщини після смерті матері згідно положень ст. 1241 ЦК України, оскільки на момент смерті матері спадкодаця ОСОБА_3 була непрацездатною, в звязку з тим, що вона досягла встановленого законом пенсійного віку: 05.02.2004 року їй виповнилось 55 років.

У судовому засіданні позивачка за первісним позовом ОСОБА_1 первісний позов підтримала повністю, надала суду пояснення, аналогічні викладеним в позовній заяві, просила суд задовольнити позов, зустрічний позов не визнала повністю, просила суд відмовити у його задоволенні посилаючись на те, що вона з 2007 року переїхала жити до матері. З цього часу і до смерті матері в листопаді 2010 року фактично проживала з нею однією сімєю та вела спільне господарство. При цьому посилається на Рішення Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 11.06.2015 р. та ухвалу апеляційного суду Запорізької області від 30.07.2015 р., за якими встановлено, що вона з 2007 року переїхала жити до матері. З цього часу і до смерті матері в листопаді 2010 р. вона фактично проживала з нею однією сімєю, вела спільне господарство та доглянула матір до самої смерті, під час якої знаходилась поруч з нею.

В 90-х роках підприємство, на якому вона працювала збанкрутіло та її було звільнено. Мати приїздила до неї в Харківську область в гості наприкінці грудня 2000 року, гостювала 2 тижні та особисто запропонувала їй укласти договір довічного утримання, на що вона погодилась і в березні 2001 р. цей договір було укладено. Проте, відповідачка була проти цього договору, вона неодноразово з'ясовувана з матірю відносини і вимагала, щоб договір було розірвано. Мати поступилась тиску, звернулась до суду і рішенням суду від 16.09.2002 р. договір довічного утримання від 22.03.2001 року було розірвано. Також на вимогу сестри мати подала до суду позов про зняття її та її сина з реєстраційного обліку за адресою спірної квартири. Проте, після зняття з реєстрації, вона продовжувала проживати разом із матірю однією сімєю у вказаній квартирі. В подальшому, в серпні 2007 року вона повідомила матір, що вона влаштовується на роботу в м. Запоріжжі з 01.09.2007 р. штатним тренером-викладачем до дитячо-юнацької спортивної школи № 8. Мати одразу ж запропонувала їй жити з нею в належній їй квартирі, яка була отримана ще в 1964р. для проживання сімї, яка складалась з 4 осіб: матері, батька та двох доньок сторін по справі. З цього часу, проживаючи у вказаній квартирі разом з матірю, вони підтримували доброзичливі родинні стосунки, вели спільне господарство, піклувались одна одною. У квартиру в цей час позивачка купила нові холодильник, телевізор та телефонний апарат. Під час, коли вона мешкала з матір'ю, відповідачка приходила до матері тільки у гості. Заповіт було складено 07.10 2009 р., коли матері на той момент вже виповнився 91 рік, а 10.01.2010 року у доньки відповідачки народилась друга дитина, саме на вагітність онуки відповідачка посилалась у спілкуванні з матірю, коли просила останню скласти заповіт на її користь.

Також пояснила, що її матеріальне становище не дозволяє їй відмовитись від обовязкової частки у спадщині. З 1982 року вона розлучена, двох синів виховувала самотужки В селищі смт Ківшарівка Купянського району Харківської області їй належить лише ? частина двокімнатної квартири. В смт Ківшарівка роботи не має, вона отримує невелику за розміром пенсію, а тому змушена працювати щоб підтримувати гідний рівень життя.

Допитані в судовому засіданні свідки пояснили наступне.

Свідок ОСОБА_10, пояснила суду, що вона неодноразово бувала в спірній квартирі, навідувала ОСОБА_3, стосунки між матірю та її донькою позивачкою ОСОБА_3 були добрими. З вересня 2007 року ОСОБА_1 проживала в спірній квартирі з матірю та вели сумісне господарство. Мати ОСОБА_10 та ОСОБА_3 приятелювали, ходили одна до одної у гості і навіть в серпні 2006 року одружили своїх онуків. Зі слів і ОСОБА_3 сказала, що квартиру отримувала на сімю. ОСОБА_10І також пояснила суду, що на момент смерті ОСОБА_3 поряд з нею знаходилась донька ОСОБА_1

Свідок ОСОБА_11 пояснила, що після розірвання договору пожиттєвого утримання між ОСОБА_1 та ОСОБА_3 у 2002 році в спірній квартирі з бабусею проживав син ОСОБА_1 ОСОБА_2. У спірній квартирі він мешкав до серпня 2006 року до моменту свого одруження. Після одруження він перейшов жити в квартиру дружини. Вони часто навідували бабусю, часто з нею бачились. Бабуся ОСОБА_3 мала бажання проживати з кимось постійно і тому запросила доньку ОСОБА_12, проживати з нею разом. З серпня 2007 року вони стали жити разом, відносини між ними були теплими, родинними. На момент смерті ОСОБА_3ГІ. з нею поряд в її квартирі знаходилась донька ОСОБА_12 та онук ОСОБА_2.

Свідок з боку відповідачки (позивачки за зустрічним позовом) ОСОБА_2, ОСОБА_13, яка є сусідкої померлої ОСОБА_3 пояснила суду, що ОСОБА_2 завжди була більш матеріально забезпеченою, ніж її сестра ОСОБА_1, що їй пощастило з чоловіком, з яким вони живуть разом і зараз, ОСОБА_1 давно розлучена.Також свідок ОСОБА_13 пояснила, що саме вона порадила матері сторін ОСОБА_3 написати заповіт на старшу доньку ОСОБА_14, оскільки чоловік останньої дуже порядна людина і ніколи не покине ОСОБА_15. При цьому пояснила, що мати сторін, як літня людина, часто виглядала неохайно, оскільки обидві доньки не дуже слідкували за її зовнішнім виглядом, проте, сварок будь-яких між матірю та її донькою ОСОБА_1, з якою вони разом проживали, ніколи не чула, але іноді ОСОБА_15 скаржилась її матері на ОСОБА_1, що остання її ображала, проте їй завжди було більше жалко ОСОБА_1, оскільки ОСОБА_1 одна, без чоловіка, матеріально не забезпечена, а ОСОБА_14 більш забезпечена, заможня ніж ОСОБА_1, в неї дуже порядний та надійний чоловік.

Свідок ОСОБА_7, донька відповідачки (позивачки за зустрічним позовом) ОСОБА_2, пояснила суду, що бабуся ОСОБА_3 в жовтні 2009 року взяла її з мамою та повела до нотаріуса написати заповіт на квартиру. Бабуся сказала, що робить це для онуки. Бабуся допомагала тьоті ОСОБА_7, допомагала її синам, тобто своїм онукам. Людмила була завжди біднішою за ОСОБА_2, а тому бабуся її завжди жаліла, допомогала їй, також бабуся скаржилась на погане відношення до неї з боку ОСОБА_7. На момент смерті бабусі поряд з нею в квартирі знаходилась її донька ОСОБА_1, яка

Свідок ОСОБА_6, чоловік відповідачки ОСОБА_2, пояснив, що у ОСОБА_1 дуже непростий характер, що вона, як молодша дитина в родині, егоїстка і через це у неї в житті завжди якісь непорозуміння, його дружина як старша сестра завжди опікувала молодшу сестру, допомогала вирішувати проблеми, які у ОСОБА_1 постійно виникали в життя через її недбалість. За матірю ОСОБА_1 не доглядала, між ними часто виникали сварки, мати скаржилась на ОСОБА_1.

Як вбачається з пояснень позиваки ОСОБА_1 в судовому засіданні, її матеріальне становище вкрай скрутне, з чоловіком розірвала шлюб ще у 1982 році, самостійно виховувала двох синів. В селищі смт Ківшарівка Харківської області їй належить лише ? частина двокімнатної квартири. В смт Ківшарівка працевлаштуватись не може, робочих місць не має, отримує малу пенсію, змушена працювати, щоб підтримувати гідний рівень життя, проживає в Запоріжжі, де має роботу викладача з шахів, проти свого житла не має, спірну квартиру, свого часу, батьки отримували на всю родину, в тому числі і на неї.

Вищезазначені пояснення позивачки відповідачкою спростовані не були.

Згідно довідки, наданої суду відповідачкою, позивачка має на банківському рахунку 3000 грн.

Рішенням Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 11.06.2015 р. в задоволенні позову ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про усунення від права на спадкування відмовлено.

Ухвалою Апеляційного суду Запорізької області від 30.07.2015р. вищезазначене рішення суду залишено без змін.

Тобто, позивачка за первісним позовом ОСОБА_1 є непрацездатною за віком на час смерті матері ОСОБА_1 та має право на обовязкову частку у спадщині на підставі ст. 1241 ЦК України.

Розмір обовязкової частки у спадщині після смерті ОСОБА_3, що припадає позивачці ОСОБА_1 має вираховуватися виходячи із кола спадкоємців за законом, які залишилися живими на день смерті ОСОБА_3, а саме - доньки спадкодавця позивачка ОСОБА_1 та відповідачка ОСОБА_2

Розрахунок обовязкової частки яка припадає позивачці ОСОБА_1, яка э непрацездатною за віком після смерті матері, в порядку спадкування за законом на підставі ст. 1241 ЦК України обраховано наступним чином.

В разі спадкування за законом при відсутності заповіту, частка яка би припадала ОСОБА_1 складала б 1/2 частку спадкового майна (оскільки 2 спадкоємця за законом залишилися після смерті ОСОБА_3, а саме, доньки спадкодавця - позивачка ОСОБА_1 та відповідачка ОСОБА_2, що підтверджується Свідоцтвами про народження останніх.

Обовязкова частка яка припадає позивачці ОСОБА_1 ? частину від 1/2 частини спадкового майна - ? частина спадкового майна.

Приймаючи до уваги вищенаведені докази, суд приходить до висновку, що між матірю та позивачкою ОСОБА_1, які проживали однією сімєю на час смерті матері, були доброзичливі стосунки, інколи між позивачкою ОСОБА_1 та матірю ОСОБА_3 виникали сварки, непорозуміння, проте їх відносини, які склалися між матірю та донькою за період з вересня 2007 року по час смерті матері, не можна вважати негативними, а саме такими, через які суд, виходячи з положень ч.2 ст. 1241 ЦК України, може зменшити розмір обовязкової частки в спадщині.

Також суд, приймаючи до уваги встановлені судом обставини щодо матеріального стану спадкоємця ОСОБА_1, вважає рівень матеріального забезпечення останньої таким, який не надає підстав для зменшення розміру обовязкової частки спадкоємця ОСОБА_1 в спадщині після смерті матері.

Розірвання у 2002 році укладеного між матір*ю та дочкою договору довічного у тримання не є безумовним свідченням того, що в подальшому ОСОБА_1 умисно ухилялась від надання допомоги спадкодавцю.

За ОСОБА_1 необхідно визнати право власності на 1/4 частку квартири АДРЕСА_8 в порядку спадкування за заповітом після смерті матері ОСОБА_3

Зустрічний позов не підлягає задоволенню за недоведеністю.

Керуючись ст.ст. 1223, 1216, 1217, 1268, 1241 ЦК України, ст.ст. 212-214 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Первісний позов задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на 1/4 частку квартири АДРЕСА_8 в порядку спадкування за заповітом після смерті матері ОСОБА_3, померлої 18.11.2010 року.

У задоволенні зустрічного позову відмовити.

На рішення суду може бути подана апеляційна скарга до апеляційного суду Запорізької області через Комунарський районний суд м. Запоріжжя протягом десяти днів з дня його проголошення.

Суддя А.І. Боровікова