Номер провадження: 22-ц/785/1893/16
Головуючий у першій інстанції Буран О. М.
Доповідач Коротков В. Д.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15.03.2016 року м. Одеса

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Одеської області в складі:

головуючого Короткова В.Д.

суддів Гончаренко В.М., Комаровської Н.В.

з участю секретаря Ярахмедова Є.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення пені за прострочення виплати аліментів, за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на рішення Малиновського районного суду м.Одеси від 16 грудня 2015 року,

встановила:

В жовтні 2015 року позивачка звернулася до суду з вищезазначеним позовом, посилаючись на те, що рішенням Малиновського районного суду м.Одеси від 15 лютого 2013 року з відповідача на її користь стягнуті аліменти на утримання сина ОСОБА_4, народження ІНФОРМАЦІЯ_1, до закінчення навчання в Національному університеті «Одеська юридична академія» в розмірі 2 000 грн. щомісячно з 23.07.2012року по 30.06.2015року.

В наслідок ухилення відповідача від сплати аліментів виникла заборгованість станом на 01.08.2015року в сумі 10 000 грн. Після уточнення позовних вимог позивачка просила стягнути з відповідача на її користь пеню за прострочення виплати аліментів за період з 01.01.2015року по 01.11.2015року в сумі 42 080грн.

Відповідач позов не визнав.

Рішенням Малиновського районного суду м.Одеси від 16 грудня 2015 року позов задоволений: з відповідача стягнута пеня в сумі 42 080грн.

В апеляційній скарзі відповідач просить скасувати рішення суду та відмовити в позові.

Заслухавши суддю-доповідача, доводи апеляційної скарги та доводи заперечень на апеляційну скаргу, перевіривши матеріали справи, законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги і заявлених позовних вимог, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, рішення зміні з наступних підстав.

Задовольняючи позов, суд виходив з того, що заборгованість за аліментами виникла з вини відповідача, тому суд стягнув на користь позивачки пеню в сумі 42 080грн. за прострочення сплати аліментів.

Колегія суддів не погоджується з розміром пені за прострочення сплати аліментів з наступних підстав.

З матеріалів справи вбачається, що рішенням Малиновського районного суду м.Одеси від 15 лютого 2013 року з відповідача на користь позивачки стягнуті аліменти на утримання сина ОСОБА_4, народження ІНФОРМАЦІЯ_1, до закінчення навчання в Національному університеті «Одеська юридична академія» в розмірі 2 000 грн. щомісячно з 23.07.2012року по 30.06.2015року.

Відповідно до розрахунку державного виконавця, зробленого відповідно до ст.195 СК України, заборгованість за аліментами станом на 01.08.2015року складає 10 000 грн.(а.с.3). Відповідач погодився з цим розрахунком.

Відповідно до ч.1 ст. 196 СК України при виникненні заборгованості з вини особи, яка зобов'язана сплачувати аліменти за рішенням суду, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожний день прострочення.

Згідно до п. 22 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» №3 від 15.05.2006 року, передбачена ст. 196 СК України відповідальність платника аліментів за прострочення їх сплати у виді неустойки (пені) настає лише за наявності вини цієї особи. На платника аліментів не можна покладати таку відповідальність, якщо заборгованість утворилася з незалежних від нього причин, зокрема, у зв'язку з несвоєчасною виплатою заробітної плати, затримкою або неправильним перерахуванням аліментів банками. В інших випадках стягується неустойка за весь час прострочення сплати аліментів.

Суд першої інстанції прийшов до обґрунтованого висновку про те, що заборгованість за аліментами в сумі 10 000 грн. виникла з вини відповідача, який не регулярно сплачував аліменти, тому він на підставі ч.1 ст.196 СК України зобов»язаний сплатити пеню за прострочення сплати аліментів.

Однак колегія суддів не погоджується з розрахунком пені, який визначив суд першої інстанції.

При розрахунку пені колегія суддів виходить з того, що згідно з частиною першою статті 196 СК України при виникненні заборгованості з вини особи, яка зобов'язана сплачувати аліменти за рішенням суду, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення.

Оскільки неустойка у вигляді пені обчислюється у відсотках від суми невиконаних або неналежно виконаних зобов'язань, які виникають у боржника щомісяця, то і пеня має триваючий характер і обраховується за прострочення кожного зобов'язання окремо.

Отже, з урахуванням правої природи пені, яка є дієвим стимулом належного виконання обов'язку та виходячи з того, що аліменти призначаються та виплачуються (стягуються) щомісячно, за змістом статті 196 СК України пеня нараховується на суму заборгованості за той місяць, в якому не проводилось стягнення аліментів.

При цьому сума заборгованості за аліментами за попередні місяці не додається до заборгованості за наступні місяці, а кількість днів прострочення обчислюється виходячи з того місяця, в якому аліменти не сплачувались.

Правило про стягнення неустойки (пені) в розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення означає, що при обчисленні загальної суми пені за прострочення сплати аліментів враховується сума несплачених аліментів та кількість днів прострочення.

З огляду на те, що аліменти нараховуються щомісячно, строк виконання цього обов'язку буде різним, а отже, кількість днів прострочення сплати аліментів за кожен місяць також буде різною.

Тобто неустойка (пеня) за один місяць рахується так: заборгованість за аліментами за місяць помножена на 1 % пені і помножена на кількість днів місяця, в якому виникла заборгованість. Загальна сума неустойки (пені) визначається шляхом додавання нарахованої пені за кожен із прострочених платежів (за кожен місяць).

Аналогічна правова позиція висловлена Верховним Судом України в постанові від 16.12.2015року у справі №6-2696цс15, яка відповідно до ч.1 ст.360-7 ЦПК України має враховуватися судами загальної юрисдикції.

При розрахунку розміру пені колегія суддів виходить з розрахунку заборгованості державного виконавця станом на 01.08.2015року(а.с.3). З зазначеного розрахунку вбачається, що 05.12.2014 року відповідач сплатив 6 000 гривень, внаслідок цього була погашена заборгованість за листопад 2014 року - 2 000 грн., а також сплачені аліменти за грудень 2014 року та за січень 2015 року по 2 000 грн.

Таким чином заборгованість за січень 2015 року відсутня, а тому пеня за січень 2015 року не нараховується.

Розмір пені за період з 1 січня по 1 листопада 2015 року складає:

Січень 2015р. - пеня не нараховується

Лютий 2015р. - 2 000 грн. Х 1% Х 28дн. = 560грн.

Березень 2015р. - 2 000 грн. Х 1% Х 31дн. = 620грн.

Квітень 2015р. - 2 000 грн. Х 1% Х 30дн. = 600грн.

Травень 2015р. - пеня не нараховується, оскільки 05.05.2015 року сплачено 2 000 грн.

Червень 2015р. - 2 000 грн. Х 1% Х 30дн. = 600грн.

Липень 2015р. - 2 000 грн. Х 1% Х 31дн. = 620грн.

Серпень 2015р. - 2 000 грн. Х 1% Х 31дн. = 620грн.

В вересні та жовтні 2015 року відповідач перерахував по 200 грн. за кожний місяць(а.с.21)

Вересень 2015р. - 2 000 грн.- 200грн. = 1 800грн. Х 1% Х 30дн. = 540грн.

Жовтень 2015р. - 2 000 грн.- 200грн. = 1 800грн. Х 1% Х 31дн. = 558грн.

Всього -------------------------------------------------4 718 грн.

Таким чином, позовні вимоги про стягнення пені за прострочення сплати аліментів підлягають задоволенню частково в сумі 4 718 грн.

Колегія суддів відхиляє довід апеляційної скарги про те, що відсутня вина відповідача в виникненні заборгованості за аліментами., оскільки з матеріалів справи вбачається, що аліменти сплачувалися відповідачем не регулярно, внаслідок чого виникла заборгованість. Посилання апелянта на його хворобу, як на поважну причину несплати аліментів, є безпідставним, оскільки з медичних документів вбачається, що хвороба відповідача є хронічною та існувала тривалий час, в тому числі на час ухвалення рішення про стягнення аліментів.

Приймаючи до уваги те, що висновки суду першої інстанції частково не відповідають обставинам справи, судом не правильно застосовані норми матеріального права, тому рішення суду на підставі п.п.3, 4 ч.1 ст.309 ЦПК України підлягає зміні зі зменшенням розміру пені до 4 718 грн.

Керуючись ст. ст. 307 ч.1 п.3, 309 ч.1 п.п.3, 4, 314 ч.2 ЦПК України, колегія суддів

вирішила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 задовольнити частково.

Рішення Малиновського районного суду м.Одеси від 16 грудня 2015 року змінити, зменшивши розмір пені, стягнутої з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 до 4 718 гривень.

В решті рішення Малиновського районного суду м.Одеси від 16 грудня 2015 року залишити без змін.

Стягнути з ОСОБА_3 в дохід держави судовий збір в сумі 487 гривень 20 копійок.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення та може бути оскаржено у касаційному порядку безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили.

Судді апеляційного суду Одеської області В.Д.Коротков

В.М.Гончаренко

Н.В.Комаровська