Номер провадження 22-ц/788/920/16 Суддя-доповідач - Хвостик С. Г.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 травня 2016 року м.Суми

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Сумської області в складі:

головуючого-судді - Хвостика С. Г.,

суддів - Левченко Т. А. , Околота Г. М.

за участю секретаря - Чуприни В.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Апеляційного суду Сумської області апеляційну скаргу ОСОБА_3

на рішення Ковпаківського районного суду м. Суми від 15 квітня 2016 року

в цивільній справі за позовом Публічного акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості, -

в с т а н о в и л а:

30 жовтня 2015 року Публічне акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк» (далі - ПАТ КБ «ПриватБанк») звернулось до суду з указаним позовом, посилаючись на те, що 22 квітня 2008 року між ним та ОСОБА_3 був укладений договір, відповідно до умов якого остання отримала кредит у розмірі 3000 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36,00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки.

Оскільки відповідач свої зобов'язання належним чином не виконувала, тому у неї виникла заборгованість щодо повернення грошових коштів у передбачені строки, яка станом на 30 вересня 2015 року становила 20344,07 грн., що складається із: заборгованості за кредитом в сумі 12396,04 грн.; заборгованості по процентам за користування кредитом в сумі 6641,17 грн.; заборгованості за пенею та комісією в сумі 100 грн.; а також штрафів відповідно до п.8.6 Умов та правил надання банківських послуг, а саме: 250 грн. - фіксована частина і 956,86 грн. - процентна складова, у зв'язку з чим позивач просив стягнути вказану заборгованість з відповідачки на свою користь.

Рішенням Ковпаківського районного суду м. Суми від 15 квітня 2016 року частково задоволено позов Публічного акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк».

Стягнуто з ОСОБА_3 на користь Публічного акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» заборгованість за кредитним договором від 22 квітня 2008 року у розмірі 19137 грн. 21 коп., з яких: 12396 грн. 04 коп. - заборгованість за кредитом; 6641 грн. 17 коп. - заборгованість по процентам за користування кредитом; 100 грн. - заборгованість за пенею та комісією.

Стягнуто з ОСОБА_3 на користь Публічного акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» судовий збір у сумі 1145 грн. 75 коп.

В задоволенні іншої частини вимог (стягнення штрафу) - відмовлено.

Вказане рішення суду в частині задоволення вимог відповідач оскаржила в апеляційному порядку.

В апеляційній скарзі ОСОБА_3, посилаючись на неповне з'ясування судом першої інстанції обставин, які мають значення для справи, невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення норм матеріального та процесуального права, просить рішення суду скасувати і ухвалити нове, яким стягнути з неї на користь банку заборгованість за кредитним договором в сумі 6963 грн. 14 коп., а у задоволенні іншої частини позовних вимог відмовити.

В доводах апеляційної скарги зазначається, що з рішення суду незрозуміло, за який період і з якого розрахунку суд виходив, визначивши пеню.

Щодо стягнення процентів за користування кредитом, то відповідач зазначає, що позивач самостійно, в односторонньому порядку, без згоди відповідача, починаючи з 01 квітня 2015 року, збільшив розмір процентної ставки за користування кредитом до 3,6% на місяць або до 43,2% на рік. Посилаючись на те, що такі дії позивача є незаконними, відповідачка вважає необґрунтованим нарахований банком розмір процентів за користування кредитом.

Відповідач також не погоджується з розміром стягнутої з неї заборгованості за тілом кредиту, навівши власний розрахунок заборгованості, який, як вона вважає, має становити 6963 грн. 14 коп., що являє собою різницю між отриманими від позивача кредитними коштами в сумі 15704,30 грн. та сплаченою нею сумою боргу у розмірі 8741,16 грн., враховуючи, що кредитний договір, на її думку, є неукладеним, так як сторони не узгодили істотних умов договору, зокрема, щодо нарахування процентів за користування кредитом, а також відсутні пам'ятка клієнта та тарифи, які мають бути складовими частинами кредитного договору.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представника відповідача ОСОБА_3 ОСОБА_4 про задоволення апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає відхиленню з наступних підстав.

Судом першої інстанції правильно встановлено, що 22 квітня 2008 року між ПАТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_3 був укладений кредитний договір, що складається із відповідної заяви, довідки про умови кредитування з використанням кредитки «Універсальна», а також Умов та правил надання банківських послуг, у зв'язку з чим відповідачу була видана кредитна картка за № НОМЕР_1 зі встановленим кредитним лімітом у розмірі 3000 грн., який пізніше за згодою позивача був збільшений до 13000 грн. (п.п.3.2; 3.3 Умов та правил надання банківських послуг), з базовою процентною ставкою у розмірі 3% на місяць із розрахунку 360 днів в році, зі строком дії кредитного ліміту, що відповідає строку дії картки (а.с.10, 11, 12-17, 73, 74, 75).

Договір діє протягом 12 місяців з моменту підписання. Якщо протягом цього строку жодна зі сторін не проінформує іншу сторону про припинення дії договору, він автоматично лонгується на такий же строк (п.9.12 Умов та правил надання банківських послуг).

Своїм підписом на заяві відповідачка також підтвердила, що вона ознайомлена та погоджується з Умовами та Правилами надання банківських послуг, Правилами надання послуг (виконання робіт), а також Тарифами банку, які разом із заявою складають між нею та банком договір про надання банківських послуг (а.с.74).

Із наданого позивачем розрахунку заборгованості за кредитним договором від 22 квітня 2008 року вбачається, що заборгованість відповідача станом на 30 вересня 2015 року становить 20344,07 грн. і складається з: заборгованості за кредитом в сумі 12396,04 грн.; заборгованості по процентам за користування кредитом в сумі 6641,17 грн.; заборгованості за комісією (пенею) в сумі 100 грн.; а також штрафу в сумі 1206,86 грн. відповідно до п.8.6 Умов та правил надання банківських послуг, де 250 грн. - фіксована частина і 956,86 грн. - процентна складова (а.с.5-9).

Частково задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з того, що внаслідок порушення відповідачем права позивача на належне виконання грошового зобов'язання за кредитним договором воно підлягає захисту, у зв'язку з чим суд стягнув з відповідача на користь позивача заборгованість за кредитним договором у розмірі 19137,21 грн. за виключенням штрафів у розмірі 1206,86 грн.

З таким висновком суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги колегія суддів погоджується, виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 303 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Положеннями ч.1 ст.509 ЦК України визначено, що зобов'язання - це правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Згідно зі ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Як передбачено ч.1 ст.527 ЦК України, боржник зобов'язаний виконати свій обов'язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов'язання чи звичаїв ділового обороту.

Відповідно до ч.1 ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

За змістом ст. ст. 610, 612 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання. Боржник вважається таким, що прострочив виконання, якщо він не виконав його у строк, передбачений умовами договору або встановлений законом.

У разі порушення зобов'язання, про що йдеться в ст.611 ЦК України, настають правові наслідки, в тому числі і сплата неустойки, тобто штрафу або пені, як про це уточнено в ст.549 ЦК України.

Відповідно до довідки про умови кредитування з використанням кредитки «Універсальна, 30 днів пільгового періоду» за кредитним договором від 22 квітня 2008 року, яка є складовою частиною договору про надання банківських послуг, про що свідчить підпис відповідача на анкеті-заяві, сторони домовились про строк внесення щомісячних платежів, а саме: до «25» числа кожного місяця позичальник повинен надавати банку грошові кошти (щомісячний платіж) у розмірі 7% від заборгованості, але не менше 50 грн. та не більше залишку заборгованості. Крім того, сторони встановили пеню за несвоєчасне погашення заборгованості, а саме: 1% від заборгованості, але не менше 10 грн. в місяць, яка нараховується 1 раз в місяць за наявності прострочення за кредитом або процентам 5 і більше днів у разі виникнення прострочення на суму більше 50 грн. (а.с.11, 73).

Згідно з п.п.5.5, 5.5.1, 5.5.2, 5.7, 5.8 Правил користування платіжною картою, які також є складовою частиною договору про надання банківських послуг, за користування кредитом банк нараховує проценти у розмірі, встановленому тарифами банку, з розрахунку 360 календарних днів на рік.

За несвоєчасне виконання боргових зобов'язань (користування простроченим кредитом та овердрафтом) отримувач картки сплачує проценти за підвищеною процентною ставкою або додаткову комісію, розміри яких визначаються тарифами.

Проценти за користування кредитом (в тому числі, простроченим кредитом та овердрафтом), які передбачені тарифами, нараховуються в останній операційний день місяця за кожний календарний день за фактично використані за рахунок кредиту кошти, з дня списання суми з карткового рахунку.

Банк має право вимагати дострокового виконання боргових зобов'язань в цілому або у визначеній банком частині у випадку невиконання отримувачем картки та/або довіреною особою отримувача картки своїх боргових та інших зобов'язань за даним договором (а.с.12-17).

Процентна ставка по кредиту за місяць, наступний за звітним, зазначається банком у щомісячній виписці по картрахунку за звітний період.

Серед прав та обов'язків банка і клієнта, про що йдеться в Умовах та правилах надання банківських послуг, зазначено наступне:

п.4.9 - банк зобов'язаний не менше одного разу за місяць способом, зазначеним у Заяві, надавати отримувачу картки виписки про стан картрахунків та про здійснені за минулий місяць операції по картрахункам. При підключенні отримувача картки до системи INTERNET-banking (Приват24) надання виписок здійснюється через даний комплекс. При підключенні клієнта до комплексу Mobile-banking банк надає можливість доступу до інформації про стан рахунку шляхом використання функції SMS-повідомлень.

п.5.3 - банк має право здійснювати зміну тарифів, а також інших умов обслуговування картрахунків. При цьому, банк, за виключенням випадків зміни розміру наданого кредиту (кредитного ліміту), зобов'язаний не менше, ніж за 7 днів до введення змін проінформувати клієнта, зокрема у виписці по картрахунку згідно п.4.9 даного договору. Якщо протягом 7 днів банк не отримав повідомлення клієнта про непогодження зі змінами, то вважається, що клієнт приймає нові умови. Право зміни розміру наданого на платіжну картку кредиту (кредитного ліміту) банк залишає за собою в односторонньому порядку, за власним рішенням банку та без попереднього повідомлення клієнта.

Клієнт зобов'язаний: п.6.3 - отримувати виписки про стан картрахунків та про здійснені операції по картрахункам;

п.6.4 - у випадку непогодження зі змінами Правил та/або Тарифів банку надати банку письму заяву про розірвання даного договору та погасити виниклу перед банком заборгованість, в тому числі і заборгованість, яка виникла протягом 30 днів з моменту повернення карток, виданих отримувачу картки і його довіреним особам. У випадку непогодження зі списанням коштів по картрахунку письмово повідомити банк про це протягом 35 днів з моменту списання;

п.6.5 - погашати заборгованість по кредиту, процентам за його користування, за перевитрачання платіжного ліміту, а також сплачувати комісії на умовах, передбачених даним договором;

п.6.6 - у випадку невиконання зобов'язань за договором на вимогу банку виконати зобов'язання по поверненню кредиту (в тому числі, простроченого кредиту та овердрафту), сплаті винагороди банку;

п.6.7 - отримувач картки зобов'язаний слідкувати за витратами коштів в межах платіжного ліміту з метою запобігання виникнення овердрафту.

Отже, посилання відповідачки в апеляційній скарзі на безпідставне, одностороннє підвищення банком процентної ставки за кредитним договором не заслуговує на увагу колегії суддів, оскільки в умовах договору йдеться про погоджену сторонами процедуру зміни договору шляхом прийняття позичальником пропозиції кредитора про зміну умов договору, що не є односторонньою зміною, зокрема, п.5.3 встановлює право банку здійснювати зміну тарифів, а також інших умов обслуговування картрахунків. При цьому, банк, за виключенням випадків зміни розміру наданого кредиту (кредитного ліміту), зобов'язаний не менше, ніж за 7 днів до введення змін проінформувати клієнта, зокрема, у виписці по картрахунку, як про це зазначено у п.4.9 даного договору. Якщо протягом 7 днів банк не отримав повідомлення клієнта про непогодження зі змінами, то вважається, що клієнт приймає нові умови. Право зміни розміру наданого на платіжну картку кредиту (кредитного ліміту) банк залишає за собою в односторонньому порядку, за власним рішенням банку та без попереднього повідомлення клієнта.

А як передбачено п.4.9 Умов договору, банк зобов'язаний не рідше одного разу в місяць способом, зазначеним у Заяві, надавати отримувачу картки виписки про стан картрахунків та про здійснені за минулий місяць операції по картрахункам. При підключенні отримувача картки до системи INTERNET-banking (Приват24) надання виписок здійснюється через даний комплекс. При підключенні клієнта до комплексу Mobile-banking банк надає можливість доступу до інформації про стан рахунку шляхом використання функції SMS-повідомлень.

В судовому засіданні суду апеляційної інстанції представник банку ОСОБА_5 уточнила, що про зміну розміру процентної ставки відповідачка у зазначених випадках повідомлялась у виписці по картковому рахунку, чого остання належними і допустимими доказами не спростувала.

Крім того, після зміни відсоткової ставки за кредитним договором відповідачка щомісячно, починаючи з вересня 2014 року, здійснювала погашення заборгованості, що свідчить про погодження з умовами договору на зміну процентів, в з лютого 2015 року відповідачка допустила заборгованість стосовно повного погашення боргу.

До того ж, посилання відповідачки на незаконність збільшення банком процентної ставки з посиланням на ч.2 ст.1056-1 ЦК України про заборону банку в односторонньому порядку збільшувати розмір процентів є помилковим, оскільки Закон України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо заборони банкам змінювати умови договору банківського вкладу та кредитного договору в односторонньому порядку» від 12 грудня 2008 року № 661-VІ, яким було доповнено Цивільний кодекс України статтею 1056-1, набрав чинності з 01 січня 2009 року, в той час як договір між сторонами був укладений 08 квітня 2008 року, тобто на момент його укладення вказаної заборони не існувало (п.28 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30 березня 2012 року № 5 «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин»).

Аналогічної оцінки заслуговують і доводи відповідачки з приводу фіксованої та змінюваної процентної ставки, про що йдеться в новій редакції статті 1056-1 ЦК України, оскільки нова редакція цієї статті була викладена згідно із Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо врегулювання відносин між кредиторами та споживачами фінансових послуг» від 22 вересня 2011 року за № 3795-VI, який набрав чинності з 16 жовтня 2011 року, тобто пізніше, ніж укладений між сторонами кредитний договір.

Таким чином, ураховуючи, що ОСОБА_3 допустила заборгованість по погашенню банківського кредиту, тобто порушила договірні зобов'язання, тому, окрім повернення заборгованості за кредитним договором, а саме: отриманих коштів та сплати відсотків за їх користування, відповідач має ще нести відповідальність і у вигляді настання правових наслідків, встановлених як договором, так і законом, а саме: сплатити неустойку у вигляді пені за несвоєчасне погашення заборгованості, про що йдеться у довідці про умови кредитування, як складової частини підписаного відповідачем кредитного договору (а.с.11).

При цьому, рішення суду першої інстанції в частині відмови у задоволенні позовної вимоги щодо стягнення штрафу сторонами не оскаржується.

До доводів апеляційної скарги про те, що суд не обґрунтував розмір стягнення пені колегія суддів відноситься критично, оскільки порядок і розмір її нарахування передбачений у довідці про умови кредитування з використанням кредитки «Універсальна, 30 днів пільгового періоду», де зазначено, що пеня, а саме про неї йдеться у вимогах позову, а не про комісію, на чому наголосила представник позивача в судовому засіданні суду апеляційної інстанції, нараховується за кожний день прострочення кредиту або процентів і обчислюється у відсотках від суми заборгованості, але має бути не меншою 10 грн.

Таким чином, на думку колегії суддів, суд першої інстанції правильно послався на стягнення пені у розмірі 100 грн., так як вказана сума, виходячи з наданого позивачем розрахунку заборгованості і висловленої представником позивача в судовому засіданні суду апеляційної інстанції позиції, обрахована за 1 місяць.

Колегія суддів також вважає помилковим наведений відповідачкою власний розрахунок заборгованості за кредитним договором, враховуючи, що він не ґрунтується на умовах укладеного між сторонами кредитного договору та вимогах ст.ст. 509, 526, 527, 610, 612, 1054, 1050, 1048 ЦК України, так як не включає в себе стягнення заборгованості за тілом кредиту, по процентам за користування кредитом та пеню, а нарахування розмірів вказаних стягнень відповідачкою не спростовано належними і допустимими доказами.

При цьому, колегія суддів не знаходить підстав вважати, що кредитний договір між сторонами є неукладеним, на чому наполягає відповідачка, так як сторони досягли згоди стосовно всіх його умов, про що свідчать підписи відповідачки у заяві-анкеті та у довідці про умови кредитування (а.с.10, 11), враховуючи, що вказаний правочин відноситься до договорів приєднання, а його складовими є заява-анкета позичальника, Умови і правила надання банківських послуг та довідка про умови кредитування, яка включає в себе пам'ятку клієнта і Тарифи, на чому наголосила представник позивача в судовому засіданні суду апеляційної інстанції і що узгоджується з матеріалами справи.

За таких обставин, коли суд першої інстанції ухвалив рішення з дотриманням норм матеріального та процесуального права, тому відсутні підстави для задоволення апеляційної скарги.

Керуючись ст.ст. 307 ч.1 п.1; 308; 314 ч.1 п.1; 315 ЦПК України, колегія суддів, -

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 відхилити, а рішення Ковпаківського районного суду м. Суми від 15 квітня 2016 року в даній справі в оскаржуваній частині залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і з цього часу може бути оскаржена в касаційному порядку протягом двадцяти днів до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий -

Судді -