АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________
Справа № 639/51/16-ц Головуючий суддя І інстанції Труханович В. В.
Провадження № 22-ц/790/5232/16 Суддя доповідач Овсяннікова А.І.
Категорія: Спори про захист честі, гідності та ділової репутації
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 серпня 2016 року судова колегія судової палати у цивільних справах апеляційного суду Харківської області в складі:

головуючого - Овсяннікової А.І.

суддів - Бездітко В.М., Коровіна С.Г.

при секретарі - Дашковської Н.К.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Харкові апеляційну скаргу ОСОБА_1 на заочне рішення Жовтневого районного суду міста Харкова від 09 червня 2016 року по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про захист честі, гідності та ділової репутації, відшкодування моральної шкоди, -

ВСТАНОВИЛА:

У січні 2016 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про захист честі, гідності та ділової репутації, відшкодування моральної шкоди.

В обґрунтування позову зазначає, що 30 листопада 2015 року приблизно о 14-00 год. в м. Харкові по вул. Полтавський Шлях, 45 в приміщенні Жовтневого районного суду м. Харкова, на першому поверху біля кабінету судді Рубіжного С.О. відповідачі в присутності інших осіб голосно, привертаючи увагу відвідувачів суду, розповсюджували недостовірну інформацію,яка не відповідає дійсності та яка принижує честь, гідність та ділову репутацію, а саме:

ОСОБА_2: «...Главный врач ОСОБА_4 вымогал с моего сына. ОСОБА_5 собирать деньги с больных для своего фонда «Меценат», расположенного в здании поликлиники. ОСОБА_5 не смог собрать 6000 гривен и сдать их в фонд «Меценат», вследствие чего ОСОБА_3 был уволен с должности стоматолога »;

ОСОБА_3: «.. Да, именно так и было. ОСОБА_4 уволил меня с должности, потому что я не смог выполнить его требование вымогать с бабушек 6000 гривен и сдать их в фонд «Меценат», который находится в нашей поликлинике...»

Про розповсюдження інформації стало відомо після усного звернення до нього дружини одного зі співробітників( який був присутній при розповсюдженні інформації) з обуренням і обвинуваченнями, що призвело до суттєвих страждань, погіршення його стану здоров'я, стосунків зі співробітниками тощо.

ОСОБА_3 звільнений в кінці 2013 року за власним бажанням, з позовом про визнання наказу про звільнення незаконним не звертався.

Договір оренди приміщень в стоматологічній поліклініці Московського району м. Харкова, укладений з благодійним фондом «Меценат» розірвано з 07 лютого 2011 року. Таким чином, він ніяким чином не міг вимагати від будь-кого перерахування грошових коштів у фонд «Меценат» у 2013 році.

Він не має жодного відношення до благодійного фонду та не зацікавлений у його фінансовому стані.

Своїми незаконними діями відповідач спричинив моральну шкоду, яка виражена у повній втраті позитивної соціальної оцінки позивача в очах оточуючих, погіршенню його ділової репутації.

Просить визнати інформацію розповсюджену 30 листопада 2015 року приблизно о 14-00 год. в м. Харкові по вул. Полтавський Шлях, 45 в приміщенні Жовтневого районного суду м. Харкова, на першому поверху біля кабінету судді Рубіжного С.О. Максименко Л.В. та Максименко Ю.Л. в присутності інших осіб, голосно, звертаючи увагу відвідувачів суду, а саме: ОСОБА_2: «...Главный врач ОСОБА_4 вымогал с моего сына, ОСОБА_5 собирать деньги с больных, для свого фонда «Меценат», расположенного в здании поликлиники. ОСОБА_5 не смог собрать 6000 гривен и сдать их в фонд «Меценат», вследствие чего ОСОБА_3 был уволен с должности стоматолога... »; ОСОБА_3: «...Да, именно так и было. ОСОБА_4 уволил меня с должности, потому что я не смог выполнить его требование вымогать с бабушек 6000 гривен и сдать их в фонд «Меценат», который находится в нашей поликлинике...» недостовірною, такою що не відповідає дійсності, яка принижує честь, гідність та ділову репутацію та зобов'язати спростувати у такий самий спосіб, у який поширювалася недостовірна інформація, цю інформацію, а також стягнути солідарно з відповідачів 10000 грн. моральної шкоди.

Відповідачі в судове засідання не з'явились.

Заочним рішенням Жовтневого районного суду міста Харкова від 09 червня 2016 року у задоволенні позову ОСОБА_1 відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить рішення суд скасувати та ухвалити нове, яким задовольнити позов, оскільки судом порушено норми матеріального та процесуального права.

Зазначає, що поширена відповідачами інформація не відповідає дійсності, викладена неправдиво, містить відомості про події та явища, яких не існувало взагалі та принижує його честь, гідність та ділову репутацію.

Судом не прийнято до уваги, що недостовірна інформація розповсюджувалась в присутності двох осіб, тому є підстави вважати, що мало місце поширення недостовірних відомостей.

Щодо спростування відомостей у такий самих спосіб відмовилися.

Колегія суддів, вислухавши суддю - доповідача, пояснення з'явившихся осіб, дослідивши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги вважає, що скарга не підлягає задоволенню.

Відмовляючи ОСОБА_1 у задоволенні позову суд першої інстанції обґрунтовано виходив з тих обставин, що підстав для задоволення позову не вбачається.

Відповідно до ст. 277 ч.1,3,4, 7; 280, 297, 299 ЦК України фізична особа, особисті немайнові права якої порушено внаслідок поширення про неї та (або) членів її сім'ї недостовірної інформації, має право на відповідь, а також на спростування цієї інформації.

Спростування недостовірної інформації здійснюється особою, яка поширила інформацію. Спростування недостовірної інформації здійснюється у такий же спосіб, у який вона була поширена.

Якщо фізичній особі внаслідок порушення її особистого немайнового права завдано майнової та (або) моральної шкоди, ця шкода підлягає відшкодуванню.

Кожен має право на повагу до його гідності та честі.

Гідність та честь фізичної особи є недоторканними.

Фізична особа має право звернутися до суду з позовом про захист її гідності та честі.

Фізична особа має право на недоторканність своєї ділової репутації.

Фізична особа може звернутися до суду з позовом про захист своєї ділової репутації.

Згідне ст. 30 Закону України «Про інформацію» ніхто не може бути притягнутий до відповідальності за висловлення оціночних суджень.

Оціночними судженнями, за винятком наклепу, є висловлювання, які не містять фактичних даних, критика, оцінка дій, а також висловлювання, що не можуть бути витлумачені як такі, що містять фактичні дані, зокрема з огляду на характер використання мовно-стилістичних засобів (вживання гіпербол, алегорій, сатири). Оціночні судження не підлягають спростуванню та доведенню їх правдивості.

Якщо особа вважає, що оціночні судження або думки принижують її гідність, честь чи ділову репутацію, а також інші особисті немайнові права, вона вправі скористатися наданим їй законодавством правом на відповідь, а також на власне тлумачення справи у тому самому засобі масової інформації з метою обґрунтування безпідставності поширених суджень, надавши їм іншу оцінку. Якщо суб'єктивну думку висловлено в брутальній, принизливій чи непристойній формі, що принижує гідність, честь чи ділову репутацію, на особу, яка таким чином та у такий спосіб висловила думку або оцінку, може бути покладено обов'язок відшкодувати завдану моральну шкоду.

Згідно з п. 15 постанови Пленуму Верховного Суду України від 27 лютого 2009 року № 1 «Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи» При розгляді справ зазначеної категорії суди повинні мати на увазі, що юридичним складом правопорушення, наявність якого може бути підставою для задоволення позову, є сукупність таких обставин: а) поширення інформації, тобто доведення її до відома хоча б одній особі у будь-який спосіб; б) поширена інформація стосується певної фізичної чи юридичної особи, тобто позивача; в) поширення недостовірної інформації, тобто такої, яка не відповідає дійсності; г) поширення інформації, що порушує особисті немайнові права, тобто або завдає шкоди відповідним особистим немайновим благам, або перешкоджає особі повно і своєчасно здійснювати своє особисте немайнове право.

Європейський суд з прав людини у рішенні по справах "Ляшко проти України" «Українська Прес-Група" проти України» зазначив, що свобода вираження поглядів являє собою одну з важливих засад демократичного суспільства та одну з базових умов його прогресу та самореалізації кожного. Предмет пункту другого статті 10 застосовується не тільки до «інформації» чи «ідей», які були отримані зі згоди чи розглядаються як необразливі чи як малозначущі, але й до тих, які можуть ображати, шокувати чи непокоїти. Такими є вимоги плюралізму, толерантності та відкритості думок, без чого неможливе «демократичне суспільство». Як передбачено в статті 10, ця свобода має винятки, які, проте, повинні чітко тлумачитись, та потреба в таких обмеженнях має бути переконливо встановлена (cf., Jersild v. Denmark, рішення від 23 вересня 1994, Series A no. 298, p. 23, п. 31; Janowski v. Poland [GC], no. 25716/94, n. 30, ECHR 1999-1; Nilsen and Johnsen v. Norway [GC], no. 23118/93, п. 43, ECHR 1999-VIII; and Fuentes Bobo v. Spain, no. 39293/98, п. 43, 29 лютого 2000).

У рішенні «Мирський проти України» Свропейськи суд з прав людини нагадує, що наявність фактів може бути продемонстрована, у той час як достовірність оціночних суджень не піддається доведенню. Вимогу довести правдивість оціночного судження виконати неможливо, і така вимога порушує свободу вираження думки як таку, а вона є основною складовою права, гарантованого статтею 10 Конвенції (див., наприклад, рішення у справах «Лінгенс проти Австрії» (Lingens v. Austria) від 8 липня 1986 року, п. 46, Series A, № 103, та згадане вище рішення у справі «Обершлік проти Австрії (№ 1)» (Oberschlick v. Austria) (no. 1)), п. 63).

Висловлювання відповідачів не містять фактичних даних, є оціночними судженнями можливих, на їх думку, підстав звільнення ОСОБА_3

Рішення ухвалено з дотриманням вимог матеріального та процесуального права. Підстав для його скасування не вбачається.

Керуючись ст.ст. 303, 304, 307 ч.1 п.1, 313, 315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів,-

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - відхилити.

Заочне рішення Жовтневого районного суду міста Харкова від 09 червня 2016 року - залишити без зміни.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, однак може бути оскаржена безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий -

Судді: