Номер провадження 2/522/649/16
24 травня 2016 року Приморський районний суд міста Одеса у складі:
головуючого судді - Шенцевої О.П.,
при секретарі судового засідання Соболевій О.М.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Одесі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, Приватного акціонерного товариства «Українська транспортна страхова компанія», за участю третьої особи без самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача ОСОБА_3, про відшкодування матеріальних збитків та моральної шкоди, суд
Представник позивача в судовому засіданні просила слухати справу без фіксації судового процесу.
Третя особа без самостійних вимог на предмет позову на стороні позивача ОСОБА_3 у судове засідання не зявився, про дату, місце та час розгляду справи був повідомлений належним чином, причини неявки суду не повідомив, заперечень проти позову не надано.
ОСОБА_2 у судове засідання не з'явився,не повідомив суду причину неявки, хоча про дату і місце розгляду справи був повідомлений належним чином, про що свідчить зворотне поштове повідомлення про одержання ним судової повістки.
В судове засідання представник ПрАТ «Українська транспортна страхова компанія» не зявився, про дату, час і місце судового засідання повідомлений завчасно в установленому законом порядку у відповідності до вимогст. 74 ЦПК України, про причини неявки суд не повідомив, свою думку щодо позову у висловив у письмовому запереченні наданих до суду представником 27 листопада 2015 року через канцелярію суду, в яких просив ухвалити рішення, яким в задоволенні позивних вимог ОСОБА_1 в частині вимог до ПрАТ «Української транспортної страхової компанії» задовольнити частково. Свої заперечення обґрунтував тим, що сума страхового відшкодування зменшується на розмір франшизи та суму податку на додану вартість (ПДВ).
Враховуючи, що в матеріалах справи достатньо доказів щодо взаємовідносин сторін, а також маючи згоду представника позивача на заочний розгляд справи, суд вважає можливим заочно розглядати справу у відсутності відповідачів, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України.
Суд, вивчивши матеріали справи, вважає, що позов обґрунтований, доведений та підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного.
Судом встановлено, що 17 липня 2014 року ОСОБА_2 під час керування автомобілем НОМЕР_2, порушив правила дорожнього руху, що призвело до зіткнення його автомобіля з автомобілем марки Hyundai Sonata, державний номерний знак НОМЕР_3. В результаті ДТП автомобілі ОСОБА_1 та ОСОБА_2. отримали механічні ушкодження.
На момент скоєння ДТП цивільно-правова відповідальність ОСОБА_2 була застрахована за договором (полісом) № АС 8545326 від 09.10.2013р. у ПрАТ «Українська транспортна компанія». Строк дії страхового полісу з 10.10.2013 року до 09.10.2014 року. Страхова сума (ліміт відповідальності) на одного потерпілого за шкоду, заподіяну майну складає 50 000 (п'ятдесят тисяч) грн.
В строки передбачені законодавством ОСОБА_1 звернулась з завою про настання страхового випадку до ПрАТ «Українська транспортна компанія».
14 серпня 2014 року було складено висновок №14/О-115 експертного товарознавчого дослідження з визначення вартості матеріальної шкоди, завданої ОСОБА_1 власниці автомобіля марки Hyundai Sonata, реєстраційний номер НОМЕР_3., 2008 р.в. Відповідно до зазначеного висновку вартість матеріальних збитків на ремонт автомобіля складає 12 189 (дванадцять тисяч сто вісімдесят девять)грн. 92 коп. з урахуванням фізичного зносу автомобіля.
З висновку №14/О-115 від 14.08.2014р. вбачається, що ПрАТ «Українська транспортна страхова компанія» була належним чином повідомлена про дату, час та місце проведення вищезазначеної експертизи, свого представника для участі у проведенні огляду та оцінки визначення вартості матеріального збитку не направляло.
Крім того, за проведення оцінки пошкодження автомобіля НОМЕР_4, було сплачено 1007 грн. 74 коп, що підтверджується копією квитанції ПриватБанку від 22.08.2014р. з відповідним призначенням платежу.
04 вересня 2014р. звернулась з заявою про отримання страхового відшкодування до ПрАТ «Українська транспортна компанія» та надала необхідні документи для прийняття рішення для виплати такого відшкодування.
Згідно статті 22 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (надалі - Закон), при настанні страхового випадку страховик, відповідно до лімітів відповідальності страховика, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи.
У відповідності із статтею 29 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», у зв'язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов'язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством.
Відповідно до ч. 4 ст. 61 ЦПК України вирок у кримінальному провадженні, що набрав законної сили, або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обов'язкові для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок або постанову суду, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою.
Стаття 3 Закону регламентує, що метою здійснення обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров'ю та/або майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та захисту майнових інтересів страхувальників.
Стаття 6 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» зазначає, що страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров'ю та/або майну потерпілого.
Відповідно до п.п. 34 ЗУ «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» якщо представник страховика (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) не з'явився у визначений строк, потерпілий має право самостійно обрати аварійного комісара або експерта для визначення розміру шкоди. У такому разі страховик (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) зобов'язаний відшкодувати потерпілому витрати на проведення експертизи (дослідження).
Відповідно до п. п. 9.1, 9.26.2 Правил страхування, до страхового відшкодування входять витрати на приведення транспортного засобу в порядок та витрати на проведення експертної оцінки пошкоджень застрахованого транспортного засобу.
Оскільки, ПрАТ «Українська транспортна страхова компанія» є страховиком та відповідно до лімітів відповідальності страховика, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи та витрати на проведення експертної оцінки пошкоджень застрахованого транспортного засобу, то саме цей страховик повинен відповідати перед ОСОБА_1 за завдану їй шкоду.
Що стосується зменшення суми страхового відшкодування на суму податку на додану вартість (ПДВ) та розмір франшизи, на якому наполягає ПрАТ «Українська транспортна страхова компанія», суд вважає за необхідне відзначити наступне.
Відповідно до п. 36.2 ст. 36 З Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» якщо відшкодування витрат на проведення відновлювального ремонту пошкодженого майна (транспортного засобу) з урахуванням зносу здійснюється безпосередньо на рахунок потерпілої особи (її представника), сума, що відповідає розміру оціненої шкоди, зменшується на суму визначеного відповідно до законодавства податку на додану вартість. При цьому доплата в розмірі, що не перевищує суми податку, здійснюється за умови отримання страховиком (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) документального підтвердження факту оплати проведеного ремонту.
Згідно експертного висновку №14/О-115 від 14.08.2014р. матеріальна шкода завдана позивачу розрахована експертом ОСОБА_4 без нарахування ПДВ, а відтак посилання відповідача 2 ПрАТ «Українська транспортна страхова компанія» не знайшли свого підтвердження.
Оскільки, для визначення розміру збитків завданої ОСОБА_1 проводилось автотоварознавче дослідження, що не передбачено перерахування ПДВ, вирахування з розміру збитку будь-яких податків (в т.ч. ПДВ) не передбачено законодавством. А отже, така позиція страховика не базується на законодавстві.
Окрім того, відповідно до п. 12.1 ст. 12 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страхове відшкодування завжди зменшується на суму франшизи.
Згідно з Полісом № АС 8545326 від 09.10.2013р. франшиза складає на суму 500 грн. 00 коп.
Як вбачається, з заяви про уточнення позовних вимог наданої ОСОБА_1 через канцелярію суду 04 грудня 2015р., ОСОБА_2 добровільно сплатив франшизу у розмірі 500 грн. 00 коп.
З огляду на положення норм ч. 1 ст. 1166 ЦК України, майнова шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується у повному обсязі особою, яка її завдала. Так як цивільно-правова відповідальність особи, яка завдала шкоду, застрахована, то відбувається переведення боргу до страховика за цим договором переходить обов'язок щодо відшкодування такої шкоди в межах страхової суми та з урахуванням франшизи.
Виходячи з вищенаведеного, розмір страхового відшкодування за відрахуванням раніше сплаченої частково суми страхового відшкодування та франшизи складає 8 835грн. 76 коп.
Згідно з ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.
Відповідно до статті 212 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів в їх сукупності.
Згідно статей 10,60 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюються на засадах змагальності до подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Відповідно до ч.1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалене рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.
За таких обставин, суд вважає необхідним стягнути з ПАТ «УСК «ГАРАНТ-АВТО» суму сплаченого судового збору у розмірі 243,60 гривень.
Керуючись ст.ст. 10-11, 60, 64, 88, 209, 212-215, 218 ЦПК України, суд -
Позовні вимоги ОСОБА_1 до Приватного акціонерного товариства «Українська транспортна страхова компанія» про відшкодування матеріальних збитків та моральної шкоди заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди задовольнити частково.
В задоволені іншої частини позивних вимог ОСОБА_1 відмовити.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом десяти днів з дня отримання його копії.
Апеляційна скарга на заочне рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення, згідно ч.1 ст. 294 ЦПК України.
Суддя: