Провадження № 2/537/51/2016
Справа № 537/4038/15-ц
РІШЕННЯ

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17.03.2016 р. м. Кременчук

Крюківський районний суд м.Кременчука Полтавської області в складі головуючого судді Сьоря С.І., при секретарі Герасименко Л.М. розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Кременчуці Полтавської області цивільну справу за позовом фізичної особи ОСОБА_1 до фізичної особи ОСОБА_2 про поділ спільного майна подружжя та за зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про поділ спільного майна подружжя , -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом, відповідно до якого просить суд ухвалити рішення, яким визнати за ОСОБА_2 право власності на транспортний засіб - автомобіль «Daewoo Lanos» д.н. НОМЕР_2 та стягнути з ОСОБА_2 на її користь 67 500 грн. компенсації вартості 1/2 частини автомобіля.

Свої вимоги мотивувала тим, що 10 лютого 2001 року відділом реєстрації актів громадянського стану Крюківського районного управління юстиції м.Кременчука Полтавської області було зареєстровано шлюб між нею та ОСОБА_2.

03 червня 2015 року рішенням Крюківського районного суду м. Кременчука Полтавської області вказаний шлюб між ними було розірвано.

За час перебування у шлюбі ними було набуто у спільну сумісну власність автомобіль «Daewoo Lanos», чорного кольору, державний номерний знак НОМЕР_2.

Середня ринкова вартість вказаного транспортного засобу того ж року випуску складає 135 000 грн., що підтверджується оголошеннями про продаж аналогічних автомобілів з різних інтернет - ресурсів, а також відповідними статистичними даними.

Оскільки вказаний автомобіль був придбаний ними за час перебування у шлюбі, а тому є спільною сумісною власністю, згоди про поділ майна між ними при розірванні шлюбу не досягнуто, тому вона змушена звернутись до суду з даним позовом.

ОСОБА_2 звернувся до суду із зустрічним позовом, відповідно до якого просить суд ухвалити рішення, яким визначити його частку у спільному сумісному майні подружжя у розмірі 1/2, виділити йому у власність холодильник «Атлант» вартістю 4000 грн., бойлер «Термал» вартістю 2500 грн., шафу - купе вартістю 3500 грн., диван вартістю 2500 грн., кондиціонер «Сатурн» в кількості 2 штук вартістю 10 000 грн., комп»ютер вартістю 8 000 грн., принтер вартістю 2200 грн., диван кутовий вартістю 6000 грн., телевізор «Самсунг» вартістю 2 500 грн., а відповідачці виділити кухонний гарнітур вартістю 10 000 грн., 4 кухонні стільця вартістю 2 600 грн., панель варочну «Piramida» вартістю 5 000 грн., духову шафу «Piramida» вартістю 4 000 грн., витяжку «Piramida» вартістю 2000 грн., мийку вартістю 2500 грн., кухонний комбайн «Saturn» вартістю 2 300 грн., телевізор «Веко» вартістю 1 500 грн., пральну машину «Веко» вартістю 3 000 грн., матрац «Венетто» вартістю 8000 грн.

Свої вимоги мотивував тим, що 10.02.2001 року між ним та ОСОБА_1 було укладено шлюб, про що в книзі реєстрації актів про одруження відділом реєстрації актів громадського стану Крюківського районного управління юстиції м. Кременчука Полтавської області було зроблено запис №29. Від шлюбу мають дитину ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Рішенням Крюківського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 03 червня 2015 року їх шлюб було розірвано та місце проживання дитини визначено з відповідачкою. За час шлюбу за їх спільні кошти було придбано наступне майно: кухонний гарнітур вартістю 10 000 грн., 4 кухонні стільця вартістю 2600 грн., панель варочну «Piramida» вартісю 5000 грн., духову шафу «Piramida» вартістю 4000 грн., витяжку «Piramida» вартістю 2000 грн., мийку вартістю 2500 грн., холодильник «Атлант» вартістю 4000 грн., кухонний комбайн «Saturn» вартістю 2300 грн., телевізор «Веко» вартістю 1500 грн., бойлер «Термал» вартістю 2500 грн., пральну машину «Веко» вартістю 3000, шафу - купе вартістю 3500 грн., диван вартістю 2500 грн., кондиціонер «Сатурн» в кількості 2 штук вартістю 10000 грн., комп'ютер вартістю 8000 грн., принтер вартістю 2200 грн., диван кутовий вартістю 6000 грн., матрац «Венетто» вартістю 8000 грн., телевізор «Самсунг» вартістю 2500 грн., загальною вартістю 83 100 грн.

Після того, як вони перестали жити разом з колишньою дружиною, він пішов із дому та проживав окремо. Відповідачка з їх сином ОСОБА_4 залишилась проживати у квартирі АДРЕСА_1. При цьому відповідачка вивезла все майно із квартири, яке вони придбали за час шлюбу.

Вважає, що оскільки вищевказане майно набуте ними за час шлюбу, а тому є спільною сумісною власністю та оскільки згоди про поділ майна між ними не досягнуто, то воно підлягає поділу між ними в судовому порядку.

Позивача за первісним позовом та відповідач за зустрічним позовом ОСОБА_1 в судовому засіданні позовні вимоги підтримала у повному обсязі з підстав, що зазначені в ньому, а в задоволенні зустрічного позову просила відмовити в зв'язку з його необґрунтованістю, при цьому суду пояснила, що під час шлюбу із відповідачем ними набуто у спільну сумісну власність автомобіль «Daewoo Lanos» д.н. НОМЕР_2, яким користувався відповідач. Згодом вона дізналась, що відповідач продав автомобіль без її згоди та будь - яких коштів від його продажу вона не отримувала. Про те, чи брав відповідач на придбання автомобіля позику їй нічого невідомо. Факт придбання під час шлюбу майна, яке зазначене у зустрічному позові та яке просить поділити відповідач, вона заперечує та заперечує факт вивезення нею із квартири, у якій вони проживали з відповідачем, такого майна. Нею було вивезено лише кухонні меблі, які придбавала для неї її мати за власні кошти.

Відповідач за первісним позовом та позивач за зустрічним позовом ОСОБА_2 в судовому засіданні свої позовні вимоги підтримав у повному обсязі з підстав, що зазначені в зустрічному позові, а в задоволенні первісного позову просив відмовити в зв'язку з його необґрунтованістю, при цьому пояснив, що під час шлюбу із ОСОБА_1 ними було набуто у спільну сумісну власність майно, що вказане у зустрічному позові. Це майно відповідачка без його згоди вивезла із квартири, в якій вони проживали, та користується ним на власний розсуд. Автомобіль «Daewoo Lanos» д.н. НОМЕР_2 було придбано ним під час шлюбу, однак за кошти, які він отримав в борг у його батька ОСОБА_5 Після того як між ним та ОСОБА_1 було фактично припинено шлюбні відносини, остання почала вимагати, щоб він продав автомобіль, так як їй були необхідні кошти для лікування та догляду її бабусі, яка на той час була дуже хвора. Він почав шукати покупця на автомобіль, однак у випадку термінового продажу йому за нього пропонували лише 4 000 доларів США. Він повідомив про це ОСОБА_1 та вона погодилася отримати 2 000 доларів США і повідомила, що претензій з приводу автомобіля більше не матиме. В його присутності ОСОБА_6 передав ОСОБА_1 2 000 доларів США та автомобіль було переоформлено на останнього.

Вислухавши пояснення сторін по справі та їх представників, свідків, дослідивши та проаналізувавши матеріали справи, суд встановив наступне.

Свідок ОСОБА_7 суду пояснив, що сторін знає давно. Він робив їм меблі на замовлення, які було встановлено у квартирі по вул.наб. л - та Дніпрова в м.Кременчуці. Влітку 2015 року зателефонувала ОСОБА_1 та попросила перевезти меблі на іншу квартиру по АДРЕСА_2 Меблі перевозив разом з ОСОБА_8. Вони перевезли ці меблі та змонтували в іншій квартирі. Інших речей в квартирі не бачив, так як у кімнати не зазирав. Вартість кухонного гарнітуру у 2012 році складала близько 10 000 грн.. На чиї кошти придбавалися кухонні меблі йому не відомо. Кухонні меблі складалися з 4-5 верхніх ящичків, 4 нижніх ящичків. Була вбудована духовка, варочна панель, витяжка фірми «Піраміда» та мийка. Кухонний гарнітур вивозили на іншу квартиру разом з вбудованою технікою. Також перевозили стіл кухонний. Стільців, здається, не було. Чи складались документи при виготовленні меблів не пам'ятає.

Свідок ОСОБА_8 суду пояснив, що разом ОСОБА_7 у 2012 році встановлював кухню білого кольору з духовкою, варочною панеллю та мийкою на АДРЕСА_3 поверховому будинку. Меблі виготовляли на замовлення чоловіка та жінки. Особисто з ними не знайомий. Потім дану кухню вони демонтували та перевезли на іншу квартиру по АДРЕСА_2 Чи перевозили побутову техніку на іншу квартиру він не пам'ятає.

Свідок ОСОБА_9 суду пояснив, що ОСОБА_2 знає з 2002 року, а ОСОБА_1 з 2003 року. У квартирі, де проживали сторони, бував декілька разів на рік. Бачив там меблі та побутову техніку. Був новий кухонний гарнітур, стіл, стільці, нова техніка. Були також диван, стіл, комп»ютер, стінка, диван кутовий, крісло, велике ліжко, шафа - купе. Квартира належала батькам ОСОБА_2. Десь у 2013 році у квартирі робили ремонт. У сторін був автомобіль та дача. Десь у лютому 2015 року зі слів ОСОБА_2 йому стало відомо, що він продав автомобіль та гроші поділив із ОСОБА_1. Також у квартирі він бачив 2 кондиціонери «Сатурн», бойлер, пральну машинку «Беко», холодильник.

В судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_1 та ОСОБА_2 перебували в зареєстрованому шлюбі з 10 лютого 2001 року, що підтверджується свідоцтвом про одруження від 10 лютого 2001 року серії НОМЕР_3 та відповідно до рішення Крюківського районного суду м.Кременчука від 03.06.2015 року, яке набрало законної сили 01.07.2015 року, вказаний шлюб було розірвано.

Від шлюбу сторони мають сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Як встановлено судом, це не заперечується сторонами, сторони фактично припинили шлюбні відносини та ведення спільного господарства в грудні 2014 року.

Відповідно до ст. 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу).

Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Згідно ст. 368 ЦК України передбачено, що майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ст..69 СК України дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу.

Згідно ст. 70 СК України у разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором.

Відповідно до ст.. 71 СК України майно, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Присудження одному з подружжя грошової компенсації замість його частки у праві спільної сумісної власності на майно, зокрема на житловий будинок, квартиру, земельну ділянку, допускається лише за його згодою, крім випадків, передбачених Цивільним кодексом України.

Пунктами 23, 29 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 21.12.2007 року за № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» роз» яснено, що поділ спільного майна подружжя здійснюється за правилами, встановленими статтями 69-72 СК та ст. 372 ЦК.

Вирішуючи спори між подружжям про майно, необхідно встановлювати обсяг спільно нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, з'ясовувати джерело і час його придбання.

Спільною сумісною власністю подружжя, зокрема, можуть бути: квартири, жилі й садові будинки; земельні ділянки та насадження на них, продуктивна і робоча худоба, засоби виробництва, транспортні засоби; грошові кошти, акції та інші цінні папери, паєнакопичення в житлово-будівельному, дачно-будівельному, гаражно-будівельному кооперативі; грошові суми та майно, належні подружжю за іншими зобов'язальними правовідносинами, тощо.

Як встановлено судом, на підставі довідки рахунку ВІА 559506 від 17.09.2014 року за ОСОБА_2 було зареєстровано автомобіль «Daewoo Lanos» 2009 р.в. д.н. НОМЕР_2.

Оскільки вказаний автомобіль було придбано сторонами за час шлюбу, а відповідачем - позивачем ОСОБА_2 суду не надано жодного належного доказу того, що вказаний автомобіль було придбано за кошти, які належали йому особисто, то суд приходить до висновку, що автомобіль «Daewoo Lanos» 2009 р.в. д.н. НОМЕР_2 належав сторонам на праві спільної сумісної власності.

Відповідно до ст..65 СК України дружина, чоловік розпоряджаються майном, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, за взаємною згодою. При укладенні договорів одним із подружжя вважається, що він діє за згодою другого з подружжя. Дружина, чоловік має право на звернення до суду з позовом про визнання договору недійсним як такого, що укладений другим із подружжя без її, його згоди, якщо цей договір виходить за межі дрібного побутового. Для укладення одним із подружжя договорів, які потребують нотаріального посвідчення і (або) державної реєстрації, а також договорів стосовно цінного майна, згода другого з подружжя має бути подана письмово. Згода на укладення договору, який потребує нотаріального посвідчення і (або) державної реєстрації, має бути нотаріально засвідчена.

Згідно правової позиції Верховного суду України у справі №6 - 163/цс12, для укладення одним із подружжя договорів стосовно цінного майна згода другого із подружжя має бути подана письмово.

Як встановлено судом, 24.02.2015 року автомобіль «Daewoo Lanos» 2009 р.в. д.н. НОМЕР_2 перереєстровано, без зняття з обліку, на підставі довідки рахунку ВІА 643553 від 24.02.2015 року на ОСОБА_6. та 17.09.2015 року автомобіль «Daewoo Lanos» 2009 р.в. д.н. НОМЕР_2 перереєстровано на ОСОБА_10

Тобто судом встановлено, що ОСОБА_2 укладено правочин щодо розпорядження спільним майном подружжя, а саме правочин щодо відчуження автомобіля «Daewoo Lanos» 2009 р.в. д.н. НОМЕР_2.

В судовому засіданні відповідач - позивач ОСОБА_2 суду пояснив, що автомобіль ним було продано з ініціативи ОСОБА_1, за її усної згоди та остання отримала половину коштів від загальної суми продажу автомобіля.

Позивач - відповідач ОСОБА_1 в судовому засіданні заперечила факт надання згоди на відчуження автомобіля та заперечила факт отримання коштів від його продажу.

Відповідачем - позивачем ОСОБА_2 суду не надано жодного належного доказу того, що договір про відчуження ним автомобіля «Daewoo Lanos» 2009 р.в. д.н. НОМЕР_2 було укладено зі згоди ОСОБА_1 та не надано доказів того, що ОСОБА_1 отримувала кошти від його відчуження.

Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що ОСОБА_2 здійснено відчуження автомобіля проти волі ОСОБА_1 і не в інтересах сім'ї чи не на її потреби.

В свою чергу, як встановлено судом, ОСОБА_1 до суду з позовом про визнання недійсним договору купівлі - продажу автомобіля «Daewoo Lanos» 2009 р.в. д.н. НОМЕР_2, як такого що укладений другим із подружжя без її згоди, не зверталась та на даний час вказаний автомобіль належить на праві власності ОСОБА_10

Оскільки договори про відчуження спірного автомобіля недійсними не визнавались та цей автомобіль на праві власності належить ОСОБА_10, то підстави для визнання за ОСОБА_2 права власності на автомобіль «Daewoo Lanos» 2009 р.в. д.н. НОМЕР_2 відсутні, а тому у задоволенні позову ОСОБА_1 в цій частині необхідно відмовити у зв»язку з його необґрунтованістю.

Згідно п.30 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 21.12.2007 року за № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» у випадку коли при розгляді вимоги про поділ спільного сумісного майна подружжя буде встановлено, що один із них здійснив його відчуження чи використав його на свій розсуд проти волі іншого з подружжя і не в інтересах сім'ї чи не на її потреби або приховав його, таке майно або його вартість враховується при поділі.

Оскільки, як встановлено судом, ОСОБА_2 здійснено відчуження спірного автомобіля проти волі ОСОБА_1 і не в інтересах сім'ї чи не на її потреби, то в даному випадку наявні підстави для стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 грошової компенсації у розмірі половини вартості автомобіля.

Відповідно до п. 22 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 21.12.2007 року за № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» вартість майна, що підлягає поділу, визначається за погодженням між подружжям, а при недосягненні згоди - виходячи з дійсної його вартості на час розгляду справи.

Згідно позовної заяви позивачем за первісним позовом та відповідачем за зустрічним позовом ОСОБА_1 визначено вартість автомобіля Daewoo Lanos», 2009 року випуску, д.н. НОМЕР_2 у розмірі 135 000 грн..

В судовому засіданні відповідач - позивач ОСОБА_2 не погодився із вартістю автомобіля, що визначена позивачкою, тобто сторонами не досягнуто згоди щодо вартості автомобіля, а тому компенсація вартості частки ОСОБА_1 повинна визначатися виходячи із дійсної вартості автомобіля на час розгляду справи, при цьому, виходячи із вимог ст..ст.10, 60 ЦПК України, обов»язок доведення дійсної вартості автомобіля лежить на особі, що звернулась до суду із позовом.

На обґрунтування вартості спірного автомобіля ОСОБА_1 надано інформацію (оголошення), які розміщені в мережі «Інтернет» на різних інтернет - ресурсах про продаж, за її твердженням, аналогічних автомобілів, а також статистичні дані.

Суд вказані докази на обґрунтування вартості спірного автомобіля до уваги не приймає, оскільки ОСОБА_1 не доведено, що вказані оголошення стосуються продажу автомобілів, які тотожні спірному.

Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що позивачем - відповідачем ОСОБА_1 суду не надано належних доказів того, що на час розгляду справи вартість спірного автомобіля складає 135 000 грн., а тому суд підстав для задоволення первісного позову не вбачає, в зв»язку з чим у його задоволенні необхідно відмовити.

Згідно зустрічної позовної заяви та в судовому засіданні відповідач за первісним позовом, а за зустрічним позовом позивач ОСОБА_2 зазначив, що за час шлюбу з ОСОБА_1, за спільні кошти вони набули у спільну сумісну власність наступне майно: холодильник «Атлант», бойлер «Термал», шафу - купе, диван, кондиціонери «Сатурн» в кількості 2 штук, комп»ютер, принтер, диван кутовий, телевізор «Самсунг», кухонний гарнітур, 4 кухонні стільця, панель варочну «Piramida», духову шафу «Piramida», витяжку «Piramida», мийку, кухонний комбайн «Saturn», телевізор «Веко», пральну машину «Веко», матрац «Венетто».

Позивача за первісним позовом та відповідача за зустрічним позовом ОСОБА_1, в судовому засіданні заперечила як сам факт придбання за час шлюбу з ОСОБА_2 холодильника «Атлант», бойлеру «Термал», шафи - купе, дивану, кондиціонерів «Сатурн» в кількості 2 штук, комп»ютеру, принтеру, дивану кутового, телевізору «Самсунг», 4 кухонних стільців, панелі варочної «Piramida», духової шафи «Piramida», витяжки «Piramida», мийки, кухонного комбайну «Saturn», телевізору «Веко», пральної машини «Веко», матрацу «Венетто» так і факт вивезення нею із квартири такого майна. Що стосується кухонного гарнітуру, вказала, що вказаний кухонний гарнітур придбала її мати за власні кошти.

Відповідно до ст..ст.10,60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень.

Враховуючи викладене, оцінюючи в сукупності надані сторонами докази, пояснення сторін та свідків, приходжу до висновку, що ОСОБА_2 не надано належних доказів, тобто не доведено, що під час шлюбу з ОСОБА_11 ними за спільні сумісні кошти було придбане майно, що вказане у зустрічному позові, а тому у задоволенні зустрічного позову необхідно відмовити у зв»язку з його недоведеністю.

Керуючись ст. ст. 10, 11, 60, 88, 212, 213, 215 ЦПК України ст.ст.60,61,68, 69, 70 Сімейного Кодексу України , Постановою Пленуму Верховного Суду України №11 від 21.12.2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», суд, -

ВИРІШИВ :

В задоволенні первісного позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ спільного майна подружжя та в задоволенні зустрічного позову ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про поділ спільного майна подружжя - відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до апеляційного суду Полтавської області протягом десяти днів з дня його проголошення.

Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя: