Справа № 369/5025/16-ц
Провадження № 2/369/2523/16
РІШЕННЯ

Іменем України

08 липня 2016 року Києво-Святошинський районний суд Київської області у складі:

головуючого судді Усатова Д.Д.,

при секретарі Кузьменко П.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, -

В С Т А Н О В И В :

У червня 2016 року Публічне акціонерне товариство Комерційний банк "ПриватБанк" звернувся до суду з позовними вимогами до відповідача ОСОБА_1 про стягнення заборгованості посилаючись на те, що 04.04.2007 року між ПАТ «КБ «Приватбанк» та відповідачем було укладено договір № SAMDN7932 про відкриття карткового рахунку та обслуговування платіжної картки типу VISA PLATINUM, вид: особиста міжнародна,валюта карткового рахунку: долар;кредитний ліміт : 5 000,00 доларів США.

Договором передбачено порядок та умови погашення кредиту, погашення заборгованості по кредиту, сплата нарахованих за період користування кредитом відсотків та інших витрат.

Банк свої зобов'язання за договором та угодою виконав в повному обсязі, надавши відповідачу кредит у розмірі, встановленому договором.

Відповідач, скориставшись кредитними ресурсами, свої зобов'язання за договором не виконав, у зв'язку з чим станом на 11.05.2016 року має заборгованість у розмірі 21065,01 долар США грн., яка складається з наступного: 6000,00 доларів США заборгованість за кредитом; 15065,01 доларів США заборгованість за відсотками за користування кредитом.

04.10.2011 рішенням Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області стягнуто з відповідача на користь Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» заборгованість у розмірі 8848,85 доларів США.

Посилаючись на вищевикладене позивач просив суд ухвалити рішення яким стягнути з відповідача на його користь заборгованість за кредитним договором у розмірі 12216,16 доларів США та витрати по сплаті судового збору у розмірі 4615,88 грн.

Представник позивача в судове засідання не з'явивсь, звернувся до суду із клопотанням про слухання справи за його відсутності.

Відповідач в судове засідання з'явився, проти задоволення позовних вимог заперечував, просив суд застосувати до позовних вимог строк позовної давності.

Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку про відмову у задоволенні позовних вимог, виходячи з наступного.

Підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, згідно статті 11 Цивільного кодексу України, зокрема є договори та інші правочини.

Статтею 14 цього Кодексу визначено, що цивільні обов'язки виконуються у межах, встановлених договором або актом цивільного законодавства. Виконання цивільних обов'язків забезпечується засобами заохочення та відповідальністю, які встановлені договором або актом цивільного законодавства.

Відповідно до ч. 1 ст. 1054 Цивільного кодексу України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Судом встановлено, що 04.04.2007 року між ПАТ «КБ «Приватбанк» та відповідачем було укладено договір № SAMDN7932 про відкриття карткового рахунку та обслуговування платіжної картки типу VISA PLATINUM, вид: особиста міжнародна,валюта карткового рахунку: долар;кредитний ліміт : 5 000,00 доларів США.

Договором передбачено порядок та умови погашення кредиту, погашення заборгованості по кредиту, сплата нарахованих за період користування кредитом відсотків та інших витрат.

Кошти були надані відповідачу в повному обсязі в порядку та в строки, передбачені договором, що не заперечується відповідачем.

Згідно наданого позивачем розрахунку, перевіреного судом та не оспорюваного відповідачем станом на 11.05.2016 року заборгованість відповідача за кредитним договором становить 12216,16 доларів США,

Відповідно до ст.ст. 525, 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватись належним чином, відповідно до умов договору та вимогЦивільного кодексу України. Одностороння відмова від зобов'язань або одностороння зміна його умов не допускається.

Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Відповідно до ст. 611 ЦК України за порушення зобов'язання наступають правові наслідки, передбачені ст.ст. 624, 625 ЦК України, тобто при порушенні зобов'язань боржник повинен сплатити кредитору борг, неустойку у вигляді пені та штрафу, що передбачені умовами договору.

Відповідно до положень ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Згідно ст. 599 ЦК України зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином, а ст. 615 ЦК України встановлює, що одностороння відмова від виконання зобов'язання і одностороння зміна умов договору не допускається.

Відповідно до ч. 2 ст. 549 ЦК України штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання.

Однак суд приходить до висновку про наявність підстав для відмови в задоволенні позовних вимог, виходячи з наступного.

Відповідно до частини 1 статті 631 ЦК України, строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов'язки відповідно до договору.

Згідно з частиною 1 статті 251 ЦК України строком є певний період у часі, зі спливом якого пов'язана дія чи подія, яка має юридичне значення.

Згідно з частиною 1 статті 252 ЦК України строк визначається роками, місяцями, тижнями, днями або годинами.

Згідно з частиною 2 статті 252 ЦК України термін визначається календарною датою або вказівкою на подію, яка має неминуче настати.

Кредитний договір був укладений 04.04.2007 року, згідно його умов, термін дії кредитного ліміту збігається з терміном дії кредитної картки.

Відповідно до правил користування платіжною карткою, яка є складовою кредитного договору, картка діє в межах визначеного нею строку.

При цьому, згідно п. 4.3. Умов та Правил надання банківських послуг позивальник доручає банку списувати з картрахунків суми грошових коштів у розмірі здійснюваних клієнтом або його повіреними особами операцій у відповідності з правилами міжнародних платіжних систем, а також вартість послуг, визначених тарифами банку при настанні строків платежів.

Дослідивши та вивчивши розрахунок заборгованості за договором б/н від 24.11.2005 р., наданий банком суд встановив, що останнє погашення заборгованості відповідачем мало місце 11.01.2012 року.

Доказів вчинення відповідачем інших платежів, чи списаних банком за кредитним договором після вищевказаної дами суду не надано.

Відповідачем в судовому засіданні було заявлено клопотання про застосування строків позовної давності за вимогами позову.

Згідно ст. 256 Цивільного кодексу України, позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Відповідно до ст. 257 Цивільного кодексу України, загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

Відповідно до п.1 ч. 2 ст. 258 ЦК України позовна давність в один рік застосовується, зокрема, до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені).

Відповідно до ч. 1 ст. 261 ЦК України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила.

Відповідно до ч.ч. 3, 4 ст. 267 Цивільного кодексу України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

Як роз'яснено у п. 11 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 18 грудня 2009 року за № 14 «Про судове рішення у цивільній справі», установивши, що строк для звернення з позовом пропущено без поважної причини, суд у рішенні зазначає про відмову в позові з цих підстав, якщо про застосування позовної давності заявлено стороною у спорі, зробленою до ухвалення ним рішення.

Зважаючи на викладене, суд вбачає передбачені законом підстави для застосування в межах даного спору позовної давності до заявлених позивачем вимог про стягнення з відповідача заборгованості за кредитним договором у розмірі 12216,16 доларів США у зв'язку зі спливом строку позовної давності та на підставі ст. ст. 257, 258, 267 ЦК України, у зв'язку з тим, що останнє погашення заборгованості за кредитним договором відбулося 11.01.2012 року, позивач звернувся до суду з позовом 01.06.2016 року.

З огляду на викладене, оцінивши зібрані по справі докази в їх сукупності, суд дійшов висновку, що позов Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором не підлягає задоволенню у зв'язку зі спливом строків позовної давності.

Відповідно до ст. 88 ЦПК України судові витрати по сплаті судового збору слід віднести за рахунок позивача у сплаченому при подачі позову розмірі.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 251, 252, 256, 257, 258, 261 267, 525, 526, 549, 610-612, 631, 1054 ЦК України, ст. 1, 4, 10,11, 57-60, 88, 179, 197, 209, 212-215, 294 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В :

У задоволені позову відмовити.

Рішення суду може бути оскаржено до Апеляційного суду Київської області через Києво-Святошинський районний суд протягом десяти днів з дня його проголошення.

Суддя: Д. Д. Усатов