Справа № 307/323/16-ц
Провадження № 2/307/478/16
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 травня 2016 року м. Тячів

Тячівський районний суд Закарпатської області в особі:

головуючого - судді : Чопик В.В.

при секретарі : Олексій Я.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду міста Тячів цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення коштів за прострочення виконання зобовязання

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом до ОСОБА_2 про стягнення коштів за прострочення виконання зобовязання. В позовній заяві позивачем зазначено, що вироком Тячівського районного суду від 06.11.2013 року відповідача було визнано винним у скоєнні проти нього злочину, передбаченого ст.. 122 ч. 1 КК України, задоволено позов частково та стягнуто з ОСОБА_2 на його користь 10 000 грн. моральної шкоди та 1 000 грн. матеріальної шкоди. Ним подано виконавчий лист до відділу ДВС Тячівського РУЮ і виконавець відкрив виконавче провадження щодо примусового стягнення з відповідача коштів. Однак, протягом січня 2015 року-січня 2016 року з відповідача було стягнуто із заробітної плати лише 587,85 грн., а згідно квитанції від 22.09.2015 року відповідач сплатив йому ще 200 грн. і залишок боргу складає 10 212,15 грн. За змістом ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Розрахунок суми боргу складається з інфляційних втрат, а також 3 % річних за несвоєчасне виконання зобовязань, визначених рішенням суду, станом на початок січня 2016 року. Сума боргу по інфляційним втратам та 3 % за прострочення виконання зобовязань складає 5944,03 грн. Тому просить суд стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 інфляційні втрати в сумі 5486,09 грн. та 3% річних в сумі 457,94 за несвоєчасне виконання грошового зобовязання за період з грудня 2014 року по січень 2016 року, всього 5944,03 грн.

Представник позивача в судове засідання не зявився, але надав суду заяву в якій просить суд справу розглянути у його відсутності, позовні вимоги підтримує та просить їх задовольнити, а тому суд на підставі ст. 169 ЦПК України справу розглянув у його відсутності.

Відповідач ОСОБА_2 та його представник ОСОБА_3 в судовому засіданні проти позову заперечили стверджуючи за цим вироком, судом не встановлено термін ( число, місяць та рік) до якого ОСОБА_2 зобовязаний відшкодувати позивачеві суми збитків. Після набрання законної сили вироку ОСОБА_2 був направлений для відбуття покарання в установу Пенітенціарної служби Івано-Франківській області, де останній відбув покарання та на підставі ухвали Долинського райсуду від 09.12.2014 року йому було замінено не відбуту частину покарання на 240 годин громадських робіт по місцю проживання. ОСОБА_2 прибувши по місцю проживання 18 грудня 2014 року згідно Наказу №20 працевлаштувався в філію « Тячів-Лаг» ДП « ЗОУЛАГ» де працює і по даний час, що підтверджується довідкою №25 від 15 лютого 2016 року. Його зарплата становить 1218 гривень. Відповідно до виконавчого листа бухгалтерією даного підприємства стягуються грошові кошти на користь ОСОБА_1 ОСОБА_2 будучи відповідальною особою 31 грудня 2015 року звернувся з письмовою заявою до ДВС Тячівського РУЮ, де заявив, що він дійсно працює в Тячівському ЛАГ. Крім цього заявляє, що не ухиляється від виконання вироку суду, інших доходів немає, майна на яке може бути звернуте стягнення немає. В нього на утримані перебуває його мама ОСОБА_4, яка є по життєво визнаною інвалідом. Відповідно до вимог ст. 610 ЦК України порушенням зобовязання є його не виконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання. Позивач невірно вмісті зі своїм представником тлумачать вимоги ст.625 ЦК України, яка врегульовує відповідальність за порушення грошового зобовязання. Позивач не надав і не може надати суду, письмове грошове зобовязання, як це вимагає ст.11 п.2 ЦК України (підстави виникнення цивільних прав та обовязків) , оскільки він ніякі письмові чи інші зобовязання з позивачем не укладав і позивач не являється його кредитором. Ст. 13 ЦК України врегульовується межі здійснення цивільних прав. Так п.1 цієї статті визначено, що цивільні права особа здійснює у межах, наданих їй договором або актами цивільного законодавства. Отже позивач не надав суду належні та допустимі докази, що до невиконання ОСОБА_2 якихось цивільних зобовязань. ОСОБА_2 належним чином виконує вирок Тячівського районного суду від 6 листопада 2013 року, постійно працює з моменту звільнення з установи пенітенціарної установи, що підтверджується довідкою про звільнення та довідки № 25 від 15 лютого 2016 року, що видана Тому просять суд в задоволенні позову відмовити в повному обсязі.

Заслухавши пояснення відповідача ОСОБА_2, його представник ОСОБА_3 та дослідивши обставини справи, суд вважає, що позов підставний і в судовому засіданні доведений.

В судовому засіданні встановлено, що вироком Тячівського районного суду від 06.11.2013 року відповідача ОСОБА_2 було визнано винним у скоєнні проти позивача злочину, передбаченого ст.. 122 ч. 1 КК України та задоволено цивільний позов частково, стягнуто з ОСОБА_2 на користь позивача 10 000 грн. моральної шкоди та 1 000 грн. матеріальної шкоди.

Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання.

Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Відповідно до вказаного вище вироку Тячівським районним судом 07.08.2014 року видано виконавчий лист, який позивач предявив до відділу ДВС Тячівського РУЮ для виконання.

До відділу ДВС Тячівського РУЮ на рахунок з обліку депозитних сум надійшли грошові кошти у розмірі 587,85 грн., стягнуті з заробітної плати ОСОБА_2

Відповідно квитанції № НОМЕР_1 від 22.09.2015 року ОСОБА_2 сплачено суму у розмірі 200,00 грн.

Станом на 30.11.2015 року залишок боргу складає 10212,15 грн., що стверджується листом в.о. начальника відділу ДВС Тячівського РУЮ.

Відповідно до розрахунку суми боргу від 02.02.2015 року стверджується, що розмір боргу відповідача станом на кінець грудня 2014 року складав 11 000 грн.

Сума боргу з урахуванням індексу інфляції на 01.01.2015- 11 330 грн. ( із розрахунку її 11 000 х 103.0 : 100 = 11330 грн., де 103.0 індекс інфляції за грудень 2014 року).

Сума боргу з урахуванням індексу інфляції на 1.02.2015 року - 11681,23 грн. (із розрахунку 11 330 х 103.1 : 100 = 11681,23 грн., де 103.1 індекс інфляції за січень 2015 року).

Станом на 26.02.2015 року з відповідача було стягнуто 58785 грн. Сума боргу зменшилась на вказану суму і склала 11093.38 грн.

Сума боргу з урахуванням індексу інфляції на 1.03.2015 року - 11681.32 грн. (із розрахунку 11 093.38 х 105.3 : 100= 11681.32 грн, де 105.3 індекс інфляції за лютий 2015 року).

Сума боргу з урахуванням індексу інфляції на 1.04.2015 року - 12942.91 грн. (із розрахунку 11681.32 х по110.8 : 100= 12942.91 грн, де 110.8 індекс інфляції за березень 2015 року).

Сума боргу з урахуванням індексу інфляції на 1.05.2015 року - 14454.92 грн. із розрахунку 12942.91 х 114.0 : 100=14454-92 грн, де 114.0 індекс інфляції за квітень 2015 року).

Сума боргу з урахуванням індексу інфляції на 1.06.2015 року - 15079.53 грн. (із розрахунку 14454.92 х 102.2 : 100 = 15079.53 грн, де 100.4 індекс інфляції за травень 2015 року).

Сума боргу з урахуванням індексу інфляції на 1.07.2015 року - 15139.84 грн. (із розрахунку 15079.53 х 100.4 : 100 = 15139.84 грн, де 100.4 індекс інфляції за червень 2015 року).

Сума боргу станом на 1.08.2015 року -15139.84 грн. (індекс інфляції за липень 2015 року - 99,0 , тобто менше 100,1 і сума не індексується). Сума боргу станом на 1.09.2015 року - 15139.84 грн. (індекс інфляції за серпень 2015 року - 99,2, тобто менше 100,1 і сума не індексується).

Станом на 22.09.2015 року відповідач сплатив 200 грн. Сума боргу зменшилась на вказану сум і склала 14 939.84 грн.

Сума боргу з урахуванням індексу інфляції на 1.10.2015 року -15283.45 грн. (із розрахунку 14 939.84 х 102.3 : 100 = 15283.45 грн, де 102.3 індекс інфляції за вересень 2015 року).

Сума боргу станом на 1.11.2015 року - 15283.45 грн. (індекс інфляції за жовтень 2015 року-98,7, тобто менше 100,1 і сума не індексується).

Сума боргу з урахуванням індексу інфляції на 1.12.2015 року - 15 589.12 грн. (із розрахунку 15283.45 х 102.0 : 100 = 15 589.12 грн, де 102.0 індекс інфляції за листопад 2015 року).

Сума боргу з урахуванням індексу інфляції на 1.01.2016 року - 15 698.24 грн. (із розрахунку 15 589.12 х 100.7 : 10О = 15 698.24 грн, де 100.7 індекс інфляції за грудень 2015 року).

Отже сума основного боргу , що підлягає стягненню з відповідача за рішенням суду складає 10 212,15 грн., а інфляційні втратив за період з грудня 2014 року по січень 2016 року через несплату боргу складають - 5 486,09 грн. (15 698.24 грн. 10 212,15 грн.). Також, 3% річних від суми боргу ( з урахуванням інфляційних втрат) за складають 457-94 грн.

Відповідно до правової позиції Верховного Суду України №113 цс 14 :

Відшкодування заподіяної злочином майнової та моральної шкоди є грошовим зобовязанням.

Згідно із частиною другою статті 625 ЦК України в разі порушення грошового зобовязання боржник, який прострочив його виконання, на вимогу кредитора зобовязаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

За змістом цієї норми закону нарахування інфляційних втрат на суму боргу та трьох процентів річних входять до складу грошового зобовязання і є особливою мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобовязання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові.

Враховуючи наведене, суд вважає, що позовні вимоги слід задовольнити, стягнувши з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 інфляційні втрати в сумі 5486,09 грн та 3% річних в сумі 457,94 за несвоєчасне виконання грошового зобовязання за період з грудня 2014 року по січень 2016 року, всього 5944,03 грн.

Судові витрати покласти на відповідача.

Керуючись ст.ст. ст. 10, 213-215 ЦПК України, ст. 625 ЦК України, суд,

У Х В А Л И В:

Позов ОСОБА_1 задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 інфляційні втрати в сумі 5486,09 грн. та 3% річних в сумі 457,94 за несвоєчасне виконання грошового зобовязання за період з грудня 2014 року по січень 2016 року, всього 5944,03 грн.

Стягнути з ОСОБА_2 до спеціального фонду Державного бюджету України судовий збір в розмірі 551,20 гривень.

Рішення може бути оскаржено до апеляційного суду Закарпатської області через Тячівський районний суд протягом десяти днів з дня проголошення, а особами, які беруть участь у справі але не були присутні в судовому засіданні під час проголошення судового рішення протягом десяти днів з дня отримання копії рішення..

Суддя Тячівського

районного суду: ОСОБА_5