У Х В А Л А ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 09 листопада 2016 року м. Київ Колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі: головуючогоЧервинської М.Є., суддів: за участю: представника компанії «СЕС АСТРА АБ» представника державного підприємства «Укркосмос»Завгородньої І.М., Мазур Л.М., ОСОБА_4, ОСОБА_5,Писаної Т.О., Попович О.В.,., розглянувши в судовому засіданні справу за клопотанням компанії «СЕС АСТРА АБ» про визнання та надання дозволу на примусове виконання рішення Міжнародного арбітражного суду Міжнародної торгової палати від 04 серпня 2014 року, за касаційною скаргою державного підприємства «Укркосмос» на ухвалу апеляційного суду м. Києва від 24 травня 2016 року, в с т а н о в и л а: У листопаді 2014 року компанія «СЕС АСТРА АБ» звернулася до суду з клопотанням про визнання та надання дозволу на примусове виконання рішення Міжнародного арбітражного суду Міжнародної торгової палати від 04 серпня 2014 року, ухваленого у справі № 19315/GFG за позовом компанії «СЕС АСТРА АБ» (SES ASTRA AB) до державного підприємства «Укркосмос» (далі - ДП «Укркосмос») про стягнення заборгованості за надані послуги з електронної передачі даних супутниковою системою «АСТРА» за період з 01 січня 2011 року по 31 січня 2014 року. В обгрунтування клопотання компанія «СЕС АСТРА АБ» зазначала, що рішенням Міжнародного арбітражного суду Міжнародної торгової палати від 04 серпня 2014 року ухвалено стягнути з ДП «Укркосмос» на користь Компанії «СЕС АСТРА АБ» 3 015 650 доларів США заборгованості за послуги, надані стягувачем за договором про надання послуг, 214 970 доларів США - пені за прострочення боржником оплати, 84 000 доларів США - арбітражних витрат стягувача, 52 985 доларів США - юридичних видатків та витрат стягувача, а всього 3 367 605 доларів США. Посилаючись на те, що рішення Міжнародного арбітражного суду Міжнародної торгової палати від 04 серпня 2014 року у добровільному порядку боржник не виконав, просив суд задовольнити клопотання про визнання та надання дозволу на примусове виконання рішення Міжнародного арбітражного суду Міжнародної торгової палати від 04 серпня 2014 року. Ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 20 квітня 2015 року, залишеною без змін ухвалою апеляційного суду м. Києва від 24 червня 2015 року, клопотання задоволено. Визнано та надано дозвіл на примусове виконання на території України рішення Міжнародного арбітражного суду Міжнародної торгової палати від 04 серпня 2014 року. Ухвалено видати виконавчий лист про стягнення з ДП «Укркосмос» на користь компанії «СЕС АСТРА АБ» 3 367 605 доларів США, що за курсом НБУ станом на 20 квітня 2015 року складає 70 911 776 грн 19 коп. Ухвалою колегії суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 18 листопада 2015 року ухвалу Печерського районного суду м. Києва від 20 квітня 2015 року та ухвалу апеляційного суду м. Києва від 24 червня 2015 року скасовано, справу передано на новий розгляд до суду першої інстанції. Ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 26 лютого 2016 року у задоволенні клопотання Компанії «СЕС АСТРА АБ» про визнання та надання дозволу на примусове виконання рішення Міжнародного арбітражного суду Міжнародної торгової палати від 04 серпня 2014 року по справі за позовом Компанії «СЕС АСТРА АБ» до Державного підприємства «Укркосмос» про стягнення заборгованості - відмовлено. Ухвалою апеляційного суду м. Києва від 24 травня 2016 року ухвалу суду першої інстанції скасовано та постановлено нову ухвалу. Визнано та надано дозвіл на примусове виконання на території України рішення Міжнародного арбітражного суду Міжнародної торгової палати від 04 серпня 2014 р. у справі № 19315/GFG за позовом Компанії «СЕС АСТРА АБ» (SES ASTRA AB) (з місцезнаходженням за адресою: Чиста Саєнс Туер 164,51 Чиста, Швеція) до Державного підприємства «Укркосмос» () про стягнення заборгованості, надані за договором про надання послуг супутникового зв'язку на супутниковій системі «АСТРА» в розмірі 3 015 650 доларів США заборгованості за послуги, надані стягувачем за договором про надання послуг з передачі даних; 214 970 доларів США в якості пені за прострочення боржником оплати; 84 000 доларів США арбітражних витрат позивача (стягувача); 52 985 доларів США юридичних видатків та витрат позивача (стягувача); а вього 3 367 605 доларів США. Стягнуто з Державного підприємства (, місцезнаходження: м. Київ, вул. Лютеранська, 20, оф. 210) на користь Компанії «СЕС АСТРА АБ» (SES ASTRAAB) (з місцезнаходженням за адресою: Чиста Саєнс Туер 164,51 Чиста, Швеція) судовий збір у розмірі 1499,80 грн. У касаційній скарзі ДП «Укркосмос» просить скасувати ухвалу апеляційного суду і залишити в силі ухвалу суду першої інстанції, мотивуючи свою вимогу порушенням судом норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права. Відповідно до п. 6 розд. XII«Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 02 червня 2016 року № 1402-VIII«Про судоустрій і статус суддів» Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ діє в межах повноважень, визначених процесуальним законом, до початку роботи Верховного Суду та до набрання чинності відповідним процесуальним законодавством, що регулює порядок розгляду справ Верховним Судом. У зв'язку з цим справа підлягає розгляду в порядку, передбаченому Цивільним процесуальним кодексом України від 18 березня 2004 року. Заслухавши суддю-доповідача, представника компанії «СЕС АСТРА АБ», представника ДП «Укркосмос», перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ вважає, що касаційна скарга підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Постановляючи ухвалу, суд першої інстанції виходив з того, що під час розгляду справи за позовом компанії «СЕС АСТРА АБ» до ДП «Укркосмос» про стягнення заборгованості за надані послуги з електронної передачі даних супутниковою системою «АСТРА» за період з 01 січня 2011 року по 31 січня 2014 року склад арбітражного суду не відповідав угоді сторін, оскільки справа була вирішена одноособовим арбітром без згоди боржника, а тому дійшов висновку про відмову у задоволенні клопотання про визнання та надання дозволу на примусове виконання рішення Міжнародного арбітражного суду Міжнародної торгової палати від 04 серпня 2014 року на підставі п. «d» ч. 1 ст. 5 Нью-Йоркської Конвенції та ч. 2 ст. 36 «Про міжнародний комерційний арбітраж». Скасовуючи ухвалу суду першої інстанції та постановляючи нову про задоволення клопотання про визнання та надання дозволу на примусове виконання рішення Міжнародного арбітражного суду Міжнародної торгової палати від 04 серпня 2014 року, апеляційний суд виходив з того, що оскільки боржник письмово погодився на висловлену у заяві про арбітраж пропозицію стягувача щодо розгляду справи арбітром одноособово, замість складу арбітражного суду з трьох арбітрів передбаченого в арбітражному застереженні, у зв'язку з чим сторони у визначений законом спосіб змінили (модифікували) третейське застереження, а тому дійшов висновку, що склад суду в складі одного арбітра відповідав угоді, укладеній сторонами і в подальшому порядок та процедура призначення одноособового арбітра повинна була вирішуватися відповідно до Регламенту Міжнародної торгової палати. Крім того, апеляційний суд послався на положення ч. 2 ст. 4 Закону України «Про міжнародний комерційний арбітраж», відповідно до якої сторона, яка знає про те, що яке-небудь положення цього Закону, від якого сторони можуть відступити, або яка-небудь вимога, згідно з арбітражною угодою, не були дотримані, і проте продовжує брати участь у арбітражному провадженні, не заявивши заперечень проти такого недотримання без виправданої затримки, а якщо для цього передбачено будь-який строк, то протягом цього строку вважається такою, що відмовилась від свого права на заперечення. Врахувавши, що відповідач (ДП «Укркосмос») не заявив заперечень щодо складу арбітражного суду та процедури призначення одноособового арбітра, не оспорив рішення Міжнародного арбітражного суду Міжнародної торгової палати від 04 серпня 2014 року, апеляційний суд дійшов висновку про наявність правових підстав для задоволення клопотання. Проте з такими висновком апеляційного суду погодитись не можна. Судом встановлено, що 10 червня 2010 року між компанією «СЕС АСТРА АБ» та ДП «Укркосмос» укладено Угоду про надання послуг супутникового зв'язку на супутниковій системі АСТРА. Посилаючись на невиконання ДП «Укркосмос» зобов'язань за вказаною Угодою, компанія «СЕС АСТРА АБ» звернулася з позовом до Міжнародного Арбітражного суду Міжнародної Торгової Палати. Рішенням Міжнародного арбітражного суду Міжнародної торгової палати від 04 серпня 2014 року у справі № 19315/GFG за позовом Компанії «СЕС АСТРА АБ» до ДП «Укркосмос» про стягнення заборгованості ухвалено стягнути з ДП «Укркосмос» на користь Компанії «СЕС АСТРА АБ»: 3 015 650 доларів США заборгованості за послуги, надані стягувачем за договором про надання послуг з передачі даних; 214 970 доларів США - пені за прострочення боржником оплати; 84 000 доларів США - арбітражних витрат позивача (стягувача); 52 985 доларів США юридичних видатків та витрат позивача (стягувача), а всього - 3 367 605 доларів США. Судом встановлено, що вказане рішення є не виконаним. Згідно зі ст. 390 ЦК України рішення іноземного суду (суду іноземної держави; інших компетентних органів іноземних держав, до компетенції яких належить розгляд цивільних чи господарських справ: іноземних чи міжнародних арбітражів) визнаються та виконуються в Україні, якщо їх визнання та виконання передбачено міжнародним договором, згода на обов'язковість якого надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності. Визнання та виконання іноземних арбітражних рішень, серед іншого, регулюється Нью-Йоркською Конвенцією «Про визнання та виконання іноземних арбітражних рішень 1958 року», ратифікованою Верховною Радою України 10 жовтня 1960 року. Сполучено Королівство Великобританії та Північної Ірландії приєдналося до даної Конвенції 24 вересня 1975 року. Відповідно до статті V Конвенції про визнання та виконання іноземних арбітражних рішень і ст.36 Закону України «Про міжнародний комерційний арбітраж» у визнанні й виконанні арбітражного рішення може бути відмовлено на прохання тієї сторони, проти якої воно спрямоване, якщо ця сторона надасть компетентному суду, у якого просить визнання або виконання, докази того, що сторона, проти якої постановлено рішення, не була належним чином повідомлена про призначення арбітра чи про арбітражний розгляд або з інших поважних причин вона не могла подати свої пояснення (п. d). Як убачається з рішення Міжнародного арбітражного суду Міжнародної торгової палати від 04 серпня 2014 року, арбітражне провадження розпочато позивачем за заявою про арбітраж, яка була одержана Секретаріатом Міжнародного арбітражного суду при міжнародній Торговій палаті (далі - МТП) 06 березня 2013 року. У заяві про арбітраж позивач, зокрема, запропонував щоб Генеральний секретар призначив 1 (одного) арбітра на свій власний розсуд, а не 3 (трьох) арбітрів, як було домовлено між сторонами. Листом від 11 березня 2013 року Секретаріат письмово повідомив позивача про те, що якщо сторони домовились про одного суддю, то вони можуть внести кандидатуру одноосібного арбітра впродовж 30 днів з дати одержання відповідачем заяви або впродовж іншого періоду, наданого Секретаріатом, а у зворотному випадку Суд МТП призначить арбітра у відповідності із статтею 12 (3) Регламенту. 12 березня 2013 року Секретаріат повідомив відповідача про Заяву в арбітраж, а також серед іншого, що у нього є 30 днів з дати одержання повідомлення для подання своєї відповіді у відповідності із статтею 5 (1) Регламенту. Секретаріат також повідомив відповідача про те, що позивач запропонував одного суддю, який розглядатиме справу та про те, що якщо сторони погоджуються, вони можуть внести кандидатуру одноосібного арбітра впродовж 30 днів з дати одержання заяви про арбітраж. 19 квітня 2013 року відповідач письмово повідомив Секретаріат про необхідність додаткового часу для подачі свого відгуку на заяву про арбітраж. Відповідач погодився із пропозицією, щоб справу розглядав одноосібний арбітр і попросив додатковий час для внесення спільної кандидатури арбітра до 15 травня 2013 року. 16 травня 2013 року позивач письмово повідомив Секретаріат двома електронними листами про те, що він не одержував листи Секретаріату. Того ж дня Секретаріат підтвердив одержання листа позивача і передав його для ознайомлення відповідачеві. Зважаючи на те, що позивач не одержав відповідні документи, Секретаріат надав позивачу додаткові 5 днів для надання коментарю щодо (і) пропозиції відповідача внести спільну кандидатуру арбітра. 23 травня 2013 року Секретаріат письмово повідомив сторони про те, що він не одержував будь-яких коментарів від позивача, а отже, Секретар призначить одноосібного арбітра відповідно до статті 12 (3) Правил та зазначив, що позивач не погодився на продовження строку надання відповідачем відгуку, що означає не надання відгуку своєчасно. Того ж дня позивач повідомив Секретаріат про бажання вирішення спору одноосібним арбітром, якого має призначити Суд МТП, а також зазначив, що він готовий погодитись на продовження часу для надання свого відгуку до 1 червня 2013 року. 24 травня 2013 року Секретаріат підтвердив одержання листа від позивача і передав його для ознайомлення відповідачеві та повідомив про необхідність надати свій відгук до 1 червня 2013 року. 1 червня 2013 року відповідач звернувся з проханням про додаткову відстрочку для надання свого відгуку до 15 червня 2013 року. 2 червня 2013 року позивач заперечив проти прохання відповідача і запропонував, щоб відповідач надав відгук до 5 червня 2013 року. 6 червня 2013 року Секретаріат повідомив сторони про те, що відповідач не надав відгук та що арбітражне провадження розпочнеться відповідно до статті 6 (3) Регламенту. 19 липня 2013 року Секретаріат, одержавши попередній авансовий платіж від позивача, письмово повідомив сторони про те, що спір не був переданий до Суду МТП відповідно до статті 6 (3) Регламенту і що МТП створить Арбітражний суд. 1 серпня 2013 року Суд МТП призначив одноособового арбітра («Суд») відповідно до статті 14 (3) Регламенту. Того ж дня Секретаріат передав справу до Суду. Стаття 22 укладеної між компанією «СЕС АСТРА АБ» та ДП «Укркосмос» Угоди містить арбітражне застереження, згідно якого будь-які суперечки, непорозуміння, що виникають у зв'язку з цією Угодою, або її порушенням, припиненням дії чи визнанням недійсності, повинні вирішуватися через арбітраж, який складається з 3-х арбітрів у відповідності з Регламентом Арбітражного Інституту Міжнародної Торгової Палати. Місце проведення арбітражу - Лондон, Англія. Мова арбітражу - англійська. Ця Угода регулюється та інтерпретується відповідно до законів Англії та Уельсу. Постановляючи ухвалу, суд першої інстанції виходив з того, що у Заяві про арбітраж, поданій стягувачем у Міжнародний арбітражний суд Міжнародної торгової палати (далі - МАС МТП) 5 березня 2013 року, останній запропонував, щоб Генеральний секретар призначив 1 (одного) арбітра на свій власний розсуд, а не 3 (трьох) арбітрів, як було домовлено між сторонами (п. 7 Рішення МАС МТП). 12 березня 2013 року Секретаріат повідомив боржника (відповідача) про вказану пропозицію стягувача (позивача) (п. 9 Рішення МАС МТП). 19 квітня 2013 року боржник (відповідач) погодився із пропозицією, щоб справу розглядав одноособовий арбітр за умови висунення кандидатури одноособового арбітра разом із позивачем. За відсутності даних про висунення стягувачем разом із боржником кандидатури одноособового арбітра, справа повинна була розглядатися арбітражним судом у складі трьох арбітрів (від кожної сторони по одному арбітру, які в свою чергу призначають головуючого або третього арбітра). Встановивши, що склад арбітражного суду не відповідав ст. 22 Угоди, у зв'язку з чим справа була вирішена одноособовим арбітром без спільного погодження сторонами кандидатури, суд першої інстанції дійшов обгрунтованого висновку про відмову у задоволенні клопотання про визнання та надання дозволу на примусове виконання рішення Міжнародного арбітражного суду Міжнародної торгової палати від 04 серпня 2014 року на підставі п. «d» ч. 1 ст. 5 Нью-Йоркської Конвенції та ч. 2 ст. 36 «Про міжнародний комерційний арбітраж». Перевіряючи законність та обґрунтованість ухвали суду першої інстанції та врахувавши, що сторони не домовились щодо спільної кандидатури одноособового арбітра, апеляційний суд, задовольняючи клопотання, дійшов помилкового висновку про дотримання процедури призначення одноособового арбітра у відповідності до статті 12 (3) Регламенту. За таких обставин ухвала апеляційного суду підлягає скасуванню, з підстав, передбачених ст. ст. 339, 342 ЦПК України із залишенням в силі ухвали суду першої інстанції. Керуючись ст. ст. 336, 342 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у х в а л и л а: Касаційну скаргу державного підприємства «Укркосмос» задовольнити. Ухвалу апеляційного суду м. Києва від 24 травня 2016 року скасувати, ухвалу Печерського районного суду м. Києва від 26 лютого 2016 року залишити в силі. Ухвала оскарженню не підлягає. Головуючий М.Є. Червинська Судді: І.М. Завгородня Л.М. Мазур Т.О. Писана О.В. Попович Т.О. Писана О.В. Попович Судді: О.І. Євтушенко І.М. Завгородня В.І. Мартинюк