АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 листопада 2016 року Колегія Суддів з розгляду цивільних справ Апеляційного суду м. Києва в складі:

Головуючого судді Поліщук Н.В.

суддів Білич І.М., Болотова Є.В.

за участю секретаря Горбачової І.В.

позивача ОСОБА_1

представників позивача ОСОБА_2, ОСОБА_3

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Києві справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1, поданою представником за довіреністю ОСОБА_2, на рішення Святошинського районного суду м.Києва від 08 червня 2016 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Компанія Трейдгруп Скорта», Товариства з обмеженою відповідальністю «Сосновий квартал» про визнання попереднього договору удаваним правочином, визнання договору укладеним,-

ВСТАНОВИЛА:

В жовтні 2015 року ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом, уточненим в ході розгляду справи, у якому просить визнати удаваним правочином Попередній договір договору купівлі-продажу квартири від 09 листопада 2013 року, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Ляхар О.М., зареєстрований в реєстрі за №2331, із змінами та доповненнями; визнати укладеним Договір купівлі-продажу майнових прав на житлову квартиру АДРЕСА_1 від 01 липня 2015 року між ОСОБА_1 та ТОВ «Компанія Трейдгруп Скорта».

Вимоги обґрунтовує тим, що 09 листопада 2013 року між нею та ТОВ «Сосновий Квартал» укладено Попередній договір договору купівлі-продажу квартири. Договором про внесення змін від 06 травня 2014 року сторони внесли зміни до попереднього договору. За змістом цього правочину, з урахуванням змін, ОСОБА_1 зобов»язалась у визначений строк придбати квартиру АДРЕСА_2.

З метою забезпечення виконання зобов»язань за цим договором, 09 листопада 2013 року між цими ж сторонами укладено Договір про забезпечення виконання зобов»язань №09/11/13-С5-К18, за умовами якого ОСОБА_1 зобов»язалась сплатити грошову суму. В подальшому в зазначений договір внесені зміни на підставі Додаткової угоди №1 від 06 червня 2014 року.

14 травня 2015 року між ОСОБА_1, ТОВ «Сосновий Квартал» та ТОВ «Компанія Трейдгруп Скорта» укладено Договір про заміну сторони у зобов»язанні до Попереднього договору, посвідченого 09 листопада 2013 року за реєстровим №2331 Ляхар О.М. приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу, відповідно до якого ТОВ «Сосновий Квартал» замінено на ТОВ «Компанія Трейдгруп Скорта».

Також 14 травня 2016 року між цими ж сторонами укладено Договір про заміну сторони у зобов»язанні №09/11/13-С5-К18-ЗС до Договору про забезпечення виконання зобов»язання від 09 листопада 2013 року №09/11/13-С5-К18, відповідно до якого ТОВ «Сосновий Квартал» замінено на ТОВ «Компанія Трейдгруп Скорта».

Окрім того, 14 травня 2015 року між ОСОБА_1 та ТОВ «Компанія Трейдгруп Скорта» укладено Договір про внесення змін до Попереднього договору, посвідченого 09 листопада 2013 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу ЛяхарО.М. за реєстровим №2331. Відповідно до цього договору змінився номер квартири на АДРЕСА_1, її площа та поверх на якому вона розташована. Також внесено зміни в розділ 2 попереднього договору.

Позивач вказує, що у визначений попереднім договором строк договір купівлі-продажу так і не був укладений.

Також зазначає, що оскільки квартира, щодо якою укладено зазначений попередній договір із змінами, знаходиться у будинку на стадії його будівництва і ця квартира не може вважатись нерухомим майном та виступати об»єктом правовідносин, то попередній договір є удаваним правочином, оскільки приховує договір купівлі-продажу майнових прав на об»єкт нерухомості, що відповідає загальному способу правового регулювання у залученні грошових коштів для фінансування будівництва (залученням коштів вказує передання суми коштів на забезпечення виконання зобов»язання).

Рішенням Святошинського районного суду м.Києва від 08 червня 2016 року у задоволенні позову відмовлено.

Не погодившись з ухваленим рішенням, ОСОБА_2 в інтересах ОСОБА_1 подано апеляційну скаргу, у якій просить рішення скасувати та ухвалити нове про задоволення позову.

Апеляційну скаргу обґрунтовує доводами позовної заяви та посилається на те, що судом не була надана належна правова оцінка правовідносинам сторін.

В судовому засіданні позивач та представники позивача доводи апеляційної скарги підтримали, посилаючись на викладені в ній обставини.

Інші учасники цивільного процесу в судове засідання не з»явились, про дату, час і місце розгляду справи повідомлялись судом належним чином.

Відповідно до ст.305 ЦПК України колегія суддів ухвалила розглянути справу за відсутності осіб, що не з»явились.

Заслухавши доповідь судді, пояснення представника позивача, розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість ухваленого по справі рішення, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає відхиленню, виходячи з наступного.

Частиною 1 ст.303 ЦПК України передбачено, що під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Відповідно до ст.213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Судом першої інстанції установлено, що09 листопада 2013 року між ОСОБА_1 та ТОВ «Сосновий Квартал» укладено Попередній договір договору купівлі-продажу квартири. Договором про внесення змін від 06 травня 2014 року сторони внесли зміни до попереднього договору. За змістом цього правочину, з урахуванням змін, ОСОБА_1 зобов»язалась у визначений строк придбати Квартиру АДРЕСА_2.

З метою забезпечення виконання зобов»язань за цим договором, 09 листопада 2013 року між цими ж сторонами укладено Договір про забезпечення виконання зобов»язань №09/11/13-С5-К18, за умовами якого ОСОБА_1 зобов»язалась сплатити грошову суму. В подальшому в зазначений договір внесені зміни на підставі Додаткової угоди №1 від 06 червня 2014 року.

14 травня 2015 року між ОСОБА_1, ТОВ «Сосновий Квартал» та ТОВ «Компанія Трейдгруп Скорта» укладено Договір про заміну сторони у зобов»язанні до Попереднього договору, посвідченого 09 листопада 2013 року за реєстровим №2331 Ляхар О.М. приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу, відповідно до якого ТОВ «Сосновий Квартал» замінено на ТОВ «Компанія Трейдгруп Скорта».

14 травня 2016 року між цими ж сторонами укладено Договір про заміну сторони у зобов»язанні №09/11/13-С5-К18-ЗС до Договору про забезпечення виконання зобов»язання від 09 листопада 2013 року №09/11/13-С5-К18, відповідно до якого ТОВ «Сосновий Квартал» замінено на ТОВ «Компанія Трейдгруп Скорта».

Окрім того, 14 травня 2015 року між ОСОБА_1 та ТОВ «Компанія Трейдгруп Скорта» укладено Договір про внесення змін до Попереднього договору, посвідченого 09 листопада 2013 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу ЛяхарО.М. за реєстровим №2331. Відповідно до цього договору змінився номер квартири на АДРЕСА_1, її площа та поверх на якому вона розташована. Також внесено зміни в розділ 2 попереднього договору.

06 серпня 2015 року ОСОБА_1 звернулась з листом до ТОВ «Компанія Трейдгруп Скорта» з пропозицією укласти основний договір у приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Рубанової І.Р. або надати пропозиції щодо іншого часу та місця укладення основного договору, проте зазначених дій вчинено не було.

04 вересня 2015 року ОСОБА_1 звернулась до відповідача ТОВ «Компанія Трейдгруп Скорта» з листом пропозицією для акцептування тексту оферти - Договору про купівлю-продаж майнових прав на квартиру, розглянути та акцептувати протягом 10 днів з моменту отримання, проте позитивних результатів не досягнуто.

Відмовляючи у задоволені позову, суд першої інстанції виходив з того, що позивачем не доведено, що правовідносини сторін мають характер із залучення інвестицій для будівництва житла, при цьому попередній договір відображає волевиявлення сторін про майбутнє укладення договору.

З такими висновками колегія суддів погоджується, оскільки вони ґрунтуються на досліджених в судовому засіданні доказах та відповідають вимогам чинного законодавства.

Відповідно до ст.235 ЦК України удаваним є правочин, який вчинено сторонами для приховання іншого правочину, який вони насправді вчинили. Якщо буде встановлено, що правочин був вчинений сторонами для приховання іншого правочину, який вони насправді вчинили, відносини сторін регулюються правилами щодо правочину, який сторони насправді вчинили.

При укладенні удаваного правочину волевиявлення учасників правочину (як зовнішній прояв волі) не відповідає їх внутрішній волі.

Згідно із п.1.1 попереднього договору сторони зобов»язались укласти договір купівлі продажу квартири. Із змісту п.1.3 попереднього договору убачається, що плановий строк введення в експлуатацію будинку у якому знаходиться квартира - перший квартал 2015 року.

Відповідно до ст.. 635 ЦК України попереднім є договір, сторони якого зобов»язуються протягом певного строку (у певний термін) укласти договір в майбутньому (основний договір) на умовах, встановлених договором. Попередній договір укладається у формі, встановленій для основного договору, а якщо форма основного договору не встановлена - у письмовій формі.

Відповідно до ст.331 ЦК України право власності на нову річ, яка виготовлена (створена) особою, набувається нею, якщо інше не встановлено договором або законом.

Особа, яка виготовила (створила) річ зі своїх матеріалів на підставі договору, є власником цієї речі.

Право власності на новостворене нерухоме майно (житлові будинки, будівлі, споруди тощо) виникає з моменту завершення будівництва (створення майна).

Якщо договором або законом передбачено прийняття нерухомого майна до експлуатації, право власності виникає з моменту його прийняття до експлуатації.

Якщо право власності на нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації, право власності виникає з моменту державної реєстрації.

До завершення будівництва (створення майна) особа вважається власником матеріалів, обладнання тощо, які були використані в процесі цього будівництва (створення майна).

У разі необхідності особа, зазначена в абзаці першому цієї частини, може укласти договір щодо об'єкта незавершеного будівництва, право власності на який реєструється органом, що здійснює державну реєстрацію прав на нерухоме майно на підставі документів, що підтверджують право власності або користування земельною ділянкою для створення об'єкта нерухомого майна, дозволу на виконання будівельних робіт, а також документів, що містять опис об'єкта незавершеного будівництва.

Укладення в майбутньому договору купівлі-продажу щодо об»єкту нерухомості, який знаходиться у процесу будівництва не суперечить правилам укладення договорів щодо об»єктів будівництва чи нерухомого майна, оскільки правовідносини сторін мають відкладальний характер, основний договір має бути укладений після введення будинку в експлуатацію.

На зазначене вказує п.1.4 попереднього договору, відповідно до якого сторони зобов»язуються укласти основний договір протягом першого кварталу 2015 року, але в будь-якому разі не раніше отримання стороною-1 правовстановлюючих документів на об»єкт та надання Державною реєстраційною службою України та/або відповідними державними органами документів, що є необхідними для належного укладення та нотаріального посвідчення основного договору та з урахуванням вимог п.5.2 цього попереднього договору.

Як роз»яснено в пункті 25 постанови Пленуму Верховного Суду України від 06 листопада 2009 року №9 «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними», за удаваним правочином сторони умисно оформляють один правочин, але між ними насправді встановлюються інші правовідносини. На відміну від фіктивного правочину, за удаваним правочином права та обов»язки сторін виникають, але не ті, що випливають зі змісту правочину.

Відповідно до вимог ст.60 ЦПК України позивач, заявляючи вимогу про визнання правочину удаваним, має довести: 1) факт укладення правочину, що на його думку, є удаваним; 2) спрямованість волі сторін в удаваному правочині на встановлення інших цивільно-правових відносин, ніж тих, що передбачені насправді вчиненим правочином, тобто відсутність у сторін іншої мети, ніж намір приховати насправді вчинений правочин; 3) настання між сторонами інших прав та обов»язків ніж тих, що передбачені удаваним правочином.

Оскільки згідно із ч.1 ст.202, ч.3 ст.203 ЦК України головною вимогою для правочину є вільне волевиявлення та його відповідність внутрішній волі сторін, які спрямовані на настання певних наслідків, то основним юридичним фактом, що суд повинен установити, є дійсна спрямованість волі сторін при укладенні договору, а також з»ясування питання про те, чи не укладено цей правочин з метою приховати інший та який саме.

Колегія суддів уважає вірним висновок суду першої інстанції про те, що в даному випадку між сторонами було укладено попередній договір, яким сторони передбачили в майбутньому укладення основного договору на умовах, встановлених попереднім договором.

Матеріали справи не містять доказів на підтвердження того, що сторони вчинили попередній договір з метою приховати договір інвестування у будівництво житла.

Доводи апеляційної скарги в тій частині, що судом першої інстанції не взято до уваги приписи ст.182 ГК України, за змістом якої при пропуску строку на укладення основного договору, зобов»язання за попереднім договором є припиненим, колегія суддів відхиляє, оскільки ця правова норма регулює особливості укладення попередніх договорів між суб»єктами господарювання або між суб»єктами господарювання і не господарюючими суб»єктами - юридичними особами та застосовується до майново-господарських зобов»язань (господарських договорів).

Посилання апеляційної скарги на ту обставину, що суд першої інстанції не дослідив зміст укладених між сторонами договорів та не з»ясував наслідки, які вони породжують, відхиляються колегією суддів, оскільки суд повно та об»єктивно встановив дійсні обставини справи, надав належну правову оцінку доказам та ухвалив рішення з дотримання норм матеріального права.

Доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують та на їх правильність не впливають.

Порушень норм процесуального права, як призвели б до неправильного вирішення справи, колегією суддів не установлено.

Відповідно до ст.308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права. Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Керуючись ст. ст. 218, 303, 307, 308, 314, 315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1, подану представником за довіреністю ОСОБА_2, відхилити.

Рішення Святошинського районного суду м.Києва від 08 червня 2016 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, проте може бути оскаржена у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий - суддя Н.В.Поліщук

Судді І.М. Білич

Є.В. Болотов