АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 березня 2016 року Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду м. Києва у складі:

головуючого - судді Гаращенка Д.Р.

суддів Ратнікової В.М., Борисової О.В.

при секретарі Ільченко В.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за апеляційною скаргою представника ОСОБА_1 за довіреністю - ОСОБА_2 на ухвалу Оболонського районного суду м. Києва від 29 січня 2016 року, постановлену за результатом розгляду заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову,

ВСТАНОВИЛА:

Ухвалою Оболонського районного суду м. Києва від 29 січня 2016 року у задоволенні заяви представника ОСОБА_1 про забезпечення позову відмовлено.

Не погоджуючись із вказаною ухвалою, представник ОСОБА_1 за довіреністю - ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення норм процесуального права, просив ухвалу скасувати та постановити нову про задоволення заяви .

Справа № 756/1249/16-ц
№ апеляційного провадження: 22-ц/796/4385/2016
Головуючий у суді першої інстанції: Белоконна І.В.
Доповідач у суді апеляційної інстанції: Гаращенко Д.Р.
В обґрунтування своїх апеляційних вимог посилався на те, що суд першої інстанції не вірно вказав, що заявник не надав доказів того, що відповідач перешкоджає позивачу користуватися квартирою, оскільки до заяви був долучений висновок інспектора Оболонського управління поліції в м. Києві від 18.01.2016р., в якому вказано про те, що позивач зверталася у поліцію у зв'язку із тим, що представники відповідача самовільно замінили замки у дверях загального коридору. Не було враховано і посилання на те, що представниками відповідача 15 січня 2016 року були продовжені дії щодо проникнення до спірної квартири.

Крім того, апелянт зазначає, що суд першої інстанції не врахував, що невжиття заходів забезпечення позову утруднить виконання можливого рішення суду про задоволення позову, оскільки буде суттєво змінений стан речей: можливий продаж квартири третім особам, заміна дверних замків, реєстрація та розміщення у квартирі інших осіб.

У судовому засіданні представник апелянта - ОСОБА_2 підтримав апеляційну скаргу та просив її задовольнити.

Інші учасники процесу повідомлялися належним чином про дату, час та місце розгляду справи, проте в судове засідання не з'явилися.

Відповідно до ч. 2 ст. 305 ЦПК України колегія суддів вважає за можливе провести судове засідання за їх відсутністю.

Вислухавши доповідь судді-доповідача, пояснення представника апелянта, вивчивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів прийшла до наступного.

Судом встановлено, що в провадженні Оболонського районного суду м. Києва перебуває цивільна справа за позовом ОСОБА_1 до ТОВ «КЕЙ-КОЛЕКТ», треті особи: ОСОБА_5, ОСОБА_6, про усунення перешкод у користуванні житловим приміщенням.

Разом з позовною заявою, позивач через свого представника звернулася до суду із заявою про забезпечення позову.

В заяві просила вжити заходів забезпечення позову шляхом заборони відповідачу ТОВ «КЕЙ-КОЛЕКТ» здійснювати будь-які дії спрямовані на відчуження нерухомого майна, а саме квартири АДРЕСА_1, або інші дії пов'язані з вибуттям цього майна із власності, заборонити вчиняти дії, направлені на перешкоджання користування квартирою та виселення позивача та членів її сім'ї, в тому числі відключення енергопостачання, опалення, водовідведення, розірвання договорів про надання комунальних послуг з відповідними організаціями у квартирі АДРЕСА_1, або інші дії пов'язані з обмеженням користування вищевказаними послугами.

Відмовляючи у задоволенні заяви, суд першої інстанції виходив з того, що приймаючи до уваги позовні вимоги, заявником не надано доказів того, що не вжиття заходів забезпечення позову може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанціїї, виходячи з наступного.

Відповідно до ч.ч.1,2 ст.151 ЦПК України, суд за заявою осіб, які беруть участь у справі, може вжити передбачені цим Кодексом заходи забезпечення позову.

У заяві про забезпечення позову повинно бути зазначено: причини, у зв'язку з якими потрібно забезпечити позов; вид забезпечення позову, який належить застосувати, з обґрунтуванням його необхідності; інші відомості, потрібні для забезпечення позову.

Виходячи зі змісту п.4 Постанови Пленуму ВСУ № 9 від 22.12.2006 р. «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з'ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Згідно ч.1 ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Тобто, суд розглядає будь які поставлені питання перед ним в рамках заявлених вимог, а сторони самі визначать стратегію захисту свого порушеного права.

Відповідно до положень ч.3 ст.10 та ч.ч.1,4 ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.

Згідно ч.4 ст. 60 ЦПК України, доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Обґрунтовуючи заяву про забезпечення позову, заявник припускає, що не вжиття вказаних у ній заходів утруднить або взагалі зробить не можливим виконання можливого рішення суду про задоволення позову.

Проте доказів того, що не вжиття вказаних заходів призведе до утруднення або неможливості виконання рішення суду про усунення перешкод у користуванні житловим приміщення - квартирою, заявником надано не було, а судове рішення не може ґрунтуватися на припущеннях.

Крім того, колегія суддів звертає увагу на те, що задоволення однієї з вимог заяви є фактичним задоволенням вимог позову по суті, що недопустимо без повного та всебічного розгляду справи.

Колегія суддів також не бере до уваги доводи апеляційної скарги про те, що судом першої інстанції не взяті до уваги висновки уповноважених осіб Оболонського управління поліції ГУНП в м. Києві, що, на думку апелянта, підтверджує факт перешкоджання відповідачем користуватися квартирою позивачу.

Вивченням наданих висновків, колегія суддів вбачає, що в них встановлено факти, що позивач дійсно зверталася в поліцію з відповідними заявами, в них викладено думку сторін з приводу спору, що виник, проте в них не міститься жодних доказів перешкоджання позивачу у користуванні його квартирою.

Більш того, з пояснень представника відповідача вбачається, що згідно витягу з державного реєстру речових прав на нерухоме майно, квартира АДРЕСА_1 належить на праві власності саме відповідачу.

Крім того, враховуючи позовну вимогу про усунення перешкод в користуванні житловим приміщенням, колегія суддів вважає вимогу заяви про заборону відчуження майна не співмірними із вимогами позову.

Отже, на думку колегії суддів, суд першої інстанції, на підставі наданих заявником доказів, правильно вирішив питання та відмовив у задоволенні заяви про забезпечення позову.

Враховуючи викладене, ухвалу Оболонського районного суду м. Києва від 29 січня 2016 року колегія суддів вважає обґрунтованою та такою, що постановлена з додержанням вимог закону. Доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують, на законність ухвали суду першої інстанції не впливають.

Керуючись ст.ст. 218, 303-305, 307, 312-315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 за довіреністю - ОСОБА_2 - відхилити.

Ухвалу Оболонського районного суду м. Києва від 29 січня 2016 року - залишити без змін.

Ухвала суду є остаточною і оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий

Судді