Справа № 202/4745/16-ц
Провадження № 2/0202/2399/2016
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 вересня 2016 року м. Дніпро

Індустріальний районний суд м. Дніпропетровська у складі:

головуючого судді: Волошина Є.В.

за участю секретаря Величко А.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду м. Дніпропетровська цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу, -

ВСТАНОВИВ:

Позивачка звернулася до суду з позовом до відповідача про розірвання шлюбу, мотивуючи свої вимоги тим, що 01 березня 2013 року вона зареєструвала шлюб з ОСОБА_2 в Індустріальному відділі реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Дніпропетровського міського управління юстиції, актовий запис № 80. Від шлюбу сторони мають сина - ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1. Шлюбні стосунки фактично припинені з травня 2016 року. Подальше сумісне життя та збереження шлюбу неможливе. У зв'язку з чим, просила шлюб розірвати.

Позивачка у судове засідання не зявились, надала суду заяву за якою просить справу розглядати без її участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Після розірвання шлюбу позивач просить залишити їй дівоче прізвище «Зімірєва».

Відповідач в судове засідання не зявився по невідомим суду обставинам, про судове засідання повідомлялась належним чином, про причини неявки суд не повідомив. Надав суду письмову заяву за якою просить справу розглядати без його участі, позовні вимоги визнає в повному обсязі, просить шлюб розірвати.

Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що вимоги позивача законні і обґрунтовані та підлягають задоволенню в повному обсязі з наступних підстав.

Згідно ст. 9 Конституції України чинні міжнародні договори, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства України.

Згідно ч. 1 ст. 13 СК України частиною національного сімейного законодавства України є міжнародні договори, що регулюють сімейні відносини, згода на обовязковість яких надана Верховною Радою України.

Статтями 51 Конституції України та 24 СК України закріплено, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка.

Відповідно до ст. 5 Протоколу № 7 Європейської конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року (Конвенцію ратифіковано Законом України № 475/97-ВР від 17.07.1997 року) - кожен з подружжя у відносинах між собою і в їхніх відносинах зі своїми дітьми користується рівними правами та обов'язками цивільного характеру, що виникають зі вступу у шлюб, перебування в шлюбі та у випадку його розірвання.

Відповідно до ч. 3, 4 ст. 56 СК України, кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування на їх збереження, в тому числі примушування до статевого зв'язку за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на особисту свободу.

Відповідно до ч.1 ст. 112 СК України суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги інші обставини життя подружжя.

З матеріалів справи судом встановлено, що 01 березня 2013 року ОСОБА_1 зареєструвала шлюб з ОСОБА_2 в Індустріальному відділі реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Дніпропетровського міського управління юстиції, актовий запис № 80. Від шлюбу сторони мають сина - ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Відповідно до ст. 111 СК України суд вживає заходів щодо примирення подружжя, якщо це не суперечить моральним засадам суспільства.

Шлюбні стосунки між сторонами фактично припинені з травня 2016 року, сторони не бажали поновлювати стосунки, будь-яких заходів до примирення сторони не приймають, оскільки збереження шлюбу суперечить інтересам сім`ї, а тому надання сторонам строку для примирення суд вважає недоцільним.

Майновий спір між сторонами відсутній.

Відповідно до ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше сумісне проживання подружжя та збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам дітей, що має суттєве значення.

Згідно ч. 3 ст. 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу.

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд керується ст. 88 ЦПК України, стороні на користь якої ухвалено рішення присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.

Позивачем не заявлено вимогу про стягнення з відповідача судових витрат.

Керуючись ст. ст. 10, 11, 88, 208, 209, 212-215, 218, 224 ЦПК України, ст.ст. 110, 112 Сімейного кодексу України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу задовольнити.

Шлюб ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3, зареєстрований 01 березня 2013 року в Індустріальному відділі реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Дніпропетровського міського управління юстиції, актовий запис № 80 розірвати.

Позивачці ОСОБА_1 після розірвання шлюбу залишити прізвище «Зімірєва».

На рішення суду може бути подана апеляційна скарга до Апеляційного суду Дніпропетровської області через Індустріальний районний суд м. Дніпропетровська протягом 10 днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя Волошин Є.В.