Справа № 308/7293/15-ц
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23.03.2016 місто Ужгород

Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області в складі: головуючого судді Світлик О.М., при секретарі судового засідання Гайданці Г.В., з участю стягувача (позивача) ОСОБА_1, представника стягувача (позивача) ОСОБА_2, розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Ужгород заяву про відстрочення виконання рішення суду у цивільній справі за заявою ОСОБА_3 до ОСОБА_1, третя особа без самостійних вимог: РВ ДВС Ужгородського міськрайонного управління юстиції,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_3 звернулася до Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області із заявою до ОСОБА_1, третя особа без самостійних вимог: РВ ДВС Ужгородського міськрайонного управління юстиції про відстрочення виконання рішення суду.

Свою заяву мотивує тим, що 19 травня 2008 року був зареєстрований шлюб між нею та ОСОБА_1, відповідачем по справі.

Зазначає, що 04 листопада 2009 року в шлюбі народився син ОСОБА_4, про що видано свідоцтво серії 1-ФМ №140240.

Вказує, що 16.09.2014 року між нею та відповідачем був розірваний шлюб, що підтверджується рішенням суду від 16.09.2014 року.

Зазначає, що рішенням Ужгородського міськрайонного о суду Закарпатської області від 25.09.2015 року задоволено позовні вимоги позивача, відповідно до якого зобов'язано ОСОБА_3 (вул. Нова, 37, с. Великі Лази, Ужгородський район) усунути перешкоди у спілкуванні ОСОБА_1 (вул. Вознесенська, 37, с. Великі Лази, Ужгородський район) та участі у вихованні їх сина ОСОБА_4, 04.11.2009, а також визначено спосіб участі ОСОБА_1 (вул. Вознесенська, 37, с. Великі Лази, Ужгородський район) у вихованні, зазначений розпорядженням голови Ужгородської районної державної адміністрації Закарпатської області від 12.05.2015 року № 144 «Про визначення способів участі у вихованні дітей та спілкуванні з ними того з батьків хто проживає окремо», а саме, шляхом зустрічей ОСОБА_1 із сином ОСОБА_4 щовівторка та щочетверга з 9 години 00 хвилин до 22 години 00 хвилин і щонеділі з 9 години 00 хвилин ранку до 9 години 00 хвилин ранку понеділка за місцем проживання батька - ОСОБА_1 за адресою: Закарпатська область, Ужгородський район, с. Великі Лази, вул. Вознесенська, 37. А також стягнуто з ОСОБА_3 (вул. Нова, 37, с. Великі Лази, Ужгородський район) на користь ОСОБА_1 (вул. Вознесенська, 37, с. Великі Лази, Ужгородський район) 243 (двісті сорок три) гривні 60 копійок судового збору.

Ухвалою апеляційного суду Закарпатської області від 23.11.2015 року апеляційна скарга відповідача відхилена, а рішення суду залишено без змін.

Посилаючись на положення ст. 373 ЦПК України пояснює, що з моменту розлучення батько неодноразово знущався над їхнім сином, що підтверджується матеріалами, доданими до заяви, зокрема випискою з амбулаторної карти, згідно з якими лікарем - психологом після неодноразового огляду дитини ОСОБА_4 було заборонено зустрічі з батьком ОСОБА_1 до стабілізації емоційного стану.

Разом з тим, в Ужгородському районному відділі поліції триває розслідування у кримінальному провадженні за № 0001512 за ст. 129 КК України, у якому ОСОБА_3 визнано потерпілою.

Крім того, зазначає, що у РВ ДВС Ужгородського міськрайонного управління юстиції перебуває виконавче провадження ВП № 49678132 по примусовому виконанню виконавчого листа № 308/7293/15-ц від 14.12.2015 року.

Згідно з повідомленням ст. державного виконавця РВ ДВС Ужгородського МРВЮ ОСОБА_5 виконання вищевказаного виконавчого листа призначено на 04.02.2016 року об 11 годині за місцем проживання ОСОБА_3, виконання якого на сьогоднішній день є неможливе, оскільки є рекомендації лікаря, згідно з якими було заборонено ОСОБА_4 зустрічі з батьком ОСОБА_1 до стабілізації емоційного стану.

На підставі вищевикладеного просить суд відстрочити виконання рішення Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 25.09.2015 року у справі за № 308/7293/15-ц до стабілізації емоційного стану ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, а також відстрочити виконання виконанню виконавчого листа № 308/7293/15-ц від 14.12.2015 року до стабілізації емоційного стану ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1.

24.02.2015 року представником заявника ОСОБА_6 подано заяву, якою уточнено прохальну частину заяви, а саме просить відстрочити виконання рішення Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 25.09.2015 року у справі за № 308/7293/15-ц до розгляду по суті заяви про перегляд рішення Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 25.09.2015 року.

Заявник та її представник в судове засідання не з'явилися, хоча про час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином, шляхом надіслання судових повісток про виклик рекомендованими поштовими відправленнями, про причини неявки суд не повідомили, клопотань про відкладення розгляду справи від них не надходило.

Стягувач та його представник ОСОБА_2 в судовому засіданні заперечили проти задоволення заяви. У попередніх судових засіданнях представником ОСОБА_2 зауважено, що ним було подано запит за № 2 від 12.01.2016 року головному лікарю ВКЛ м. Ужгорода ОСОБА_7 про надання інформації щодо медичних підстав, з яких дитячим лікарем не було рекомендовано малолітньому ОСОБА_4 спілкуватися із батьком. 14.01.2016 року на запит № 2 від 12.01.2016 року надано відповідь головним лікарем ВКЛ м. Ужгорода ОСОБА_7, відповідно до якої зазначено, що ним як дільничним лікарем-педіатром не було рекомендовано дитині не спілкуватися з батьком, тому що він є соматично здоровою дитиною. Для надання довідки про психо-емоційний стан дитини та можливість спілкуватися з батьком, рекомендовано звернутися до лікуючого лікаря-дитячого психіатра.

Окрім того, представник стягувача зазначив, що ним також було подано запит № 10 від 11.12.2015 року до Ужгородської міської дитячої клінічної лікарні, а відповідь, надана головним лікарем Ужгородської міської дитячої клінічної лікарні на його запит, різниться із відповіддю, наданою адвокату ОСОБА_8 на його запит від 09.07.2015 року № 2/15. Так, 14.07.2015 року № 759/01-18 на запит адвоката ОСОБА_8 № 2/15 від 09.07.2015 року головним лікарем ОСОБА_9 було надано інформацію про те, що дитячим психіатром рекомендовано: продовжувати лікування дитини та не рекомендовані і надалі зустрічі з батьком до стабілізації емоційного стану дитини.

На запит адвоката ОСОБА_2 № 10 від 11.12.2015 року головним лікарем Ужгородської міської дитячої клінічної лікарні ОСОБА_9 дано інформацію від 20.01.2016 року за № 66/01-18, згідно з якою повідомляється, що лікарем психіатром Ужгородської МДКЛ ОСОБА_10 була надана консультативна допомога, що носить рекомендаційний характер як лікаря-психоневролога в індивідуальному порядку не в межах функціональних обовязків, передбачених посадовою інструкцією. Рекомендації відповідно до зазначеного консультативного огляду лікарем ОСОБА_10 як психоневролога, не є офіційним медичним висновком лікаря психіатра УМДКЛ щодо обмеження спілкування батька з дитиною. Повідомлено, що дитина ОСОБА_4 на диспансерному обліку у лікаря-психіатра Ужгородської МДКЛ не перебуває, медична картка-відсутня в медичному закладі.

Представник третьої особи без самостійних вимог - районного відділу державної виконавчої служби Ужгородського міськрайонного управління юстиції в судове засідання не з'явився, хоча про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, шляхом надіслання судових повісток про виклик рекомендованими поштовими відправленнями, про причини неявки суд не повідомив, клопотань про відкладення розгляду справи до суду не надходило. Водночас подав заяву від 25.02.2016 року про розгляд справи без участі їхнього представника.

Заслухавши пояснення осіб, які брали участь у справі, дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані докази, суд приходить до наступних висновків.

Як вбачається з матеріалів справи, рішенням Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 25.09.2015 року задоволено позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про усунення перешкод у спілкуванні з дитиною та її вихованні, відповідно до якого зобов'язано ОСОБА_3 (вул. Нова, 37, с. Великі Лази, Ужгородський район) усунути перешкоди у спілкуванні ОСОБА_1 (вул. Вознесенська, 37, с. Великі Лази, Ужгородський район) та участі у вихованні їх сина ОСОБА_4, 04.11.2009, а також визначено спосіб участі ОСОБА_1 (вул. Вознесенська, 37, с. Великі Лази, Ужгородський район) у вихованні, зазначений розпорядженням голови Ужгородської районної державної адміністрації Закарпатської області від 12.05.2015 року № 144 «Про визначення способів участі у вихованні дітей та спілкуванні з ними того з батьків хто проживає окремо», а саме, шляхом зустрічей ОСОБА_1 із сином ОСОБА_4 щовівторка та щочетверга з 9 години 00 хвилин до 22 години 00 хвилин і щонеділі з 9 години 00 хвилин ранку до 9 години 00 хвилин ранку понеділка за місцем проживання батька - ОСОБА_1 за адресою: Закарпатська область, Ужгородський район, с. Великі Лази, вул. Вознесенська, 37. А також стягнуто з ОСОБА_3 (вул. Нова, 37, с. Великі Лази, Ужгородський район) на користь ОСОБА_1 (вул. Вознесенська, 37, с. Великі Лази, Ужгородський район) 243 (двісті сорок три) гривні 60 копійок судового збору.

Ухвалою апеляційного суду Закарпатської області від 23.11.2015 року апеляційна скарга відповідача відхилена, а рішення суду залишено без змін.

14.12.2015 року видано виконавчий лист по даній цивільній справі.

Судом встановлено, що ухвалою Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 18.02.2016 року відкрито провадження за заявою ОСОБА_3 про перегляд рішення Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 25.09.2015 року по справі № 308/7293/15-ц за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про усунення перешкод у спілкуванні з дитиною та її вихованні у звязку з нововиявленими обставинами.

Як вбачається із заяви від 09.02.2016 року про перегляд рішення у звязку з нововиявленими обставинами підставою її подання є звернення 05.02.2016 року матері до лікаря психіатра, який встановив дитині діагноз: післятравматичний, стресовий розлад, тривожнофобійний та рекомендував уникати зустрічей з батьком до стабілізації психічного стану, так як вказаний розлад здоровя у дитини зявився внаслідок систематичних неправомірних дій батька ОСОБА_1 по відношенню до свого сина під час того, як він забирав дитину до себе додому.

Як вбачається з прохальної частини заяви від 09.02.2016 року про перегляд рішення у звязку з нововиявленими обставинами, ОСОБА_3 просить суд зупинити виконавче провадження № 49678132 по примусовому виконанню виконавчого листа № 308/7293/15-ц від 14.12.2015 року.

Водночас, доказів задоволення даного клопотання про зупинення виконавчого провадження та забезпечення позову особами, які беруть участь у даній справі, суду не надано.

Відповідно до ст. 373 ЦПК, за наявності обставин, що утруднюють виконання рішення (хвороба боржника або членів його сім'ї, відсутність присудженого майна в натурі, стихійне лихо тощо), за заявою державного виконавця або за заявою сторони суд, який видав виконавчий документ, у десятиденний строк розглядає питання про відстрочку або розстрочку виконання, зміну чи встановлення способу і порядку виконання рішення в судовому засіданні з викликом сторін і у виняткових випадках може відстрочити або розстрочити виконання, змінити чи встановити спосіб і порядок виконання рішення.

Статтею 36 Закону України «Про виконавче провадження» також регламентовано право сторін звернутися до суду, який видав виконавчий документ, із заявою про відстрочку або розстрочку виконання, а також про встановлення або зміну способу і порядку виконання за наявності обставин, що ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим.

У розумінні ст. 18 СК України одним із способів захисту сімейних прав та інтересів є примусове виконання добровільно не виконаного обов'язку, водночас, право на безпосереднє звернення до суду за захистом свого права або інтересу має кожен учасник сімейних відносин, який досяг чотирнадцяти років.

Положеннями ст. 13 ЦК України визначено, що при здійсненні своїх прав особа зобовязана утримуватися від дій, які могли б порушувати права інших осіб, не допускаються дії особи, що вчиняються з наміром завдати шкоди іншій особі, а також зловживання правом в інших формах.

Відповідно до Конвенції ООН про права дітей від 20 листопада 1989 року (ратифікована Україною Постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 р. № 789-XІІ) дитина, з огляду на її фізичну й розумову незрілість вимагає спеціального захисту й турботи, включаючи належний правовий захист, як до так і після народження.

Враховуючи посилання заявника на психоемоційний стан дитини, яка в силу свого малолітнього віку не може самостійно забезпечити свій захист, з врахуванням відкриття Ужгородським міськрайонним судом Закарпатської області від 18.02.2016 року провадження за заявою ОСОБА_3 про перегляд рішення Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 25.09.2015 року по справі № 308/7293/15-ц за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про усунення перешкод у спілкуванні з дитиною та її вихованні у звязку з нововиявленими обставинами, яке відповідно до ч. 2 ст. 365 ЦК України може бути скасоване з прийняттям нового рішення, з метою максимального забезпечення прав та інтересів дитини, суд вважає що заява ОСОБА_3 про відстрочення виконання рішення суду до розгляду по суті заяви про перегляд рішення Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 25.09.2015 року за нововиявленими обставинами є обґрунтованою та наявні обставини, що утруднюють виконання рішення.

Відтак, заява про відстрочення виконання рішення підлягає до задоволення.

Керуючись ст. 13 ЦК України, ст. 18 СК України, ст. ст. 4, 5, 14, 60, 208-210, 293, 294, 296, 373 ЦПК України, Законом України «Про виконавче провадження», суд,-

УХВАЛИВ:

Заяву ОСОБА_3 до ОСОБА_1, третя особа без самостійних вимог: РВ ДВС Ужгородського міськрайонного управління юстиції про відстрочення виконання рішення суду задовольнити.

Відстрочити виконання рішення Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 25.09.2015 року у справі за № 308/7293/15-ц до розгляду по суті заяви про перегляд рішення Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 25.09.2015 року за нововиявленими обставинами у справі №308/1172/16-ц.

Апеляційна скарга на ухвалу суду першої інстанції подається до апеляційного суду Закарпатської області через Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області протягом п'яти днів з дня її проголошення. У разі, якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом п'яти днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя Ужгородського

міськрайонного суду ОСОБА_11