АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Доповідач - Пікуль А.А.
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 серпня 2016 року. Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду міста Києва в складі:

головуючого Пікуль А.А.

суддів Борисової О.В.

Невідомої Т.О.

секретар Ільченко В.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Києві цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_4 на ухвалу Дарницького районного суду міста Києва від 6 липня 2016 року у справі за поданням державного виконавця Дарницького районного відділу Державної виконавчої служби міста Києва Головного територіального управління юстиції у місті Києві Головкова Юрія Володимировича про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України боржника ОСОБА_6,-

в с т а н о в и л а:

Ухвалою Дарницького районного суду м. Києва від 6 липня 2016 року відмовлено у задоволенні подання державного виконавця Дарницького РВ ДВС м. Києва ГТУЮ у м. Києві Головкова Ю.В. про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України боржника ОСОБА_6

Не погодившись з таким вирішенням питання, стягувач у виконавчому провадженні, ОСОБА_4, через свого представника, ОСОБА_3, подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення норм матеріального права, що призвело до постановлення незаконної та необґрунтованої ухвали, просить її скасувати та постановити нову ухвалу, якою подання державного виконавця задовольнити.

В суд апеляційної інстанції державний виконавець не з'явився, про місце та час апеляційного розгляду повідомлявся належним чином.

Суд ухвалив розглядати справу у відсутність державного виконавця, оскільки відповідно до положень ч.2 ст. 305 ЦПК неявка сторони, належним чином повідомленої про час і місце розгляду справи, не перешкоджає апеляційному розглядові справи.

Заслухавши доповідь судді Пікуль А.А., пояснення представника ОСОБА_4, ОСОБА_3, яка підтримала подану апеляційну скаргу та просила суд її задовольнити, з'ясувавши обставини справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія приходить до висновку про те, що апеляційну скаргу слід задовольнити з таких підстав.

Відмовляючи у задоволенні подання державного виконавця про тимчасове обмеження боржника у праві виїзду за межі України, суд першої інстанції виходив з недоведеності факту ухилення ОСОБА_6 від виконання судового рішення. Крім того суд зазначив, що державним виконавцем при примусовому виконанні рішень суду накладено арешт на все майно боржника.

З таким висновком районного суду колегія суддів не може погодитись з огляду на наступне.

Розділом VI ЦПК України, зокрема, ч.1 ст. 3771 ЦПК України регулюється порядок тимчасового обмеження боржника - фізичної особи або керівника боржника - юридичної особи у праві виїзду за межі України при виконанні судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) та вирішується судом за місцезнаходженням органу державної виконавчої служби за поданням державного виконавця, погодженим із начальником відділу державної виконавчої служби.

За правилом п.5 ч.1 ст.6 Закону України "Про порядок виїзду з України та в'їзду в Україну громадян України", громадянинові України, який має паспорт, може бути тимчасово відмовлено у виїзді за кордон, в тому числі, якщо він ухиляється від виконання покладених на нього судовим рішення зобов'язань - до виконання цих зобов'язань.

Відповідно до правової позиції Верховного Суду України щодо вирішення питання про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України "ухилення від виконання зобов'язань, покладених судовим рішенням, рішенням іншого органу (посадової особи)", вжите у п. 5 ч. 1 ст. 6 Закону № 3857-XII та у п. 18 ч. 3 ст. 11 Закону № 606-XIV, позначає з об'єктивної сторони такі діяння (дії чи бездіяльність) особи боржника, які полягають у навмисному чи іншому свідомому невиконанні нею зазначених обов'язків. У зв'язку з цим і здійснюється примусове виконання. Це також є підставою для звернення з поданням до суду щодо вирішення питання про застосування до такої особи тимчасового обмеження у праві виїзду за межі України.

Особа, яка має невиконані зобов'язання, не може вважатися винною в ухиленні, поки не буде доведено протилежне.

Відповідно до положення ч. 3 ст. 10 ЦПК наявність умислу та обставини, які є предметом посилання суб'єкта подання про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України як на підставу його вимог, підлягають доведенню. Зокрема, задоволення такого подання можливе лише за умови "доведення факту ухилення боржника від виконання зобов'язання".

Ухилення боржника від виконання своїх зобов'язань є оціночним поняттям. Теоретично їх невиконання може бути зумовлене об'єктивними причинами, наприклад, внаслідок відсутності майна, роботи, незадовільного фінансового стану, тривалого відрядження, важкої хвороби тощо. Однак воно може мати й принципово інше походження, суб'єктивне, коли боржник свідомо ухиляється від виконання - має змогу виконати зобов'язання у повному обсязі або частково, але не робить цього без поважних причин.

На момент звернення до суду з поданням факт ухилення боржника від виконання зобов'язань, покладених на нього рішенням, повинен вже відбутися і бути об'єктивно наявним та вбачатися з матеріалів виконавчого провадження.

Поняття "ухилення від виконання зобов'язань, покладених на боржника рішенням" варто розуміти як будь-які свідомі діяння (дії або бездіяльність) боржника, спрямовані на невиконання відповідного обов'язку у виконавчому провадженні, коли виконати цей обов'язок у нього є всі реальні можливості (наприклад, наявність майна, грошових коштів тощо) і цьому не заважають будь-які незалежні від нього об'єктивні обставини (непереборної сили, події тощо).

Як убачається з доданої до подання копії матеріалів виконавчого провадження №48902613 (а.с.3-22), державним виконавцем у повній мірі було здійснено заходи, необхідні для своєчасного і в повному обсязі виконання рішення: надіслано запити до Державної автомобільної інспекції про надання інформації щодо наявності транспортних засобів за боржником; до Держаної фіскальної служби щодо інформації про джерела отримання доходів боржником, щодо інформації про номери рахунків; до Пенсійного фонду України щодо інформації про осіб-боржників, які працюють за трудовими та цивільно-правовими договорами, про останнє місце роботи.

Крім того, державними виконавцями в ході примусового виконання рішення суду 10 листопада 2015 року винесено постанову про накладення арешту на все майно боржника та оголошення заборони на його відчуження; 10 листопада 2015 року на адресу ОСОБА_6 направлено виклик державного виконавця; 10 травня 2016 року винесено постанову про накладення арешту на все рухоме майно боржника та оголошення заборони на його відчуження; 10 травня 2016 року винесено постанову про розшук майна боржника - належного на праві власності ОСОБА_6 транспортного засобу Chevrolet Nubira, державний номер НОМЕР_1 та постанову, якою зупинено виконавче провадження у зв'язку з розшуком транспортного засобу.

Указані документи надсилались боржнику супровідними листами за адресою зареєстрованого місця проживання - АДРЕСА_1.

За правилом ч.1 ст.31 Закону України "Про виконавче провадження" (далі - Закон) копії постанов державного виконавця та інші документи виконавчого провадження (далі - документи виконавчого провадження), що державний виконавець зобов'язаний довести до відома сторін та інших учасників виконавчого провадження, надсилаються адресатам із супровідними листами простою кореспонденцією, крім постанов про відкриття виконавчого провадження або відмову у відкритті виконавчого провадження, про повернення виконавчого документа стягувачу відповідно до статті 47 цього Закону, що надсилаються рекомендованим листом з повідомленням про вручення.

З урахуванням положень Закону, якими врегульований порядок надсилання сторонам виконавчого провадження документів виконавчого провадження, ОСОБА_6 був обізнаний про проведення виконавчих дій по примусовому виконанню рішення рушення Дарницького районного суду м. Києва від 25 грудня 2014 року.

Указані обставини указують на факт ухилення ОСОБА_6 від виконання зобов'язань, покладених на нього рішенням суду, що виражається в бездіяльності боржника, спрямованій на невиконання своїх обов'язків у виконавчому провадженні, прямо передбачених ч.6 ст.12 Закону, а також в умисних діях, які виявились у приховуванні місцезнаходження майна, на яке може бути звернуте стягнення, та у особистому переховуванні від державного виконавця (неявка на виклики, ухилення від відповіді на телефонні дзвінки).

З огляду на наведене, суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про недоведеність факту ухилення ОСОБА_6 від виконання обов'язків, покладених на нього рішенням суду.

Ураховуючи викладене, оскаржувана ухвала підлягає скасуванню з постановленням нової ухвали про задоволення подання державного виконавця про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України боржника ОСОБА_6 до виконання своїх зобов'язань.

Керуючись ст.303, 307, 312-315 ЦПК України, колегія суддів

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_4 задовольнити.

Ухвалу Дарницького районного суду міста Києва від 6 липня 2016 року скасувати.

Постановити нову ухвалу наступного змісту.

Подання державного виконавця Дарницького районного відділу Державної виконавчої служби міста Києва Головного територіального управління юстиції у місті Києві Головкова Юрія Володимировича про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України задовольнити.

Тимчасово обмежити громадянина України ОСОБА_6, ІДН НОМЕР_2, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1, у праві виїзду за межі України до моменту фактичного виконання заочного рішення Дарницького районного суду міста Києва від 25 грудня 2014 року.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий: А.А. Пікуль

Судді: О.В. Борисова

Т.О.Невідома