Справа № 308/7092/16-ц
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09.08.2016 м. Ужгород

Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області у складі:

головуючої судді Світлик О.М.

при секретарі судового засідання Гайданці Г.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Ужгороді в залі суду справу за заявою ОСОБА_1, ОСОБА_2 про розірвання шлюбу за заявою подружжя,-

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 та ОСОБА_1 (до одруження ОСОБА_3) ОСОБА_4 звернулися до суду з заявою в порядку окремого провадження про розірвання шлюбу за взаємною згодою за заявою подружжя, мотивуючи її тим, що між сторонами 29 червня 1995 року було зареєстровано шлюб, про що відділом РАГСу Ужгородської міської ради зроблено актовий запис в книзі реєстрації актів про укладення шлюбу за №347 та видано свідоцтво про укладення шлюбу серії 1-ФМ номер 287729. Заявники зазначають, що від даного шлюбу у них народились двоє спільних дітей син ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, та донька ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2. Стверджують, що через певний час після реєстрації шлюбу сімейне життя у них не склалося, фактичні шлюбні відносини припинені. Повідомляють, що примирення між ними не можливе, посилаючись на різні життєві погляди, вказують, що подальшого сенсу підтримувати сімейні відносини немає. Зазначають, що тривалий час разом не проживають, побутові питання сімї спільно не вирішують, син ОСОБА_6 вже є повнолітнім, а донька ОСОБА_5 проживає разом із мамою, проте батько спілкується з дітьми, допомагає дружині в їх вихованні та утриманні .

Крім того заявники зазначили, що між ними досягнуто згоди стосовно подальшої участі батька у вихованні та утриманні спільної неповнолітньої доньки, про що 12 липня 2016 року укладено нотаріально посвідчений договір, за умовами якого після ОСОБА_5 залишається проживати разом із ОСОБА_2, проте ОСОБА_1 має право бачитись з дитиною. Майнових або будь- яких інших спорів між ними не існує, а розірвання шлюбу є спільним рішенням.

Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що заява підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 21 СК України шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у державному органі реєстрації актів цивільного стану.

Згідно з ч. 3 ст. 234 ЦПК України, у порядку окремого провадження розглядаються справи про розірвання шлюбу за заявою подружжя, яке має дітей.

Згідно з п. 3 ст. 235 ЦПК України справи окремого провадження розглядаються судом з додержанням загальних правил, встановлених цим Кодексом, за винятком положень щодо змагальності та меж судового розгляду.

Відповідно до п. 8 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» від 21.12.2007 № 11 розірвання шлюбу судом за спільною заявою подружжя, яке має дітей (ст. 109 СК), провадиться в окремому провадженні у випадку, якщо існує взаємна згода подружжя щодо розірвання шлюбу. При розгляді справи суд встановлює, чи відповідає заява про розірвання шлюбу дійсній волі дружини та чоловіка, та чи не будуть після розірвання шлюбу порушені їх особисті та майнові права, а також права їх дітей.

Відповідно до ч. 2 ст. 109 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їхні особисті та майнові права, а також права їхніх дітей.

Як встановлено з матеріалів справи 29 червня 1995 року між ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_3, та ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_4, було укладено шлюб, про що відділом реєстрації актів громадянського стану Ужгородської міської Ради зроблено запис в книзі реєстрації актів про укладення шлюбу за №347 та видано свідоцтво про укладення шлюбу серії 1-ФМ номер 287729. Від даного шлюбу у подружжя 28 лютого 1996 року та 26 квітня 1999 року народились двоє спільних дітей - син ОСОБА_6 та донька ОСОБА_5, що підтверджується свідоцтвами про народження ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, серії І ФМ № 310610 від 20 травня 1996 року та ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_5 серії І-ФМ № 064054 від 07 червня 1999 року. Встановлено, що між сторонами досягнуто письмової угоди, що їхня донька ОСОБА_5, 26.04.1999 року, після розірвання шлюбу буде проживати разом із матірю, а батько має 2 рази на місяць проводити з дитиною вихідні дні за місцем свого проживання, щомісячно сплачувати кошти на утримання дитини для забезпечення її умов життя до досягнення нею повноліття, про що 12 липня 2016 року було укладено нотаріально посвідчений договір.

В судовому засіданні встановлено, що подана подружжям заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі чоловіка та дружини, їх майнові та особисті права після розірвання шлюбу порушені не будуть, як і права спільної неповнолітньої дитини, що є підставою для задоволення заяви.

Згідно з ч. 7 ст. 235 ЦПК України, яка регламентує порядок розгляду справ окремого провадження, при ухваленні судом рішення судові витрати не відшкодовуються, якщо інше не встановлено законом.

Керуючись ст.ст. 10, 158, 212, 213, 223, 234, 235, 294, 296 ЦПК України та ст.109 СК України,-

В И Р І Ш И В :

Заяву - задовольнити.

Шлюб між ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_6, та ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_7, зареєстрований відділом реєстрації актів громадянського стану Ужгородської міської Ради 29 червня 1995 року, про що в книзі реєстрації актів про укладення шлюбу зроблено запис за №347 (свідоцтво про укладення шлюбу серії 1-ФМ номер 287729 від 29.06.1995 року) розірвати.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Рішення може бути оскаржено до апеляційного суду Закарпатської області через Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області протягом десяти днів з дня його проголошення, а особами, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Головуюча О.М. Світлик