РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 жовтня 2016 року

Рівненський міський суд Рівненської області в складі:

головуючого судді Першко О.О.

з секретарем Слободенюк В.М.,

за участю представника позивача ОСОБА_1,

представника відповідача ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Рівному справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про стягнення заборгованості,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_3 (далі - позивач) звернувся до суду з позовом до ОСОБА_4 (далі - відповідач) про стягнення заборгованості за договором позики від 04 січня 2016 року у розмірі 95 000 грн.

Свої позовні вимоги мотивує тим, що 04 січня 2016 року між ним та відповідачем був укладений договір позики на суму 95 000 грн. Дану суму коштів відповідач зобов'язувався повернути до 30 червня 2016 року згідно з графіком повернення, проте відповідач своє зобов'язання не виконав, грошові кошти не повернув та ухиляється від виконання зобов'язання в добровільному порядку.

У судовому засіданні представник позивача позов підтримав повністю та просив його задовольнити з підстав вказаних у позовній заяві.

Представник відповідача в судовому засіданні позов визнала в повному обсязі та пояснила, що в звязку з незадовільним матеріальним становищем відповідач не зміг вчасно повернути позику.

Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи та наявні в них докази, суд приходить до наступних висновків.

Як встановлено, між позивачем та відповідачем 04 січня 2016 року було укладено договір про надання позики (далі - Договір), відповідно до якого позивач надав відповідачу позику в розмірі 95 000 грн., яку відповідач отримав і зобовязався повернути позивачу за відповідним графіком до 30 червня 2016 року.

Відповідно до п.4 Договору сторони стверджують та свідчать, що надання позивачем грошових коштів у позику та їх отримання відповідачем у повному розмірі, відбулося в готівковій формі, в день укладення ними цього договору, що стверджується підписами сторін на цьому договорі. Даний договір є доказом отримання відповідачем від позивача грошових коштів у позику у повному розмірі.

Викладене вище свідчить, що договір позики було укладено відповідно до вимог статті 1047 Цивільного кодексу України (далі ЦК України), якою передбачено, що договір позики укладається у письмовій формі, на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей.

Відповідно до частини першої статті 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку встановлені договором. При цьому, згідно з частиною третьою статті 1049 ЦК України позика вважається повернутою в момент передання позикодавцеві речей, визначених родовими ознаками, або зарахування грошової суми, що позичалася, на його банківський рахунок.

Згідно п.п.1,3 Договору при поверненні позики чи її частини позивач на вимогу відповідача складає про це розписку. Факт сплати суми позики в готівковому порядку підтверджується розпискою позивача. Факт сплати суми позики в безготівковому порядку підтверджується випискою з банківського рахунку позивача про надходження грошових коштів на його банківський рахунок.

Як вбачається з позовної заяви та пояснень представника позивача у визначений в договорі строк відповідач позику не повернув, свої зобов'язання за договором позики не виконав, що не заперечувалося представником відповідача.

Відповідно до статті 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно частини другої статті 530 ЦК України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до статті 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Статтею 611 ЦК України передбачено, що у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Згідно із ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд.

Враховуючи те, що відповідач свої зобовязання за договором позики належним чином не виконав, в звязку з чим утворилася заборгованість у розмірі 95 000 грн., визнання представником відповідача позову не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, тому суд приходить до висновку про обґрунтованість позовних вимог та необхідність стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості за договором позики у розмірі 95 000 грн.

Відповідно до частини першої статті 88 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК України) стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.

Оскільки позов підлягає задоволенню повністю, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню здійснені ним судові витрати, які складаються з судового збору, сплаченого за подання позовної заяви у розмірі 950 грн. 00 коп.

Керуючись статтями 526, 530, 610, 611, 625, 1046, 1047, 1049, 1050 Цивільного кодексу України, статтями 2, 10, 11, 60, 80, 88, 209, 212-215, 294 Цивільного процесуального кодексу України, суд

В И Р I Ш И В:

Позов ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про стягнення заборгованостізадовольнити.

Стягнути з ОСОБА_4 (податковий номер НОМЕР_1)на користь ОСОБА_3 (податковий номер НОМЕР_2) кошти за договором позики від 04 січня 2016 року у розмірі 95 000 (девяносто п'ять тисяч) гривень 00 копійок.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 судові витрати у розмірі 950 (девятсот пятдесят) гривень 00 копійок.

Апеляційна скарга на рішення може бути подана через Рівненський міський суд в апеляційний суд Рівненської області протягом 10 днів з дня його проголошення.

Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Повний текст рішення суду виготовлено 04 жовтня 2016 року.

Суддя О.О. Першко