Справа № 223/295/16-ц
Провадження № 2/223/174/2016
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 травня 2016 року місто Вугледар

Вугледарський міський суд Донецької області в складі:

судді Луньової О.Г.

секретар Соколова Л.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Державного підприємства «Шахтоуправління «Південнодонбаське № 1» про відшкодування моральної шкоди, спричиненої в результаті пошкодження здоровя,

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду із позовною заявою до Державного підприємства «Шахтоуправління «Південнодонбаське № 1» про відшкодування моральної шкоди, спричиненої в результаті пошкодження здоровя. В обґрунтування своїх позовних вимог зазначив, що працював на підприємстві вугільної промисловості в шкідливих умовах. Під час виконання трудових обовязків 31.10.2015 року отримав трудове каліцтво опік обличчя, передпліччя електричною дугою 2 ступеню, S~8 %, про що складено акт № 32 про нещасний випадок, повязаний з виробництвом. Висновком Медико-соціальної експертної комісії від 04.02.2016 року позивачу вперше було встановлено втрату професійної працездатності на 25 % за наслідками травми від 31.10.2015 року. Позивач просив суд стягнути з Державного підприємства «Шахтоуправління «Південнодонбаське № 1» на його користь моральну шкоду в сумі 10000 грн.

Позивач в судове засідання не зявився, надав письмову заяву, в якій підтримав позовні вимоги, просив суд розглянути справу за його відсутності.

Представник відповідача в судове засідання не зявився, надав письмові заперечення, в яких позовні вимоги визнав частково на суму 7500 грн. Просив розглянути справу за його відсутності.

Суд, дослідивши матеріали справи та письмові заяви сторін, приходить до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав:

Судом встановлено, що позивач тривалий час працював на підприємстві вугільної промисловості в шкідливих умовах (а.с.6-8).

Під час виконання трудових обовязків 31.10.2015 року позивач отримав травму - опік обличчя, передпліччя електричною дугою 2 ступеню, S~8 %, про що був складений акт про нещасний випадок, повязаний з виробництвом, № 32 від 03.11.2015 року (а.с.4).

Висновком Медико-соціальної експертної комісії від 04.02.2016 року позивачу вперше було встановлено 25 % втрати професійної працездатності по травмі від 31.10.2015 року (а.с.5).

Відповідно до ч. 2 ст. 153 КЗпП України забезпечення безпечних і нешкідливих умов праці покладається на власника або уповноважений ним орган.

Згідно з ст. 237-1 КЗпП України відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику провадиться у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Порядок відшкодування моральної шкоди визначається законодавством.

Відповідно до п. 13 постанови Пленуму Верховного Суду України Про судову практику у справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди, відповідно до ст. 237-1 КЗпП України за наявності порушення прав працівника у сфері трудових відносин, зокрема виконання робіт у небезпечних для життя і здоров'я умовах, яке призвело до його моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків чи вимагає від нього додаткових зусиль для організації свого життя, обов'язок відшкодування моральної (немайнової) шкоди покладається на власника або уповноважений ним орган незалежно від форми власності, виду діяльності чи галузевої належності.

Згідно з ч. 1 ст. 9 Закону України Про охорону праці відшкодування шкоди, заподіяної працівникові внаслідок ушкодження його здоров'я здійснюється Фондом соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України відповідно до Закону України Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань, які спричинили втрату працездатності.

Однак, Фонд соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України, згідно ст. 71 Закону України Про Державний бюджет України на 2006 рік, не відповідає за завдану моральну шкоду, оскільки зупинено дію абз. 4 ст. 1, підпункту є п. 1 ч. 1 ст. 21, ч. 3 ст. 28 Закону України Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань, які потягли втрату працездатності, втрачено чинність Законом України від 23.02.2007 року Про внесення змін до Закону України Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності.

Крім того, з Закону України Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасних випадків на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності виключена ч. 3 ст. 34 відповідно до положень Закону України від 23 лютого 2007 року Про внесення змін до Закону України Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасних випадків на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності.

В судовому засіданні встановлено, що внаслідок виробничих травм пошкоджено здоровя позивача, чим завдано моральну шкоду, яка обумовлена моральними та фізичними стражданнями з приводу пошкодження здоровя, погіршення життєвих умов, що потребує від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Викладене є підставою для відшкодування позивачеві моральної шкоди відповідачем у відповідності зі ст. 237-1 КЗпП України.

Відповідно до п. 4.1 Рішення Конституційного Суду України від 27.01.2004 року № 1-9 рп/2004 моральна шкода потерпілого від нещасного випадку на виробництві чи професійного захворювання полягає, зокрема, у фізичному болю, фізичних та душевних стражданнях, яких він зазнає у звязку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоровя. Як наслідок, моральна шкода, заподіяна умовами виробництва, спричинює порушення таких особистих немайнових прав, як право на життя, право на охорону здоровя тощо. У випадку втрати потерпілим працездатності він зазнає значно більше моральної шкоди, ніж яка заподіяна працівникові, який не втратив професійної працездатності.

Суд, враховуючи вимоги розумності, справедливості і домірності завданої моральної шкоди, постійний характер негативних наслідків, обмеження життєдіяльності, порушення та зміну звичайного укладу життя і особистих звязків, вважає за можливе та необхідне стягнути з відповідача Державного підприємства «Шахтоуправління «Південнодонбаське № 1» на користь ОСОБА_1 в порядку відшкодування моральної шкоди 7500 грн., що буде цілком еквівалентним завданим моральним стражданням.

Відповідно до п. 2 ч.1 ст.5 Закону України Про судовий збір від сплати судового збору звільняються, позивачі - за подання позовів про відшкодування шкоди, заподіяної каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я. Суд, розглянувши справу та частково задовольняючі позовні вимоги, вважає необхідним стягнути з відповідача судовий збір на користь держави, відповідно до ст. 88 ЦПК України в розмірі 551 грн. 20 коп.

Керуючись ст. 268 ЦК України, ч. 2 ст. 153, ст. 237-1 КЗпП України, ст.ст. 3, 8, 10, 15, 60, 79, 88, 212 215 ЦПК України, ст. 9 Закону України Про охорону праці, постановою Пленуму Верховного Суду України Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди, Рішенням Конституційного Суду України від 27.01.2004 року № 1-9 рп/2004, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до Державного підприємства «Шахтоуправління «Південнодонбаське № 1» про відшкодування моральної шкоди, спричиненої в результаті пошкодження здоровя, задовольнити частково.

Стягнути з Державного підприємства «Шахтоуправління «Південнодонбаське № 1» на користь ОСОБА_1, одноразово, 7500 (сім тисяч пятсот) гривень, в порядку відшкодування моральної шкоди, завданої ушкодженням здоровя на виробництві при виконанні трудових обовязків.

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Стягнути з Державного підприємства «Шахтоуправління «Південнодонбаське № 1» на користь держави судовий збір у розмірі 551 (пятсот пятдесят одна) гривня 20 копійок.

Рішення може бути оскаржене сторонами, шляхом подання апеляційної скарги протягом 10 днів з дня проголошення рішення, до Апеляційного суду Донецької області через Вугледарський міський суд Донецької області. Особи, які брали участь в справі, але не були присутні в судовому засіданні можуть подати апеляційну скаргу протягом 10 днів з дня отримання копії рішення.

Суддя Вугледарського

міського суду Донецької області ОСОБА_2