УХВАЛА

241/491/16-ц

2/241/94/2016

17.03.2016 року суддя Першотравневого районного суду Донецької області Скудін В.Є., при вирішенні питання про відкриття провадження за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , «про встановлення факту шлюбних відносин, розподілу майна, визнання права власності на ? частину майна»,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з вище вказаним позовом.

Згідно до 3 ч.1 ЦПК України, Кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

До порядку, встановленого цим Кодексом відноситься ст. 119 ЦПК України, яка є вимогливою , а саме ч.2.Позовна заява повинна містити: п.4) ціну позову щодо вимог майнового характеру; п.6) зазначення доказів, що підтверджують кожну обставину, наявність підстав для звільнення від доказування;

Із матеріалів доданих до заяви, а саме : копія паспорту, копія свідоцтва про народження однієї дитини, та копія доручення, встановлено,що заява не відповідає вимогам Закону.

Відсутні докази існування вказаного майна в натурі, його правова належність, відсутні правовстановлюючі документи на майно, відсутня оцінка майна на день звернення до суду з позовом. Що позбавляє суд можливості перевірити сплату судового збору, відповідно до ЗУ « Про судовий збір».

У одній заяві містяться кілька самостійних позовних вимог.

Згідно до постанови № 10 Пленуму ВССУ « Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах», Подання заяви до суду має відбуватись із дотриманням певних умов.

Відповідно до Закону № 3674-VI передбачено справляння судового збору за подання до суду позову.

Подані до суду позовні заяви … можуть містити кілька самостійних позовних вимог, кожна з яких є об'єктом справляння судового збору.

У випадках об'єднання в одній заяві вимог як майнового, так і немайнового характеру судовий збір згідно з частиною третьою статті 6 Закону № 3674-VI підлягає сплаті як за ставками, встановленими для позовів майнового характеру, так і за ставками, встановленими для позовних заяв зі спорів немайнового характеру

Згідно до п.16 вище вказаного пленуму, Розмір судового збору за подання позовної заяви про визнання права власності на майно або його витребування (у тому числі з урахуванням положень, передбачених частиною п'ятоюстатті 216, статтею 1212 ЦК тощо) визначається з урахуванням вартості спірного майна, тобто як зі спору майнового характеру.

Що стосується заяви про забезпечення позову, то відповідно до пленуму ВСУ постанова від 12.06.2009 N 5 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства, що регулюють провадження у справі до судового розгляду», провадження у справі до судового розгляду регулюється главою 3 розділу III Цивільного процесуального кодексу України.

Підготовка справи до судового розгляду розпочинається з дня постановлення ухвали про відкриття провадження у справі.

Суддя не вправі до постановлення ухвали про відкриття провадження у справі здійснювати будь-які дії щодо підготовки справи до судового розгляду, зокрема, забезпечувати позов (крім випадку, передбаченого частиною четвертою статті 151ЦПК).

Дана заява, до такого випадку не відноситься.

Відповідно до ст. 151 ЦПК України, суд за заявою осіб, які беруть участь у справі, може вжити, передбачені цим Кодексом, заходи забезпечення позову. У заяві про забезпечення позову повинно бути зазначено: 3) інші відомості, потрібні для забезпечення позову.

До таких відомостей суддя відносить існування правовстановлюючих документів на майно, перелічене у позовні заяві.

Таким чином, вище наведене свідчить,що заява про забезпечення позову на даній стадії розгляду не підлягає. Після виконання ухвали суду про усунення недоліків, заява буде розглянута.

Крім того відповідно до п.5. ПЛЕНУМ ВИЩОГО СПЕЦІАЛІЗОВАНОГО СУДУ УКРАЇНИ З РОЗГЛЯДУ ЦИВІЛЬНИХ І КРИМІНАЛЬНИХ СПРАВ ПОСТАНОВА

07.02.2014 № 5, «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав», п.5. Вирішуючи питання про правомірність набуття права власності, суд має враховувати, що воно набувається на підставах, які не заборонені законом, зокрема на підставі правочинів. При цьому діє презумпція правомірності набуття права власності на певне майно, яка означає, що право власності на конкретне майно вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом (стаття 328 ЦК).

Проте, якщо права на нерухоме майно підлягають державній реєстрації, то право власності у набувача виникає з дня такої реєстрації відповідно до закону (стаття 334 ЦК) та з урахуванням положення про дію закону в часі на момент виникнення спірних правовідносин (стаття 5 ЦК).

Із позовної заяви вбачається, що позивач не має правовстановлюючих документів.

Згідно до ст. 121 ч.1 ЦПК України, Суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 119 і 120 цього Кодексу, або не сплачено судовий збір, постановляє ухвалу, в якій зазначаються підстави залишення заяви без руху, про що повідомляє позивача і надає йому строк для усунення недоліків, який не може перевищувати п'яти днів з дня отримання позивачем ухвали.

Керуючись ст. 121 ч.1 ЦПК України, суддя

УХВАЛИВ :

Заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2, « про встановлення факту шлюбних відносин, розподілу майна, визнання права власності на ? частину майна»,- залишити без руху, про що повідомити позивача і надати йому строк для усунення недоліків, який не може перевищувати п'яти днів з дня отримання позивачем ухвали.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя В.Є.Скудін.