АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
_________________________
УХВАЛА

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 січня 2016 року Колегія суддів судової палати з цивільних справ Апеляційного суду м. Києва в складі:

головуючого - Саліхова В.В.

суддів: Прокопчук Н.О., Стрижеуса А.М.

при секретарі: П'ятничук В.Г.

за участю:

позивача ОСОБА_1

представника позивача ОСОБА_2

відповідача ОСОБА_3

представника відповідача ОСОБА_4

розглянувши в відкритому судовому засіданні в м. Києві апеляційну скаргу ОСОБА_3, яка діє в своїх інтересах та в інтересах неповнолітньої доньки ОСОБА_5 та апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Святошинського районного суду м. Києва від 12 серпня 2015 року в справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_6, який діє від свого імені, а також від імені та в інтересах свого неповнолітнього сина ОСОБА_7, треті особи Святошинська районна в м. Києві державна адміністрація, Комунальне підприємство «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Святошинського району м. Києва», орган опіки та піклування Святошинської районної в м. Києві державної адміністрації про визнання осіб такими, що втратили право користування житловим приміщенням та за зустрічним позовом ОСОБА_6 до ОСОБА_1, ОСОБА_3, яка діє в своїх інтересах та в інтересах неповнолітньої доньки ОСОБА_5, третя особа орган опіки та піклування Святошинської районної в м. Києві державної адміністрації про зняття з реєстраційного обліку,

ВСТАНОВИЛА:

У жовтні 2014 року ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_6, який діє від свого імені, а також від імені та в інтересах свого неповнолітнього сина ОСОБА_7 про визнання останніми такими, що втратили право на користування житловим приміщенням за адресою: АДРЕСА_1.

У липні 2015 року ОСОБА_6 звернувся до суду із зустрічним позовом до ОСОБА_1, ОСОБА_3,яка діє в своїх інтересах та в інтересах неповнолітньої доньки ОСОБА_5 про зняття відповідачів з реєстраційного обліку в квартирі АДРЕСА_1

Справа № 759/16871/14
№ апеляційного провадження:22-ц/796/2340/2016
Головуючий у суді першої інстанції: Чала А.П.
Доповідач у суді апеляційної інстанції: Саліхов В.В.

Рішенням Святошинського районного суду м. Києва від 12.08.2015 зустрічний позов задоволено. ОСОБА_3 і неповнолітню ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_1 знято з реєстрації обліку в квартирі АДРЕСА_1. В задоволенні первісного позову відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_3, яка діє в своїх інтересах та в інтересах неповнолітньої доньки ОСОБА_5, просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове про задоволення первісних позовних вимог. Посилається на те, що рішення є незаконним, необґрунтованим та таким, що порушує норми матеріального та процесуального права. В обґрунтування своїх доводів вказує, що відповідачі не мешкають в спірній квартирі з 2006 року, ніколи не сплачували комунальні послуги та експлуатаційні витрати на квартиру.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове про задоволення первісних позовних вимог. Апелянт посилається на те, що рішення є незаконним, необґрунтованим, ухвалене з порушенням норми матеріального та процесуального права. В обґрунтування своїх доводів вказує, що відповідач - її син з 2006 року не проживає у спірній квартирі, яку останню ніяким чином не утримує. Зазначила, що судом не були прийняті до уваги показання свідків.

Треті особи в судове засідання не з'явилися, хоча належним чином були повідомлені про час та місце слухання справи. На підставі викладеного та керуючись вимогами ч. 2 ст. 305 ЦПК України, колегія суддів ухвалила розглянути справу у їх відсутності.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення сторін та їх представників, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційних скарг та вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційні скарги не підлягають задоволенню.

Ухвалюючи рішення про відмову в задоволенні первісного позову, суд першої інстанції виходив з його недоведеності, а задовольняючи зустрічний позов, суд виходив з його обґрунтованості.

З такими висновками суду першої інстанції погоджується і колегія суддів.

З матеріалів справи вбачається, що 01.03.1968 чоловік позивача - ОСОБА_10 отримав згідно ордеру в користування кімнату житлоплощею 17,5 кв.м. в квартирі АДРЕСА_1 (а. с. 4 ), а згідно з рішенням №2612 Виконкому Ленінградської райради депутатів трудящих від 09.12.1974 за ним в складі сім'ї чотирьох осіб: він, дружина ОСОБА_1, дочка ОСОБА_11 і син ОСОБА_6 було закріплено й інші дві кімнати житлоплощею 22,3 кв.м. у вказаній квартирі (а.с. 5). В подальшому вул. Ак. Корольова було перейменовано на АДРЕСА_1 З 01.12.2001 ОСОБА_6 перебуває в шлюбі з ОСОБА_12 (а. с. 93), від якого вони мають неповнолітнього сина ОСОБА_7 ІНФОРМАЦІЯ_2 (а. с. 94). Відповідач за зустрічним позовом ОСОБА_3 проживала в однокімнатній квартирі, яка їй була придбана її батьком. Також з матеріалів справи вбачається, що між позивачем за первісним позовом ОСОБА_1 (матір'ю відповідача) та відповідачем існує тривалий спір з приводу користування вказаною квартирою. Рішенням Святошинського районного суду м. Києва від 05.03.2007 задоволено позов ОСОБА_6 до ОСОБА_10, ОСОБА_1, 3-тя особа: Святошинська районна у м. Києві ДА про зміну умов договору житлового найму в спірній квартирі та виділено в користування ОСОБА_6 разом із малолітнім сином ОСОБА_13 2002 р. н. дві ізольовані кімнати житлоплощею 11,4 кв.м. кожна, а ОСОБА_10 і ОСОБА_1 виділено в користування жилу кімнату 17,1 кв.м. у вказаній квартирі та зобов'язано Святошинську районну у м. Києві ДА укласти окремі договори житлового найму на виділені кімнати (а. с. 81). Рішенням Апеляційного суду м. Києва від 05.11.2007 рішення Святошинського районного суду м. Києва від 05.03.2007 скасовано та ухвалено нове про відмову ОСОБА_6 у задоволенні позову (а. с. 82 ). 14.11.2007 ОСОБА_6 було подано заяву доЖЕО-806 з проханням не виписувати його та сина ОСОБА_7 2002 р. н. з квартири АДРЕСА_1 (а. с. 83). Вказана заява була подана відповідачем, у зв'язку з тим, що його родина вимушена по декілька місяців проживати у матері його дружини, у якої онкологічне захворювання. 14.08.2008 позивач звернувся із заявою до ЖЕО-806, в якій просив без його відома не проводити ніяких дій щодо спірної квартири, де він зареєстрований з 1974 року, а син з 2002 року, у разі виконання будь-яких дій із вказаною квартирою просив адміністрацію ЖЕО-806 повідомити його за вказаними телефонами, а у разі ігнорування його прохання, зазначив, що буде звертатися до суду (а.с. 84). ІНФОРМАЦІЯ_4 ОСОБА_10чоловік позивача помер (а. с. 10), в тому ж році мати відповідача звернулася з позовом до суду про визнання ОСОБА_6 і неповнолітнього ОСОБА_7 ІНФОРМАЦІЯ_3 такими, що втратили право користування жилим приміщенням в квартирі АДРЕСА_1 Заочним рішенням Святошинського районного суду м. Києва від 24.12.2014 вказаний позов було задоволено. Ухвалою Святошинського районного суду м. Києва від 09.06.2015 вищевказане заочне рішення скасовано (а. с. 115-116). В період чинності вказаного заочного рішення суду, 10.03.2015 в квартирі АДРЕСА_1 були зареєстровані ОСОБА_3 і її неповнолітня дочка ОСОБА_5 відповідно до довідки форми №3 від 22.05.2015 (а. с. 146).

Позивач за первісним позовом вважає, що відповідач та його неповнолітній син тривалий час не проживають в спірній квартирі, в зв'язку з чим звернулася з вищевказаним позовом до суду. В свою чергу відповідач вважає, що його сестра зареєструвалася у спірній квартирі на підставі скасованого рішення суду першої інстанції, в зв'язку з його скасуванням у відповідачів за зустрічним позовом втрачені правові наслідки для проживання в спірній квартирі .

Відповідно до ст. 71 ЖК України при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім'ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Якщо наймач або члени його сім'ї були відсутні з поважних причин понад шість місяців, цей строк за заявою відсутнього може бути продовжено наймодавцем, а в разі спору - судом.

Статтею 72 ЖК України передбачено, що визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку.

Згідно з п. 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами ЖК України у справах про визнання наймача або члена його сім'ї таким, що втратив право користування жилим приміщенням» від 12.04.1985 №2, необхідно з'ясувати причини відсутності відповідача понад встановлені строки. В разі їх поважності (перебування у відрядженні, у осіб, які потребують догляду, внаслідок неправомірної поведінки інших членів сім'ї тощо) суд може продовжити пропущений строк.

На підставі викладеного можливо зробити висновок про те, що звертаючись до суду з відповідним позовом, позивач повинен довести, що відповідач більш як шість місяців з дати звернення до суду з вищезгаданим позовом без поважних причин не проживає у спірній квартирі , а суд повинен встановити коли закінчився шестимісячний строк, протягом якого закон дозволяє наймачу бути відсутнім у житловому приміщенні без відповідних наслідків, та перевірити причини відсутності наймача понад зазначений строк. Відсутність поважних причин для продовження вказаного строку, є підставою для задоволення вимог про визнання особи такою, що втратила право на житлове приміщення.

Судом першої інстанції ретельно досліджувались обставини справи, які мають значення для встановлення причин тимчасової відсутності відповідачів в спірній квартирі, і на підставі повного та об'єктивного дослідження наявних у справі доказів було встановлено, що останні вимушені деякий час (не більше 6 місяців) проживати в квартири матері дружини відповідача, оскільки вона хворіє на онкологічне захворювання та потребує сторонньої допомоги.

За наведених обставин колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про відмову у задоволенні первісного позову.

Апеляційний суд вважає безпідставними доводи апеляційних скарг щодо того, що суд першої інстанції при вирішенні справи безпідставно відхилив Акти від 21.01.2014, 18.03.2014 та 25.09.2014 років, які, зі слів позивача, були складені представником КП «Рео-5», яке обслуговує будинок.

Матеріали справи свідчать про те, що суд першої інстанції ретельно дослідив вказані докази і дав їм оцінку, (в тому числі складання останніх в 9 годин ранку) з якою погоджується і колегія суддів.

При цьому колегія суддів звертає увагу на те, що вказаними актами представники КП «Рео-5» не встановлювали факт відсутності відповідачів за первісним позовом у спірній квартирі понад 6 місяців, а лише засвідчували підписи сусідів позивача (а. с. 7-9).

Доводи апеляційних скарг про неврахування судом першої інстанції пояснень свідків по справі з боку позивача за первісним позовом, також є необґрунтованими, оскільки спростовуються текстом самого рішення суду.

Суд першої інстанції ретельно перевірив і вказані докази і дав їм оцінку, з якою погоджується колегія суддів.

Інші доводи апеляційної скарги також не заслуговують на увагу, оскільки спірних правовідносин з приводу визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням не стосуються.

Також колегія суддів погоджується з висновком суду про задоволення зустрічного позову.

Частиною 5 ст. 9 ЖК України визначено, що житлові права охороняються законом, за винятком випадків, коли вони здійснюються в суперечності з призначенням цих прав чи з порушенням прав інших громадян або прав державних і громадських організацій.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 65 ЖК України наймач вправі в установленому законом порядку за письмовою згодою всіх членів сім'ї, які проживають разом з ним, вселити в займане приміщення дружину, дітей, батьків, а також інших осіб.

З матеріалів справи вбачається, що єдиною підставою реєстрації відповідачів у спірній квартирі було заочне рішення Святошинського районного суду м. Києва від 24.12.2014, яке ухвалою Святошинського районного суду м. Києва від 09.06.2015 було скасоване (а. с. 115-116).

З огляду на наведене, суд першої інстанції дійшов вірного висновку, що реєстрація ОСОБА_3 і її неповнолітньої дочки ОСОБА_5без письмової згоди на те відповідача за первісним позовом здійснене всупереч вимог ч. 1 ст. 65 ЖК України, тому житлові права відповідача підлягають захисту шляхом зняття з реєстрації вказаних осіб.

Враховуючи вищезазначене, апеляційний суд приходить до висновку, що рішення суду першої інстанції є законним і обґрунтованим, постановленим з дотриманням норм матеріального і процесуального права, а доводи апеляційних скарг є необґрунтованими і не дають підстав для його скасування.

Керуючись ст.ст.303,304,308,313,314,315,325 ЦПК України, колегія суддів,

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_3, яка діє в своїх інтересах та в інтересах неповнолітньої доньки ОСОБА_5 відхилити.

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилити.

Рішення Святошинського районного суду м. Києва від 12 серпня 2015 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів шляхом подання до цього суду касаційної скарги.

Головуючий: В.В. Саліхов

Судді: Н.О. Прокопчук

А.М.Стрижеус