Справа № 472/1265/15-ц
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"21" березня 2016 р. смт Веселинове

Веселинівський районний суд Миколаївської області в складі:

головуючого судді Тустановського А.О.,

за участю секретаря Тарєлкіній Н.М.,

представника позивача ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду смт Веселинове Миколаївської області цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_2 до Публічного акціонерного товариства Комерційний банк "ПриватБанк", треті особи, без самостійних вимог: ОСОБА_3 та приватний нотаріус Веселинівського районного нотаріального округу Миколаївської області ОСОБА_4, про визнання припиненим договору іпотеки,

В С Т А Н О В И В :

01 жовтня 2015 року до Веселинівського районного суду Миколаївської області надійшла позовна заява ОСОБА_2 до ПАТ КБ «ПриватБанк», треті особи, які не заявляють самостійних вимог: ОСОБА_3 та приватний нотаріус Веселинівського районного нотаріального округу Миколаївської області ОСОБА_4, про визнання припиненим договору іпотеки.

В обґрунтування своїх позовних вимог позивач зазначив, що 08.04.2008 року між ЗАТ КБ «ПриватБанк», правонаступником якого є ПАТ КБ «ПриватБанк» та третьою особою ОСОБА_3 був укладений договір про іпотечний кредит, за яким позичальнику надано кредит в розмірі 200 000 грн. строком до 08.04.2026 року зі сплатою 15% річних.

Того ж дня між відповідачем та позивачем ОСОБА_2 був укладений договір іпотеки нерухомого майна № NKVSGI від 08.04.2008 року, який було засвідчено приватним нотаріусом Веселинівського районного нотаріального округу Миколаївської області ОСОБА_4 та зареєстровано в реєстрі за № 827. За вказаним договором, в якості забезпечення виконання зобовязання за кредитним договором, позивач надав відповідачу в іпотеку житловий будинок, який належить позивачу на праві приватної власності.

Крім того, відповідно до п. 2.1 договору іпотеки, іпотека також поширюється і на земельну ділянку загальним розміром 1330,0 кв.м., на якій розташоване домоволодіння та яка належить позивачу на праві власності.

ПАТ КБ «ПриватБанк» неодноразово, безпідставно, в односторонньому порядку нараховував підвищену відсоткову ставку з 27.08.2008 року та з 02.02.2009 року за договором кредиту, не повідомивши при цьому позивача. За переконанням позивача збільшення процентної ставки за кредитним договором, яке в порушення умов договору поруки відбулося без згоди майнового поручителя, унаслідок чого збільшується обсяг його відповідальності є підставою для припинення майнової поруки відповідно до вимог ч. 1 ст. 559 ЦК України.

В звязку з цим позивач звернулась до суду та просить припинити іпотеку, яка виникла на підставі договору іпотеки № NKVSGI від 08.04.2008 та виключити з Державного реєстру іпотек записи про обтяження нерухомого майна іпотекою внесені на підставі договору іпотеки.

В судове засідання позивач ОСОБА_2 не зявилась, про причини неявки суду не повідомила, про дату, час та місце розгляду справи повідомлена належним чином.

Представник позивача за довіреністю ОСОБА_1 в судовому засідання позовні вимоги підтримав в повному обсязі з підстав викладених в позовній заяві та надав суду додаткові письмові пояснення. В додаткових письмових поясненнях представник позивача посилається на те, що 24.06.2011 року Індустріальним районним судом м. Дніпропетровська по справі № 0417/2-1735/2011 за позовом ПАТ КБ «ПриватБанк» було винесено заочне рішення про стягнення з ОСОБА_3 та ОСОБА_2 на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» в солідарному порядку заборгованості за кредитним договором № NKVSGI від 08.04.2008 у сумі 265 222,29 грн. Дане рішення набрало законної сили 05.07.2011 року. Початок позовної давності за вимогами ПАТ КБ «ПриватБанк» про можливе стягнення заборгованості за період з 05.07.2011 року, які не охоплені заочним судовим рішенням від 24.06.2011 року, слід відраховувати з 06.07.2011 року. В звязку з цим, представник позивача переконаний, що строк подання вимог ПАТ КБ «ПриватБанк» до ОСОБА_2 сплив.

Представник відповідача ОСОБА_5 в судове засідання не зявилась, про місце та час розгляду справи повідомлена належним чином. Про причини неявки суду не повідомила.

Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог ОСОБА_3 в судове засідання не зявився, про причини неявки суду не повідомив. Про дату та час розгляду справи повідомлений належним чином.

Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог, приватний нотаріус Веселинівського районного нотаріального округу Миколаївської області ОСОБА_4 в судове засідання не зявилась, надала до суду заяву, якою просить справу слухати у її відсутність.

Суд, заслухавши пояснення представника позивача, вивчивши матеріали справи межах заявлених вимог та наданих доказів, приходить до висновку, що позовні вимоги не підлягають задоволенню з наступних підстав.

В судовому засіданні встановлено, що 08.04.2008 року між ЗАТ КБ «ПриватБанк», правонаступником якого є ПАТ КБ «ПриватБанк» та третьою особою ОСОБА_3 був укладений договір про іпотечний кредит, за яким позичальнику надано кредит в розмірі 200 000 грн. строком до 08.04.2026 року зі сплатою 15% річних.

Того ж дня між відповідачем та позивачем ОСОБА_2 був укладений договір іпотеки нерухомого майна № NKVSGI від 08.04.2008 року, який було засвідчено приватним нотаріусом Веселинівського районного нотаріального округу Миколаївської області ОСОБА_4 та зареєстровано в реєстрі за № 827.

Згідно вказаного договору іпотекодавець ОСОБА_2 з метою забезпечення належного виконання зобовязання, що випливає з договору іпотечного кредиту, передала, а іпотекодержатель ПАТ КБ «ПриватБанк» прийняв в іпотеку в порядку і на умовах, визначених договором нерухоме майно, а саме: житлове домоволодіння, що знаходиться за адресою: смт. Веселинове, вул. Миколаївська, 8-а. Вказане домоволодіння належить ОСОБА_2 на праві приватної власності на свідоцтва на право власності, виданого Веселинівською селищною радою Миколаївської області 29.02.2008 року, зареєстрованого в Веселинівській філії Миколаївського МБТІ 29.02.2008 року за № 772, витяг про реєстрацію права власності на нерухоме майно № 17931657, реєстраційний номер 22206589.

Крім того, відповідно до п. 2.1 договору іпотеки, іпотека також поширюється і на земельну ділянку загальним розміром 1330,0 кв.м., на якій розташоване домоволодіння та яка належить позивачу на праві власності на підставі Державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯЕ № 918588, виданого Веселинівською селищної радою 18.02.2008 року та зареєстрованого в Книзі записів реєстрації державних актів за № 33.

Згідно п. п. 3.4 договору іпотека припиняється у разі виконання у повному обсязі зобовязань та в інших випадках, передбачених чинним законодавством України.

Згідно ст. 1 Закону України «Про іпотеку» іпотека - вид забезпечення виконання зобов'язання нерухомим майном, що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов'язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника у порядку, встановленому цим Законом. А майновий поручитель - особа, яка передає в іпотеку нерухоме майно для забезпечення виконання зобов'язання іншої особи-боржника.

Згідно п. 23 Постанови Вищого Спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30.03.2012 № 5 «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» при вирішенні спорів за участю майнових поручителів суди мають виходити з того, що відповідно до статті 11 Закону України "Про заставу", статей 1, 11 Закону України "Про іпотеку" майновий поручитель є заставодавцем або іпотекодавцем. Відповідно до статті 546 ЦК застава (іпотека) та порука є різними видами забезпечення, тому норми, що регулюють поруку (статті 553 - 559 ЦК), не застосовуються до правовідносин кредитора з майновим поручителем, оскільки він відповідає перед заставо/іпотекодержателем за виконання боржником основного зобов'язання винятково в межах вартості предмета застави/іпотеки.

Така ж правова позиція міститься і в постанові Верховного Суду України від 16.10.2012 року у справі № 3-43гс12, згідно якого на відносини з права застави не поширюються норми статті 559 ЦК України щодо припинення поруки, оскільки іпотека за правовою природою є заставою, та регулюється нормами параграфа 6 (статті 572-593) глави 49 ЦК України та спеціальним законом.

Згідно ст. 575 ЦК України іпотекою є застава нерухомого майна, що залишається у володінні заставодавця або третьої особи.

Таким чином, іпотека прямо визначена окремим видом застави.

Підстави припинення права застави визначені статтею 593 ЦК України, а щодо іпотеки, як її окремого виду, також і статтею 17 Закону України «Про іпотеку».

Так згідно ст. 593 ЦК України право застави припиняється у разі: припинення зобов'язання, забезпеченого заставою; втрати предмета застави, якщо заставодавець не замінив предмет застави; реалізації предмета застави; набуття заставодержателем права власності на предмет застави. Право застави припиняється також в інших випадках, встановлених законом.

Відповідно до ст. 17 Закону України «Про іпотеку» іпотека припиняється у разі: припинення основного зобов'язання або закінчення строку дії іпотечного договору; реалізації предмета іпотеки відповідно до цього Закону; набуття іпотекодержателем права власності на предмет іпотеки; визнання іпотечного договору недійсним; знищення (втрати) переданої в іпотеку будівлі (споруди), якщо іпотекодавець не відновив її. Якщо предметом іпотечного договору є земельна ділянка і розташована на ній будівля (споруда), в разі знищення (втрати) будівлі (споруди) іпотека земельної ділянки не припиняється.

Таким чином, зазначеними нормами законодавства не передбачено такої підстави для припинення договору іпотеки, як зміна зобовязання, що призводило б до збільшення обсягу відповідальності іпотекодавця.

На підставі викладено, керуючись ст.ст. 1, 17 Законом України «Про іпотеку», ст.ст. 559, 575, 593 ЦК України, ст. ст. 10, 60, 212-215, 218 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В:

У задоволені позовних вимог ОСОБА_2 до Публічного акціонерного товариства Комерційний банк "ПриватБанк" про визнання припиненим договору іпотеки відмовити в повному обсязі.

Рішення суду може бути оскаржено до апеляційного суду Миколаївської області через Веселинівський районний суд Миколаївської області шляхом подачі протягом 10 днів з дня проголошення рішення апеляційної скарги до апеляційного суду Миколаївської області, а особами, які брали участь у справі, але не були присутні в судовому засіданні під час проголошення судового рішення, - протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя Веселинівського районного суду Миколаївської області ОСОБА_6