АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 серпня 2016 року колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду міста Києва в складі :

Головуючого - суддіЛапчевської О.Ф.
СуддівСлободянюк С.В., Левенця Б.Б.
при секретарі Гоін В.С.

за участю: позивача ОСОБА_4,

представника відповідача ГапонаВ.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві апеляційну скаргу представника ОСОБА_4 - ОСОБА_6 на рішення Печерського районного суду м. Києва від 23 вересня 2015 року

у справі за позовом ОСОБА_4 до Публічного акціонерного товариства «Креді Агріколь Банк», треті особи приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Морозова Світлана Володимирівна, Відділ державної виконавчої служби Печерського районного управління юстиції у м. Києві про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, -

В С Т А Н О В И Л А:

Рішенням Печерського районного суду м. Києва від 23 вересня 2015 року у задоволенні позову відмовлено. /а.с. 110-111/

№ справи 757/13335/15-ц
№ апеляційного провадження:22-ц/796/8547/2016
Головуючий у суді першої інстанції: Батрин О.В.
Доповідач у суді апеляційної інстанції: Лапчевська О.Ф.
Не погоджуючись з вказаним рішенням, представник ОСОБА_4 - ОСОБА_6 подав апеляційну скаргу на рішення суду посилаючись на його незаконність та необґрунтованість. Вважає, що судом першої інстанції не повно з'ясовані обставини справи, зокрема не враховано, що позивач вже звертався з позовом про стягнення суми заборгованості за кредитним договором, за наслідками рішення відкрито виконавче провадження, згодом позивач звернувся до нотаріуса за вчиненням виконавчого напису, що в порушення ч. 1 ст. 61 Конституції України є подвійним стягненням за одне і те саме порушення умов кредитного договору. Таким чином, зазначив, що на виконанні знаходяться різні виконавчі провадження зі стягнення заборгованості та виконавчий напис нотаріуса про звернення стягнення на предмет іпотеки в рахунок погашення заборгованості. Також зазначив, що судом першої інстанції не враховано, що на момент вчинення виконавчого напису нотаріуса існував спір в суді про стягнення заборгованості за кредитним договором, тобто сума була спірна. Крім того, зазначив, що судом першої інстанції не враховано ч.3 ст. 47 Конституції України про те, що ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше як на підставі закону за рішенням суду, не звернуто уваги на відсутність процесуальної дієздатності працівника банку під час звернення до нотаріуса з заявою про вчинення виконавчого напису, зокрема у відповідності до ч. 1 ст. 245 ЦК України, довіреність представника банку повинна відповідати формі, в якій вчиняється правочин - нотаріальній, не звернуто увагу судом першої інстанції на відсутність згоди Служби у справах дітей. З урахуванням викладеного в апеляційній скарзі просив рішення суду скасувати та постановити нове про задоволення позову.

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення позивача та представника відповідача, які з'явились у судове засідання, дослідивши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи в межах апеляційного оскарження, вважає, що апеляційна скарга підлягає відхиленню, а рішення залишенню без змін на підставі наступного.

Судом встановлено, що 4 грудня 2013 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Морозовою С.В. видано виконавчий напис про звернення стягнення на нерухоме майно - квартиру у м. Києві по бульвару Лесі Українки, 19, яка належить на праві власності боржнику ОСОБА_4 для задоволення вимог ПАТ «Креді АгрікольБанк» у розмірі 1 574 178 грн. 94 коп. поточної заборгованості за кредитом; 20 289 грн. 51 коп. - простроченої заборгованості за кредитом; 162 951 грн. 49 коп. - заборгованості по простроченим процентам; 3 542 грн. 56 коп. - пені за несвоєчасне погашення кредиту та відсотків, що становить 1 760 962 грн. 50 коп. /а.с. 9/.

За вказаним виконавчим написом відкрито виконавче провадження державним виконавцем Відділу ДВС Печерського РУЮ у м. Києві Шиян О.В. /а.с. 10/.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції вірно керувався вимогами ст. 87 ЗУ «Про нотаріат» про те, що для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість, перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Встановивши, що на час вчинення виконавчого напису будь-якого спору в суді з приводу розміру заборгованості за кредитним договором, щодо якого вчинено виконавчий напис нотаріуса, не було, а наявність заочного рішення Деснянського районного суду м. Києва від 9 березня 2010 року про стягнення кредитної заборгованості /а.с. 7), та на підставі якого відкрито виконавче провадження постановою від 22 липня 2010 року на суму 1 763 202 грн. 50 коп. /а.с. 8/ не свідчить про наявність спору з приводу суми заборгованості за кредитним договором, оскільки вказаний спір судом розглядався до вчинення нотаріусом виконавчого напису - 4 грудня 2013 року, крім того, вказана сума є ідентичною сумі, на підставі котрої звернуто стягнення на предмет іпотеки, суд першої інстанції прийшов до обґрунтованого висновку про відсутність доказів на підтвердження спірності суми боргу.

Доводи апеляційної скарги щодо спірності заборгованості, колегією суддів не приймається до уваги, як такі, яким була надана відповідна оцінка судом першої інстанції, жодних доказів в частині спірності суми апелянтом не надано.

В частині, що стосується доводів позивача про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню з підстав того, що цим виконавчим написом здійснюється подвійне притягнення боржника до відповідальності за невиконання взятих на себе зобов'язань щодо погашення кредиту (наявність виконавчих проваджень з приводу виконання рішення Деснянського районного суду м. Києва від 9 березня 2010 року та з приводу виконання виконавчого напису нотаріуса про звернення стягнення на нерухоме майно), судом першої інстанції також вірно вказано на їх безпідставність, оскільки наявність виконавчих проваджень за виконавчим листом та виконавчим написом нотаріуса щодо одного боржника відповідно до Закону України «Про виконавче провадження» є підставою для об`єднання виконавчих проваджень в зведене виконавче провадження у межах загальної суми стягнення і не призводить до подвійного стягнення боргу /ухвала Верховного Суду України у справі № 6-2424-св09 від 1 червня 2011 року/.

Доводи апеляційної скарги в цій частині повністю дублюють вимоги позову, яким також була надана відповідна оцінка в рішення суду першої інстанції.

Доводи про те, що підставами для визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню є відсутність згоди служби у справах дітей щодо звернення стягнення на предмет іпотеки, та вказівка на те, що довіреність, видана працівнику банку, на підставі котрої вчинено нотаріальний напис нотаріально не посвідчена, наявність в законі прямої заборони на примусове позбавлення житла, судом першої інстанції не розглядались, у зв'язку з тим, що виходять за межі підстав позову, оскільки позивачем чи його представником в порушення положень ст. 31 ЦПК України не надано заяву про збільшення позовних вимог чи заяву про зміну підстав позову, у зв'язку з чим аналогічні доводи апеляційної скарги не беруться до уваги, оскільки у відповідності до ч. 1 ст. 303 ЦПК України, під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Таким чином, доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують та містяться на формальних міркуваннях.

Відповідно до ч.1 ст. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 313-315 ЦПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_4 - ОСОБА_6 на рішення Печерського районного суду м. Києва від 23 вересня 2015 року - відхилити.

Рішення Печерського районного суду м. Києва від 23 вересня 2015 року - залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги протягом двадцяти днів до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий: Судді: