Провадження № 2/521/1709/16
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

16 березня 2016 року

Малиновський районний суд м. Одеси у складі:

Головуючого судді Гуревського В.К.

За секретаря Ардаковська А.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Одесі цивільну справа за позовом ОСОБА_1, ОСОБА_2 до Департаменту міського господарства Одеської міської ради, КП «Міське агентство з приватизації житла», за участю третіх осіб без самостійних вимог ОСОБА_3, ОСОБА_4, про визнання недійсними розпорядження органу приватизації й свідоцтва про право власності на квартиру -

в с т а н о в и в:

Позивачі ОСОБА_1, ОСОБА_2 звернулись до суду з позовом про визнання недійсним та скасувати розпорядження органу приватизації № 240508 від 16 квітня 2014 року та свідоцтво про право власності на житло № 3-29977 від 16 квітня 2014 року, за якими ОСОБА_3 та ОСОБА_4 передано у власність квартиру АДРЕСА_1. Скасувати державну реєстрацію право власності ОСОБА_3, ОСОБА_4 на квартиру АДРЕСА_1. Стягнути з Департаменту міського господарства Одеської міської ради, КП «Міське агентство з приватизації житла» в рівних частках на користь ОСОБА_1, ОСОБА_2 судовий збір в сумі 974,40 грн., посилаючись на обґрунтування своїх вимог на такі обставини.

В проваджені Малиновського районного суду м. Одеси перебувала цивільна справа № 521/17437/13-ц за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1, ОСОБА_2 про визнання втратившими право користування жилим приміщенням. Відповідно до ухвали Малиновського районного суду м. Одеси від 09 липня 2015 року допущено поворот виконання заочного рішення Малиновського районного суду м. Одеси від 19 грудня 2013 року по цивільній справі та яким поновити реєстрацію ОСОБА_2, ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_2.

26 листопада 2015 року Апеляційний суд Одеської області постановив ухвалу про відхилення апеляційної скарги і залишити ухвалу Малиновського районного суду м. Одеси від 09 липня 2015 року без змін. Про порушені права позивачам стало відомо 09 липня 2015 року. ОСОБА_2, ОСОБА_1, постійно проживають за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_1. Розпорядженням органу приватизації від 16 квітня 2014 року № 240508 наймачу ОСОБА_3, ОСОБА_4 безоплатно передана однокімнатну квартиру, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_3, загальною площею 35,20 кв. м., у спільну часткову власність. Характеристика квартири та її обладнання наведені у технічному паспорті, що виконаний ОСОБА_5 (сертифікат АЕ№0020040) від 06 березня 2014 року. Технічний паспорт є складовою свідоцтва про право власності на житло від 16 квітня 2014 року за № 3-29977. Однак, у технічному паспорті не має номеру інвентаризаційної справи та реєстраційного номеру; жилі та підсобні приміщення квартири розміщені на І та II поверсі, що складаються з 4-х жилих кімнат (жила площа квартири становить 45,4 кв. м.), кухня - 6,7 кв. м., 11,4 кв. м., сан вузол - 3,9 кв. м., коридор 9,8 кв. м., 6,3 кв. м., 2,4 кв. м.; загальна площа квартири 85,9 кв. м., а ні 35,2 кв. м., як зазначено в технічному паспорті 06 березня 2015 року; квартира № 17 має два входи, в п'ятих, висота приміщень - 2,60 та 2,30; в техпаспорті не вказані самочинно прибудовані приміщення. Також у розпорядженні зазначаються тільки два власника ОСОБА_3, ОСОБА_4 у рівних частках, а ОСОБА_1 та ОСОБА_2 немає. Позивачі згоду на приватизацію не надавали, не знали про приватизацію, мали намір також приватизувати квартиру № 17.

Позивачі звертались із заявами щодо неправомірності дій до Одеської міської ради, Департаменту міського господарства, Комунального підприємства «Міське агентство з приватизації житла» та отримали відповідь, що до заяви на приватизацію названого житла і довідку про склад сім'ї наймача і зайняті ним приміщення, заповнених і завірених директором КП «ЖКС «Хмельницький» ОСОБА_6 начальником дільниці №4 підприємства ОСОБА_7, паспортисткою ОСОБА_8, було внесено дві особи, а саме: ОСОБА_3, ОСОБА_4. Будь-які інші особи до заяви не вносились. Крім того, в довідці про склад сім'ї наймача і зайняті ним приміщення квартира АДРЕСА_4 як ізольована, житлова площа якої складає 16,6 кв. м., загальна - 35,2 кв. м. Саме ця площа повністю відповідає даним особистого рахунку №, що підтверджує своїм підписом бухгалтер дільниці і складається із: житлової кімнати площею 16,6 кв. м., кухні площею 6,8 кв. м., санітарного вузла 1,9 кв. м. і підсобного приміщення площею 9,9 кв. м,, яке було надане ОСОБА_3 розпорядженням Малиновської районної адміністрації №108/01-06 від 24 березня 2013 року. Відповідна довідка про склад сім'ї наймача і зайняті ним приміщення були надані ОСОБА_3, ОСОБА_4 до міськагенства до виготовлення технічного паспорту, де вони зберігаються в інвентаризаційній справі. Враховуючи викладене, остаточне рішення по справі має прийняти суд.

Після отримання ухвали Апеляційного суду Одеської області від 26 листопада 2016 року ОСОБА_1 та ОСОБА_2 звернулись з заявами до Одеської міської ради, Департаменту міського господарства Одеської міської ради, КП «Міське агентство з приватизації житла». Відповідно до листа від 22 грудня 2015 року за №1255-Д/01-07 КП «Міське агентство з приватизації житла» вбачається, що приватизація квартири АДРЕСА_5 була проведена на підставі розпорядження органу приватизації № 240508 від 16 квітня 20141 року і свідоцтва про право власності на житло № 3-29977 від 16 квітня 2014 року на імя ОСОБА_3 та ОСОБА_4. В позасудовому порядку позивачі не можуть вирішити це питання.

Відповідачі в судове засідання не з'явилися.

Третя особа ОСОБА_3 в судовому засіданні позо не підтримала, просила в його задоволенні відмовити.

Заслухавши пояснення учасників процесу, дослідивши матеріали справи, суд вважає позов таким, що підлягає задоволенню з наступних причин. Судом встановлені такі фактичні обставини на підставі представлених письмових доказів.

Відповідно до ч. 3 ст. 61 ЦПК України, обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

В проваджені Малиновського районного суду м. Одеси перебувала цивільна справа № 521/17437/13-ц за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1, ОСОБА_2 про визнання такими, що втратили право користування жилим приміщенням.

19 грудня 2013 року Малиновським районним судом м. Одеси ухвалено заочне рішення по цій справі, яким позов ОСОБА_3 задоволено. Визнано ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2, ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3, такими, що втратили право користування жилим приміщенням: квартирою №17, будинку №8, по вулиці Богдана Хмельницького, у місті Одесі.

Ухвалою Малиновського районного суду міста ОСОБА_5 від 19 травня 2014 року заочне рішення Малиновського районного суду м. Одеси від 19 грудня 2013 року скасовано та призначено справу до розгляду в загальному порядку.

Ухвалою Малиновського районного суду міста ОСОБА_5 від 29 жовтня 2014 року позовні вимоги ОСОБА_3 до ОСОБА_1, ОСОБА_2 про визнання такими, що втратили право користування жилим приміщенням залишені без розгляду, за заявою позивача.

27 березня 2015 року ОСОБА_1, ОСОБА_2 подали до суду заяву про поворот виконання рішення суду вказуючи, що судове рішення від 19 грудня 2013 року було виконане та їх знято з реєстраційного обліку за спірною адресою: АДРЕСА_6. У зв'язку з цим в теперішній час вони звернулись із даною заявою про поворот виконання відповідного судового рішення шляхом, визнання їх такими, по мають право користуватися жилим приміщенням: квартирою №17, буд. №8, по вул. Богдана Хмельницького у м. Одесі.

Ухвалою Малиновського районного суду м. Одеси від 09 липня 2015 року заяву ОСОБА_1, ОСОБА_2 про поворот виконання рішення Малиновського районного суду м. Одеси від 19 грудня 2013 року, допущено виконання заочного рішення Малиновського районного суду м. Одеси від 19 грудня 2013 року по цивільній справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2, ОСОБА_9 про визнання такими, що втратили право користування жилим приміщенням, яким поновлено право ОСОБА_2, ОСОБА_9 на житло за адресою: АДРЕСА_6. Встановлено порядок виконання ухвали суду, за яким дана ухвала після набрання нею законної сили ця ухвала є підставою для органів реєстрації для поновлення реєстраційного обліку місця проживання ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_6, що були зняті з реєстрації місця проживання 17 січня 2013 року, справа №521/17437/13-ц.

26 листопада 2015 року Апеляційним судом Одеської області ухвалу Малиновського районного суду м. Одеси від 09 липня 2015 року залишено без змін.

Згідно ч. 1 ст. 319 ЩЖ України рішення або ухвала апеляційного суду набирають

законної сили з моменту їх проголошення.

Про порушені права ОСОБА_2, ОСОБА_9 стало відомо 09 липня 2015 року.

Позивачі постійно проживають за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_4.

Розпорядженням органу приватизації від 16 квітня 2014 року № 240508 наймачу ОСОБА_3, ОСОБА_4 безоплатно передано однокімнатну квартиру, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_3, загальною площею 35,20 кв. м., у спільну часткову власність.

Характеристика квартири та її обладнання наведені у технічному паспорті, що

виконаний ОСОБА_5 (сертифікат АЕ№0020040) від 06 березня 2014 року. Технічний паспорт є складовою свідоцтва про право власності на житло від 16 квітня 2014 року за № 3-29977.

У технічному паспорті виявлені помилки, а саме: не має номеру інвентаризаційної справи та реєстраційного номеру; жилі та підсобні приміщення квартири розміщені на І та II

поверсі, що складаються з 4-х жилих кімнат (жила площа квартири становить 45,4 кв. м.), кухня - 6,7 кв. м., 11,4 кв. м., сан вузол - 3,9 кв. м., коридор 9,8 кв. м., 6,3 кв. м., 2,4 кв. м.; загальна площа квартири 85,9 кв. м., а ні 35,2 кв. м., як зазначено в технічному паспорті 06 березня 2015 року; квартира № 17 має два входи, в п'ятих, висота приміщень - 2,60 та 2,30; в техпаспорті не вказані самочинно прибудовані приміщення.

У розпорядженні зазначаються тільки два власника ОСОБА_3, ОСОБА_4 у рівних частках, а ОСОБА_1 та ОСОБА_2 немає.

Позивачі згоду на приватизацію не надавали, не знали про приватизацію, мали намір також приватизувати квартиру № 17.

Позивачі звертались із заявами щодо неправомірності дій до Одеської міської ради, Департаменту міського господарства, Комунального підприємства «Міське агентство з приватизації житла» та отримали відповідь, що до заяви на приватизацію названого житла і довідку про склад сім'ї наймача і зайняті ним приміщення, заповнених і завірених директором КП «ЖКС «Хмельницький» ОСОБА_6 начальником дільниці №4 підприємства ОСОБА_7, паспортисткою ОСОБА_8, було внесено дві особи, а саме: ОСОБА_3, ОСОБА_4. Будь-які інші особи до заяви не вносились.

В довідці про склад сім'ї наймача і зайняті ним приміщення квартира АДРЕСА_4 як ізольована, житлова площа якої складає 16,6 кв. м., загальна - 35,2 кв. м. Саме ця площа повністю відповідає даним особистого рахунку №, що підтверджує своїм підписом бухгалтер дільниці і складається з: житлової кімнати площею 16,6 кв. м., кухні площею 6,8 кв. м., санітарного вузлу 1,9 кв. м. і підсобного приміщення площею 9,9 кв. м,, яке було надане ОСОБА_3 розпорядженням Малиновської районної адміністрації №108/01-06 від 24 березня 2013 року. Відповідна довідка про склад сім'ї наймача і зайняті ним приміщення були надані ОСОБА_3, ОСОБА_4 до міськагенства до виготовлення технічного паспорту, де вони зберігаються в інвентаризаційній справі.

Після отримання ухвали Апеляційного суду Одеської області від 26 листопада 2016 року ОСОБА_1 та ОСОБА_2 звернулись з заявами до Одеської міської ради, Департаменту міського господарства Одеської міської ради, КП «Міське агентство з приватизації житла».

Відповідно до листа від 22 грудня 2015 року за №1255-Д/01-07 КП «Міське агентство з приватизації житла» вбачається, що приватизація квартири АДРЕСА_7 була проведена на підставі розпорядження органу приватизації №240508 від 16 квітня 20141 року і свідоцтва про право власності на житло № 3-29977 від 16 квітня 2014 року на імя ОСОБА_3 та ОСОБА_4.

Приватизація зазначеної квартири відбувалася на підставі норм Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» та Положення «Про порядок передачі квартир (будинків), жилих приміщень у гуртожитках у власність громадян» №396 від 16 грудня 2009 року.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду», приватизація державного житлового фонду - це відчуження квартир (будинків), житлових приміщень у гуртожитках, призначених для проживання сімей та одиноких осіб, кімнат у квартирах та одноквартирних будинках, де мешкають два і більше наймачі, та належних до них господарських споруд і приміщень (підвалів, сараїв і т. ін.) державного житлового фонду на користь громадян України.

Згідно ч. 5 ст. 5 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» кожний громадянин України має право приватизувати займане ним житло безоплатно в межах номінальної вартості житлового чеку або з частковою доплатою один раз.

Відповідно до ч. ч. 1, 2, 3, 10 ст. 8 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду», приватизація державного житлового фонду здійснюється уповноваженими на це органами, створеними місцевою державною адміністрацією, та органами місцевого самоврядування, державними підприємствами, організаціями, установами, у повному господарському віданні або оперативному управлінні яких знаходиться державний житловий фонд.

Передача квартир (будинків), житлових приміщень у гуртожитках здійснюється в

спільну сумісну або часткову власність за письмовою згодою всіх повнолітніх членів сім'ї, які

постійно мешкають у цій квартирі (будинку), житловому приміщенні у гуртожитку, в тому

числі тимчасово відсутніх, за якими зберігається право на житло, з обов'язковим визначенням

уповноваженого власника квартири (будинку), житлового приміщення у гуртожитку. Однак,

такої згоди позивачі не надавали ОСОБА_3 та ОСОБА_1

Відповідно порушені ст. 3 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» № 2482-ХП від 19 червня 1992 року приватизація здійснюється шляхом безоплатної передачі громадянам квартир (будинків), житлових приміщень у гуртожитках з розрахунку санітарної норми 21 квадратний метр загальної площі на наймача і кожного члена його сімї та додатково 10 квадратних метрів на сім'ю, ст. 6 незалежно від розміру загальної площі безоплатно передаються у власність громадян займані ними однокімнатні квартири.

Згідно розділу 2 Наказу Державного комітету будівництва, архітектури та житлової політики України «Про затвердження Інструкції про порядок проведення технічної інвентаризації» № 127 від 24 травня 2001року до об'єктів нерухомого майна, що підлягають технічній інвентаризації, належать: багатоквартирні житлові будинки.

Відповідно до п. 2.1 розділу 2 Інструкції №127 технічній інвентаризації підлягають як квартирні житлові будинки, так і їх основні елементи: секції; поверхи надземні, цокольні, підвальні, технічні, мансардні); сходово-ліфтові вузли; квартири (групи квартир); квартири в одноквартирних (садибних) житлових будинках; кімнати, житлові осередки, секції у гуртожитках.

Згідно п. 3.1. Інструкції №127 технічній інвентаризації підлягають об'єкти (згідно з розділом 2) всіх форм власності, розташовані на земельних ділянках (за окремими поштовими адресами), незалежно від того, побудовані вони за відповідно оформленими документами чи самочинно: будинки, включаючи прибудови та надбудови, громадські та виробничі будинки, господарські будівлі та споруди, а також вбудовані та окремо розташовані захисні споруду.

Відповідно до п. 3.2. розділу 3 Інструкції №127 виступні частини стіни будинку (пілястри, розкріплення) завтовшки до 10 см. і завширшки до 1 м. не заміряються і на ескіз не наносяться. Решта виступів у будинках заміряються, наносяться на ескіз і враховуються в загальній кубатурі обєкта.

Згідно п. 3.2. розділу 3 Інструкції №127 виявлені в установленому порядку самочинно збудовані будинки або прибудови до будинків підлягають технічній інвентаризації включенням їх у планові та інші матеріали. У разі самочинного будівництва на оригіналах інвентаризаційної справи, технічного паспорта і копіях планових матеріалів, що їх видають власникам, на вільному від записів місці, з лицьового боку проставляють штампи встановленого зразка. Однак у технічній характеристиці та плану квартири технічного паспорту, який виконано 06 березня 2014 року самочинні прибудови до будинку не відображені.

Відповідно до абз. 2 розділу 4. Інструкції №127 Ескіз складається на всі приміщення будинку одночасно або його частину, починаючи з нанесення зовнішніх та внутрішніх капітальних стін, перегородок, печей, а потім інших елементів: дверей, сходів, арок, ніш, санітарно-технічного обладнання тощо.

Згідно абз. 2 розділу 4. Інструкції №127 висота приміщень позначається на планах

поверхів синьою тушшю (на планах тих приміщень, де були виконані ці проміри). За умов

різної висоти приміщень висоти проставляють на плані кожного приміщення.

Відповідно до абз. 2 п. 6.2. розділу 6 Інструкції №127 «Загальну площу квартир визначають як суму площ усіх приміщень квартири (за винятком вхідних тамбурів в одноквартирних будинках)...».

Також не проведений поділ на самостійні об'єкти нерухомого майна з наданням

кожному об'єкту поштової адреси, що регламентовано у п. 2.2. розділу 2 Наказу Міністерство з

питань житлово-комунального господарства України «Про затвердження Інструкції щодо

проведення поділу, виділу та розрахунку часток об'єктів нерухомого майна» № 55 від

18 червня 2007 року.

Однак, так як у квартирі № 17 є самочинно прибудовані приміщення та ІІ поверхи, то порушений п. 2.3. розділу 2 Інструкції №55 не підлягають поділу об'єкти нерухомого майна, до складу яких входять самочинно збудовані (реконструйовані переплановані) об'єкти нерухомого майна. Питання щодо поділу об'єктів нерухомого майна може розглядатись лише після визнання права власності на них відповідно до закону, що регламентовано у п. 2.3.

Оскільки відсутні документи, а саме: нотаріально посвідчений договір чи рішення суду щодо порядку користування квартирою, заяв всіх співвласників, підписи яких засвідчені нотаріально, висновку щодо технічної можливості поділу об'єкта нерухомого майна, тому були порушені пп. 12 5., 2.6, глави 2 Інструкції №55.

Відповідно до правової позиції, висловленої Верховним Судом України в постанові від 30 січня 2013 року в справі №6-125цс12, вбачається, що згідно зі ст. 1, ч. 1 ст. 5, ст. 8 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» (далі - Закон) наймачі квартир (будинків) державного житлового фонду та члени їх сімей, які постійно проживають у квартирі разом із наймачем або за якими зберігається право на житло, мають право на приватизацію займаних квартир шляхом передачі їм цих квартир в спільну сумісну або часткову власність за письмовою згодою всіх повнолітніх членів сімї, які постійно мешкають у даній квартирі, в тому числі тимчасово відсутніх, за якими зберігається право на житло, на підставі рішення відповідного органу приватизації.

Згідно із ч. 3 ст. 9 ЖК України ніхто не може бути обмежений у праві користування жилим приміщенням інакше як з підстав і в порядку, передбачених законом.

Виходячи з аналізу змісту Закону у поєднанні з нормами ст. ст. 1, 6, 9, 61 ЖК України, ст. 29 ЦК України місцем постійного проживання особи є жиле приміщення, в якому особа постійно проживає, має передбачені ст. 64 ЖК України права користування цим приміщенням і на яке за особою зберігається це право і при тимчасовій відсутності, а відтак і право на приватизацію разом з іншими членами сімї.

Оскільки право власності ОСОБА_3 та ОСОБА_4 на квартиру АДРЕСА_1 виникло на підставі рішення суду, яке після цього було скасоване, а житлове приміщення вибуло з користування позивачів поза їх волею, позовні вимоги про визнання недійсним та скасування розпорядження органу приватизації та свідоцтва про право власності на житло мають бути задоволені.

Згідно ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Відповідно до ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.

Керуючись ст. ст. 9, 64 ЖК України, ст. ст. 3, 6 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду», ст. ст. 11, 15, 60, 61, 88, 213, 215 ЦПК України, СУД

В И Р І Ш И В

Позов ОСОБА_1, ОСОБА_2 задовольнити.

Визнати недійсним та скасувати розпорядження органу приватизації № 240508 від 16 квітня 2014 року та свідоцтво про право власності на житло № 3-29977 від 16 квітня 2014 року, за якими ОСОБА_3 та ОСОБА_4 передано у власність квартиру АДРЕСА_1.

Скасувати державну реєстрацію право власності ОСОБА_3, ОСОБА_4 на квартиру АДРЕСА_1.

Стягнути з Департаменту міського господарства Одеської міської ради, КП «Міське агентство з приватизації житла» в рівних частках на користь ОСОБА_1, ОСОБА_2 судовий збір в сумі 974,40 грн.

Рішення може бути оскаржене шляхом подання апеляційному суду через суд першої інстанції апеляційної скарги протягом десяти днів з дня проголошення рішення.

Суддя В.К.Гуревський