УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

справа№ 2024/2-1641/11

н/п 6/642/138/16

28 вересня 2016

Ленінський районний суд м. Харкова у складі:

головуючого - судді Пашнєва В.Г.,

при секретарі Шаталова Н.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду м. Харкова справу за поданням старшого державного виконавця Ленінського відділу державної виконавчої служби м. Харкова Головного територіального управління юстиції у Харківській області, про примусове проникнення до житла боржника,-

ВСТАНОВИВ:

До Ленінського районного суду м. Харкова надійшло вищевказане подання, в обґрунтування якого заявник посилається на те, що на примусовому виконанні у Ленінському відділі державної виконавчої служби м. Харкова Головного територіального управління юстиції у Харківській області знаходиться зведене виконавче провадження № 48951369 за виконавчими документами - виконавчим листом по справі №2-1641/11 від 21.09.2011, виданого Ленінським районним судом м. Харкова про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» заборгованості у розмірі 22982,11 грн., виконавчим листом по справі №2024/8324/12 від 16.05.2013, виданого Ленінським районним судом м. Харкова про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 заборгованості у розмірі 20338,23 грн. та виконавчим листом по справі № 642/11737/13ц від 11.04.2014, виданого Ленінським районним судом м. Харкова про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 заборгованості у розмірі 57603,40 грн.. Зазначав, що на теперішній час боржник зобов»язання, покладені на неї судовими рішеннями не виконала. Відповідно до довідки КП « Харківське міське бюро технічної інвентаризації» на ім»я ОСОБА_4 зареєстровано право власності на квартиру АДРЕСА_1 в. м.Харкові. Для встановлення майнового стану боржника державним виконавцем було здійснено вихід за вказаною адресою, але двері ніхто не відчинив. У зв»язку з викладеним державний виконавець просить суд надати дозвіл на примусове проникнення до житла боржника.

У судове засідання представник Ленінського відділу державної виконавчої служби м. Харкова Головного територіального управління юстиції у Харківській області не з'явився, про місце і час розгляду подання повідомлявся належним чином, що підтверджується телефонограмою.

Суд, дослідивши подання та надані до нього документи, вважає що дане подання не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено наступні факти та відповідні їм правовідносини.

21.09.2011 року Ленінським районним судом м. Харкова видано виконавчий лист № 2-1641/11 про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» заборгованості у розмірі 22982,11 грн.

16.05.2013 року Ленінським районним судом м. Харкова видано виконавчий лист №2024/8324/12 про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 заборгованості у розмірі 78 500 грн. та судовий збір у розмірі 1 838 грн. 23 коп.

11.04.2014 року Ленінським районним судом м. Харкова видано виконавчий лист № 642/11737/13ц про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 заборгованості у розмірі 57 374.00 грн. та судовий збір 229.40 грн.

Постановою ВП № 42990667 від 28.04.2014 року відкрито виконавче провадження з примусового виконання виконавчого листа №2024/8324/12, виданого 16.05.2013 року.

Постановою ВП № 30081260 від 28.11.2011 року відкрито виконавче провадження з примусового виконання виконавчого листа №642/11737/13ц виданого 11.04.2014 року.

Постановою ВП № 46900741 від 18.03.2015 року відкрито виконавче провадження з примусового виконання виконавчого листа № 2-1641/11 виданого 21.09.2011 року.

Відповідно до довідки КП « Харківське міське бюро технічної інвентаризації» від 27.04.2011 року на ім»я ОСОБА_4 зареєстровано право власності на квартиру АДРЕСА_1 в. м.Харкові.

Згідно з актами державного виконавця від 24.04.2016 року, 01.07.2016 року, державним виконавцем були зроблені виходи за адресою : АДРЕСА_2, проте двері квартири ніхто не відчинив.

Кожному гарантується недоторканність житла; не допускається проникнення до житла чи до іншого володіння особи, проведення в них огляду чи обшуку інакше як за вмотивованим рішенням суду (частини перша, друга статті 30 Конституції України).

Відповідно до статті 12 Загальної декларації прав людини 1948 року, статті 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, пункту 1 статті 17 Міжнародного пакту про громадянські та політичні права 1966 року ніхто не може зазнавати безпідставного посягання на недоторканність свого житла. При здійсненні своїх прав і свобод кожна людина може зазнавати тільки таких обмежень, які встановлені законом виключно з метою забезпечення належного визнання і поваги до прав і свобод інших та забезпечення справедливих вимог моралі, громадського порядку і загального добробуту в демократичному суспільстві (пункт 2 статті 29 Загальної декларації прав людини 1948 року, стаття 18 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод1950 року).

У відповідності до ч. 1ст. 311 ЦК України- житло фізичної особи є недоторканим.

Відповідно до ч. 1 ст. 5 ЗУ Про виконавче провадження вимоги державного виконавця щодо виконання рішень обов»язкові для всіх органів, організацій, посадових осіб, фізичних і юридичних осіб на території України.

Пунктом 4 частини 3 статті 11 ЗУ Про виконавче провадження передбачено, що державний виконавець у процесі здійснення виконавчого провадження має право безперешкодно входити до приміщень і сховищ, що належать боржникам або зайняті ними, проводити огляд зазначених приміщень і сховищ, у разі необхідності примусово відкривати та опечатувати такі приміщення і сховища.

Відповідно до ст. 376 ЦПК України питання про примусове проникнення до житла чи іншого володіння боржника-фізичної особи при виконанні судових рішень вирішується судом за місцем знаходженням житла чи іншого володіння особи за поданням державного виконавця.

Встановлено, що державний виконавець в обґрунтування зазначеного подання посилається на невиконання боржником судового рішення, ігнорування останньою викликів до державного виконавця.

Разом з тим, державним виконавцем не надано письмових доказів про належне повідомлення боржника про відкриття виконавчого провадження.

Рішення суду про примусове проникнення до житла чи іншого володіння боржника-фізичної особи має бути вмотивованим і ґрунтуватися на доказах, які підтверджують перешкоджання боржника вільному доступу державного виконавця до цього житла чи іншого володіння.

В матеріалах справи відсутні будь-які докази того, що боржник ОСОБА_1 перешкоджала вільному доступу державного виконавця до житла.

В матеріалах справи відсутні докази, які б свідчили про те, що квартира за адресою : АДРЕСА_2 є місцем проживання боржника або в цьому житловому приміщенні знаходиться належне боржнику майно.

Акти державного виконавця не є беззаперечним доказом, що боржник чи інші особи перешкоджають державному виконавцю проникнути до житла.

До подання, яке є предметом розгляду, не приєднано належних доказів, які б вказували на обізнаність боржника про дату, час та місце проведення вказаних у поданні виконавчих дій, і внаслідок чого він умисно ухиляється від допуску державного виконавця до належного приміщення.

Крім того, зі змісту ч. 1ст. 376 ЦПК України вбачається, що для примусового проникнення до житла є тільки дві підстави, а саме: знаходження майна або коштів у боржника, або дитина, відібрання якої передбачено виконавчим документом.

В інших випадках законодавством не передбачено при виконанні рішень примусове проникнення до житла чи іншого володіння особи.

Між тим, до вказаного подання державний виконавець не додав ніяких даних про наявність майна у вказаному приміщенні, до якого необхідно здійснити примусове проникнення.

На підставі викладеного, суд вважає, що подання державного виконавця про примусове проникнення до житлового приміщення за адресою: АДРЕСА_2 задоволенню не підлягає.

Керуючись ст.ст. 60, 376 ЦПК України, ст. 30 Конституції України, суд, -

У Х В А Л И В:

У задоволенні подання старшого державного виконавця Ленінського відділу державної виконавчої служби м. Харкова Головного територіального управління юстиції у Харківській області про примусове проникнення до житлового приміщення за адресою: АДРЕСА_2 - відмовити.

Апеляційна скарга на ухвалу суду першої інстанції подається протягом п'яти днів з дня її проголошення. У разі якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом п'яти днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя: В.Г. Пашнєв