У х в а л а

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 вересня 2016 рокум. Київ
Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого Дьоміної О.О.,
суддів: Леванчука А.О., Савченко В.О., Парінової І.К., Ситнік О.М.,
розглянувши в судовому засіданні справу за позовом Публічного акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» до ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8 про стягнення заборгованості, за зустрічним позовом ОСОБА_8 до Публічного акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк», треті особи: ОСОБА_6, ОСОБА_7, про визнання договору поруки припиненим та визнання зобов'язань за договором поруки припиненими, за зустрічним позовом ОСОБА_7 до Публічного акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк», треті особи: ОСОБА_6, ОСОБА_8, про визнання договору поруки припиненим та визнання зобов'язань за договором поруки припиненими, за касаційною скаргою ОСОБА_9, яка діє в інтересах ОСОБА_6, на рішення Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 20 жовтня 2015 року та ухвалу апеляційного суду Дніпропетровської області від 25 листопада 2015 року,

в с т а н о в и л а:

У липні 2015 року Публічне акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк» (далі - ПАТ КБ «ПриватБанк») звернулося до суду з позовом до ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8 про стягнення заборгованості.

У серпні 2015 року ОСОБА_8 звернувся до суду із зустрічним позовом про визнання договору поруки припиненим та визнання зобов'язань за договором поруки припиненими.

У вересні 2015 року ОСОБА_7 звернулась до суду із зустрічним позовом про визнання договору поруки припиненим та визнання зобов'язань за договором поруки припиненими.

Рішенням Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 20 жовтня 2015 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Дніпропетровської області від 25 листопада 2015 року, позов ПАТ КБ «ПриватБанк» задоволено частково.

Стягнуто із ОСОБА_6 на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» заборгованість за кредитним договором у розмірі 53 802 грн 68 коп.

В задоволенні іншої частини позову відмовлено.

Вирішено питання про стягнення судових витрат.

Зустрічні позови задоволено.

Визнано припиненими договори поруки від 1 серпня 2007 року, які укладені між ОСОБА_8, ОСОБА_7 та ПАТ КБ «ПриватБанк».

Визнано зобов'язання ОСОБА_8, ОСОБА_7 за договорами поруки від 1 серпня 2007 року припиненими.

Вирішено питання про стягнення судових витрат.

У касаційній скарзі ОСОБА_9, яка діє в інтересах ОСОБА_6, просить суд касаційної інстанції скасувати оскаржувані судові рішення та передати справу на новий розгляд до суду першої інстанції, мотивуючи свої доводи порушенням судами норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ вважає, що касаційна скарга підлягає задоволенню з огляду на наступне.

Згідно із ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Згідно ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відповідно до ст. 214 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані (пропущення строку позовної давності тощо), які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Судами встановлено, що 1 серпня 2007 року між ПАТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_6 укладено кредитний договір № 79410-SOGL, за умовами якого ПАТ КБ «Приватбанк» надало останньому 76 450 грн зі строком повернення не пізніше 25 січня 2010 року (а. с. 11-14).

Відповідно до п. 1.3 кредитної угоди строк повернення кредиту та окремих частин - траншів кредиту, встановлюється договорами про видачу траншів кредиту, а також графіками погашення кредиту та процентів, які є невід'ємними додатками до договору про видачу траншу.

Пунктом 6.6 кредитної угоди при порушення позичальником строків платежів за будь-яким з грошових зобов'язань, передбачених цією угодою понад 120 днів, у зв'язку з чим банк вимушений буде звернутися до суду, позичальник повинен сплатити банку штраф у розмірі 250 грн + 5 % від суми позову.

1 серпня 2007 року між ПАТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_6 було укладено договір про видачу траншу № 79410-CRED згідно з яким банк зобов'язується надати кредитні кошти в частині загального кредиту, встановленого п. 1.2 кредитної угоди № 79410-SOGL у сумі 76 450 грн.

Пунктом 4.3 договору про видачу траншу позичальник сплачує банку проценти за користування траншем кредиту в розмірі 40 % річних на загальну суму заборгованості.

1 серпня 2007 року між ПАТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_7 було укладено договір поруки № 79410-1, за яким остання зобов'язалася відповідати перед кредитором за виконання ОСОБА_6 своїх обов'язків за кредитним договором (а. с. 16).

Відповідно до розрахунку заборгованості ПАТ КБ «Приватбанк» за договором № 79410-SOGL ОСОБА_6 має заборгованість у розмірі 211 353 грн 78 коп., а саме: 45 140 грн 30 коп. - заборгованість за кредитом, 166 213 грн 48 коп. - заборгованість за процентами за користування кредитом, 166 213 грн 48 коп. - несплачені проценти на прострочену заборгованість (з урахуванням вже стягнутої суми за рішенням суду у розмірі 140 606 грн 09 коп. сума заборгованості становить 70 747 грн 69 коп.) штраф (фіксована частина) 250 грн, штраф (відсоток від суми заборгованості) 3 537 грн 38 коп. (а. с. 4).

Задовольняючи частково позовні вимоги ПАТ КБ «ПриватБанк» та задовольняючи зустрічні позови ОСОБА_8 та ОСОБА_7, суд першої інстанції, з чим погодився й апеляційний суд, виходив з того, що перебіг позовної давності для вимог про стягнення заборгованості з ОСОБА_6 був перерваний з дати звернення ПАТ КБ «ПриватБанк» до Індустріального районного суду м. Дніпропетровська, а саме 25 липня 2012 року.

Проте повністю з таким висновком судів першої та апеляційної інстанцій погодитись не можна, оскільки суди дійшли його з порушенням норм матеріального та процесуального права.

Відповідно до ст. ст. 525, 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу. Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ст. 599 ЦК України, зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Як вбачається з матеріалів справи заочним рішенням Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 15 жовтня 2012 року позовні вимоги АТ КБ «Приватбанк» до ПАТ «Акцент-Банк», ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8 про стягнення заборгованості задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_6 на користь ПАТ КБ «Приватбанк» 130 606 грн 09 коп. Стягнуто з ОСОБА_6, ПАТ «Акцент-Банк» солідарно на користь ПАТ КБ «Приватбанк» 10 000 грн. В решті позову відмовлено. Відмовлено у стягненні заборгованості з поручителів ОСОБА_7, ОСОБА_8 (а. с. 146 - 147).

Суди першої та апеляційної інстанцій, вирішуючи спір, встановили, що заочним рішенням Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 15 жовтня 2012 року стягнуто з ОСОБА_10 заборгованість за кредитом у розмірі 130 606 грн 09 коп., проте суди обох інстанцій належним чином не перевірили чи виконано вказане рішення боржником та чи виконав він зобов'язання у повному обсязі.

Крім того, суди попередніх інстанції на порушення вимог ст. ст. 213, 214, 316 ЦПК України не встановили дійсних прав і обов'язків сторін, які випливають із кредитного договору; не дослідили надані позивачем розрахунки заборгованості за кредитним договором, період її нарахування та складові й, відповідно, не визначилися з дійсним обсягом відповідальності боржника, належним чином не вмотивували свого висновку щодо наявності правових підстав для задоволення позовних вимог ПАТ КБ «ПриватБанк». При цьому взагалі не з'ясували, чи було виконано заочне рішення.

Отже, суди у достатньому обсязі не визначилися з характером спірних правовідносин та правовою нормою, що підлягає застосуванню до них, й у порушення вимог ст. 10 ЦПК України не сприяли всебічному і повному з'ясуванню обставин справи, висновки судів ґрунтуються на припущеннях.

Таким чином, неповно з'ясувавши дійсні обставини справи, не надавши належної оцінки доказам, суди попередніх інстанцій допустили порушення норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи та відповідно до ч. 2 ст. 338 ЦПК України є підставою для скасування ухвалених рішень суду із передачею справи на новий розгляд до суду першої інстанції.

Керуючись ст. ст. 336, 338, 345 ЦПК України, колегія суддів cудової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_9, яка діє в інтересах ОСОБА_6, задовольнити.

Рішення Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 20 жовтня 2015 року та ухвалу апеляційного суду Дніпропетровської області від 25 листопада 2015 року скасувати.

Справу передати на новий розгляд до суду першої інстанції.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий О.О. Дьоміна

Судді: А.О. Леванчук

І.К.Парінова

В.О.Савченко

О.М.Ситнік