АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 22-ц/793/1092/16Головуючий по 1 інстанції
Категорія : 57 Свитка С. Л.
Доповідач в апеляційній інстанції
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 травня 2016 року Колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Черкаської області в складі:

головуючогоПальонного В. С.
суддівКарпенко О. В., Нерушак Л. В.
при секретаріШоколенко Т. М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Черкаси апеляційну скаргу представника товариства з обмеженою відповідальністю «Лізингова компанія «Ваш Авто» Григоренко Ірини Вікторівни на заочне рішення Корсунь-Шевченківського районного суду Черкаської області від 27 січня 2016 року у справі за позовом ОСОБА_7 до товариства з обмеженою відповідальністю «Лізингова компанія «Ваш Авто» про захист прав споживачів та визнання договору фінансового лізингу недійсним, -

в с т а н о в и л а :

В жовтні 2015 року ОСОБА_7 звернувся до суду з позовом до ТОВ «Лізингова компанія «Ваш Авто» про захист прав споживачів та визнання договору фінансового лізингу недійсним.

В обґрунтування позовних вимог вказував, що 13 жовтня 2015 року між ним і ТОВ «Лізингова компанія «Ваш Авто» було укладено договір фінансового лізингу №001624 з додатками, за умовами якого відповідач взяв на себе зобов'язання придбати предмет лізингу - трактор МТЗ - 82.1.26, зазначений у п. 1.1 договору та специфікації, що є додатком №2 до договору, вартістю 21304,55 доларів США, що еквівалентно 490 000 грн., у власність та передати предмет лізингу у його користування на строк і на умовах, передбачених договором.

Ним був сплачений адміністративний платіж в сумі 49000 грн. 00 коп., але виконання договору не відбулось.

Вважає, що умови договору фінансового лізингу не відповідають діючому законодавству та порушують його права як споживача, оскільки укладений договір містить ознаки фінансової послуги, що передбачає залучення фінансових активів від фізичних осіб і дані послуги можуть надаватися лише після отримання відповідної ліцензії, яка на час укладення цього договору відсутня.

Крім того, на його думку, спірний договір є недійсним, так як він не був нотаріально посвідчений і містить несправедливі умови, оскільки у випадку невиконання лізингодавцем свого зобов'язання придбати предмет лізингу, він не повертає лізингоодержувачу адміністративний платіж.

Посилаючись на ст. ст. 215, 216, 220, 799, 806 ЦК України, Закон України «Про фінансовий лізинг», Закон України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг», Закон України «Про захист прав споживачів», просив суд визнати недійсним договір фінансового лізингу №001624 від 13 жовтня 2015 року, стягнути з відповідача на його користь сплачені кошти в сумі 49000 грн., а також судові витрати.

Заочним рішенням Корсунь-Шевченківського районного суду Черкаської області від 27 січня 2016 року позов ОСОБА_7 задоволено.

Визнано недійсним договір фінансового лізингу №001624 з додатками, укладений 13 жовтня 2015 року між ОСОБА_7 та ТОВ «Лізингова компанія «Ваш Авто».

Стягнуто з ТОВ «Лізингова компанія «Ваш Авто» на користь ОСОБА_7 кошти в сумі 49000 грн. в рахунок повернення сплачених коштів за договором фінансового лізингу №001624 від 13 жовтня 2015 року та 1221 грн. 60 коп. судових витрат.

Ухвалою Корсунь-Шевченківського районного суду Черкаської області від 10 березня 2016 року заяву ТОВ «Лізингова компанія «Ваш Авто» про перегляд вказаного заочного рішення залишено без задоволення, після чого представник ТОВ «Лізингова компанія «Ваш Авто» оскаржила рішення суду в загальному порядку.

В апеляційній скарзі представник ТОВ «Лізингова компанія «Ваш Авто», посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати заочне рішення Корсунь-Шевченківського районного суду Черкаської області від 27 січня 2016 року та ухвалити нове рішення, яким відмовити в задоволенні позовних вимог ОСОБА_7

Заслухавши доповідь судді, пояснення ОСОБА_7 та його представника, які заперечували проти її задоволення, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Судом встановлено, що 13 жовтня 2015 року між позивачем і відповідачем був укладений договір фінансового лізингу з додатками, за умовами якого ТОВ «Лізингова компанія «ВАШ АВТО» зобов'язалося придбати у свою власність предмет лізингу - трактор «МТЗ 82.1.26» та передати цей трактор у користування позивача, який в свою чергу зобов'язався сплачувати за користування трактором періодичні лізингові платежі згідно графіку.

Договором передбачено право позивача отримати трактор у власність за умови повної сплати його вартості та інших витрат.

Згідно п.1.7 договору трактор передається у власність позивача не пізніше 120 робочих днів з моменту сплати ним на рахунок товариства авансового платежу, розмір якого складає 50% вартості предмета лізингу, адміністративного платежу в розмірі 10% вартості предмета лізингу, комісії в розмірі 3% вартості предмета лізингу за передачу предмета лізингу.

13 жовтня 2015 року позивач сплатив адміністративний платіж в сумі 49000 грн., але відповідач відмовився передавати предмет лізингу, після чого позивач звернувся до суду з позовом про визнання договору фінансового лізингу недійсним.

Вирішуючи спір, суд проаналізував зміст укладеного між сторонами договору фінансового лізингу на предмет відповідності його положенням Закону України «Про захист прав споживачів», зокрема статті 18 цього Закону, положенням ЦК України, і прийшов до обґрунтованого висновку про те, що в договорі виключені та обмежені права лізингоодержувача як споживача стосовно лізингодавця у разі неналежного виконання ним обов'язків, передбачених договором та законом, звужені обов'язки лізингодавця, які передбачені в Законі України «Про фінансовий лізинг» і положеннях ЦК України, повністю виключена відповідальність лізингодавця за невиконання або неналежне виконання обов'язків щодо передачі предмета лізингу, одночасно розширені права лізингодавця, які суперечать вимогам чинного законодавства.

Так, згідно п.1.4 договору лізингодавець не відповідає перед лізингоодержувачем за невиконання або неналежне виконання будь-якого зобов'язання щодо якості, комплектності, справності предмета лізингу, його заміни, введення в експлуатацію, усунення несправностей протягом гарантійного строку, своєчасного та повного задоволення гарантійних вимог, монтажу тощо. За вищенаведеними зобов'язаннями відповідає продавець.

За змістом ст. 808 ЦК України, якщо вибір продавця (постачальника) предмета договору лізингу був здійснений лізингодавцем, продавець та лізингодавець несуть перед лізингоодержувачем солідарну відповідальність за зобов'язанням щодо продажу (поставки) предмета договору лізингу.

Оскільки вибір продавця предмета лізингу за укладеним між позивачем та відповідачем договором здійснює відповідач, так як в договорі відсутні будь-які відомості про продавця товару, його найменування та місцезнаходження, куди має звертатися споживач у випадку порушення якості, комплектності та інших умов з продажу товару, то п.1.4 договору фактично усуває лізингодавця від відповідальності в частині якості, комплектності, справності предмета лізингу і суперечить положенням статті 808 ЦК України.

Крім цього, умовами п.3.2.7 договору передбачено право лізингодавця в односторонньому порядку розірвати договір за обставин, що не залежать від лізингоодержувача, без повернення адміністративного платежу, а пунктом 3.2.6 договору передбачено право лізингодавця в односторонньому порядку розірвати договір без повідомлення про це лізингоодержувача.

Умови зазначених пунктів договору фінансового лізингу порушують принцип добросовісності, призводять до істотного дисбалансу договірних прав та обов'язків сторін, завдають шкоди позивачеві, а тому відповідно до ст.18 Закону України «Про захист прав споживачів» є несправедливими.

Вірним є і висновок суду про невідповідність оспорюваного договору вимогам законодавства в частині відсутності у лізингодавця відповідного дозволу (ліцензії) на вчинення такого договору.

Так, згідно пункту 4 частини першої статті 34 Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг» діяльність з надання будь-яких фінансових послуг, що передбачають пряме або опосередковане залучення фінансових активів від фізичних осіб може здійснюватись лише фінансовими установами після отримання відповідної ліцензії.

Послуга з адміністрування фінансових активів для придбання товарів у групах є фінансовою послугою (пункт 11-1 статті 4 Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг).

Відповідно до ч.1 ст.227 ЦК України право чин юридичної особи, вчинений нею без відповідного дозволу (ліцензії), може бути визнаний судом недійсним.

З матеріалів справи не вбачається наявність у відповідача ТОВ «Лізингова компанія «ВАШ АВТО» ліцензії для здійснення фінансових послуг щодо залучення фінансових активів від фізичних осіб, що свідчить про укладення ним договору фінансового лізингу з порушенням вимог законодавства.

Визначаючи правову природу оспорюваного договору, суд правильно виходив з того, що цей договір є змішаним договором, який містить також елементи договору оренди (найму) та договору купівлі-продажу транспортного засобу.

Відповідно до ч.2 ст. 806 ЦК України до договору лізингу застосовуються загальні положення про найм (оренду) з урахуванням особливостей, встановлених цим параграфом та законом. До відносин, пов'язаних з лізингом, застосовуються загальні положення про купівлю-продаж та положення про договір поставки, якщо інше не встановлено законом.

Згідно ст. 799 ЦК України договір найму транспортного засобу укладається у письмовій формі; договір найму транспортного засобу за участю фізичної особи підлягає нотаріальному посвідченню.

Відповідно до ч.1 ст.220 ЦК України у разі недодержання сторонами вимоги закону про нотаріальне посвідчення договору такий договір є нікчемним.

З матеріалів справи вбачається, що договір фінансового лізингу від 13 жовтня 2015 року між ОСОБА_8 і ТОВ «Лізингова компанія «Ваш Авто» нотаріально не посвідчувався.

Згідно ч.1 ст.215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою-третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.

Відповідно до ч.1 ст.203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам.

Стаття 18 Закону України «Про захист прав споживачів» містить самостійні підстави визнання угоди (чи її умов) недійсною.

Так, за змістом частини п'ятої цієї норми у разі визнання окремого положення договору, включаючи ціну договору, несправедливим може бути визнано недійсним або змінено саме це положення, а не сам договір.

Тільки у разі, коли зміна окремих положень або визнання їх недійсними зумовлює зміну інших положень договору, на вимогу споживача такі положення підлягають зміні або договір може бути визнаний недійсним у цілому (частина шоста статті 18 Закону).

Встановивши несправедливість умов оспорюваного договору, відсутність ліцензії у відповідача для здійснення фінансової діяльності та нотаріального посвідчення спірного договору, суд прийшов до обґрунтованого висновку про наявність підстав для визнання цього договору недійсним з підстав, визначених ст.ст. 215, 203 ЦК України та ст.18 Закону України «Про захист прав споживачів».

Доводи апеляційної скарги були предметом судового дослідження і висновків суду не спростовують.

З огляду на викладене колегія суддів вважає, що суд першої інстанції, встановивши дійсні обставини справи, дав належну оцінку зібраним доказам, правильно застосував норми матеріального права, не допустив порушень норм процесуального права, які призвели б до неправильного вирішення спору, і ухвалив у справі законне та обґрунтоване рішення, підстав для скасування якого колегія суддів не вбачає.

Керуючись ст. ст. 307, 308, 314, 315 ЦПК України, колегія суддів,-

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу відхилити.

Заочне рішення Корсунь-Шевченківського районного суду Черкаської області від 27 січня 2016 року у справі за позовом ОСОБА_7 до товариства з обмеженою відповідальністю «Лізингова компанія «Ваш Авто» про захист прав споживачів та визнання договору фінансового лізингу недійсним залишити без змін.

Ухвала набирає чинності з моменту проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом 20 днів з дня проголошення.

Головуючий :

Судді :