Справа № 758/746/16-ц
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 квітня 2016 року Подільський районний суд міста Києва у складі:

головуючого судді - Декаленко В. С.,

при секретарі - Кравцовій Ю. В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Києві цивільну справу за заявою ОСОБА_1 про встановлення факту належності правовстановлюючого документу, заінтересовані особи: департамент будівництва та житлового забезпечення Виконавчого органу Київської міської ради ( Київської міської державної адміністрації ), Реєстраційна служба Головного управління юстиції у м. Києві , суд,-

В С Т А Н О В И В :

Заявниця звернулась до суду з вищезазначеною заявою мотивуючи свої вимоги тим, що документом, що посвідчує її особу є паспорт громадянина України, НОМЕР_2 виданий 18.05.1999 року Подільським РУ ГУ МВС України в м. Києві з зазначенням її прізвища - ОСОБА_1, однак в Свідоцтві про право власності на квартиру, виданим 26 квітня 1999 року Головним управлінням житлового забезпечення Київської міської державної адміністрації, яке посвідчує, що квартира № 93, яка розташована в АДРЕСА_1, належить їй на праві приватної власності, її прізвище помилково було зазначено ОСОБА_1.

Посилається на те, що внаслідок такої, помилкової, зміни її прізвища, на даний час, виникли певні неузгодженості між документом, що посвідчує її особу та правовстановлюючим документом, який було видано на її ім'я, що не дає їй можливості зареєструвати право власності на квартиру в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно.

Зазначає, що підтвердженням факту належності їй, заявниці, свідоцтва про право власності на квартиру є ордер на жиле приміщення в будинку ЖБК № 074929 серія Ж, технічний паспорт на квартиру та довідка ЖБК « Автомат - 3 », в яких її прізвище зазначено вірно - ОСОБА_1.

З метою внесення зміни в прізвище в Свідоцтві про право власності на квартиру звернулась до Департаменту будівництва та житлового забезпечення виконавчого органу Київської міської ради ( Київської міської державної адміністрації), в який перейменоване Головне управління житлового забезпечення, яке було органом, який здійснював оформлення права власності та видав Свідоцтво про право власності на квартиру, однак отримала відмову та пропозицію звернутися до суду з метою встановлення факту, що має юридичне значення, в частині належності правовстановлюючого документу.

Мотивує свою заяву тим, що реєстрація речових прав на нерухоме майно ( квартиру ) також не можлива, оскільки різняться зазначення прізвища у правовстановлюючих документах та дійсним її прізвищем.

Посилається на те, що помилка у написані її прізвища позбавляє її права здійснення належної реєстрації належної на праві власності квартири, вона вимушена звертатись до суду з метою встановлення факту належності правовстановлюючого документу.

В судове засідання заявниця не з'явилась, про день, час місце розгляду справи повідомлена вчасно та належним чином, заявницею до суду надано заяву згідно якої остання просить провести розгляд справи за її відсутності, вимоги підтримує в повному обсязі та просить їх задовольнити.

Представники заінтересованої особи також в судове засідання не з'явились, про день час та місце розгляду справи повідомлені вчасно та належним чином, причини неявки суду не відомі.

Суд вважає за можливе розглядати справу за відсутності вищезазначених осіб відповідно до вимог ст.ст. 158, 169 ЦПК України.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що заява підлягає задоволенню виходячи з наступних підстав.

Судом встановлено, що на підставі Наказу Головного управління житлового забезпечення від 17.03.1999 року за № 211-С 26 квітня 1999 року Головним управлінням житлового забезпечення Київської міської державної адміністрації видано Свідоцтво про право власності на квартиру, яким посвідчено, що квартира № 93, яка розташована в АДРЕСА_1, складається з 2 кімнат, житловою площею 30,60 кв.м, загальною площею 51,30 кв.м. дійсно належить ОСОБА_1 на праві приватної власності (а.с.6).

Зі змісту заяви заявниці про встановлення факту належності правовстановлюючого документа особі вбачається, що остання обґрунтовує її тим, що в зазначеному правовстановлюючому документі, а саме Свідоцтві про право власності на квартиру Головним управлінням житлового забезпечення Київської міської державної адміністрації, була допущена помилка у написанні її прізвища, а саме замість «ОСОБА_1», зазначено «ОСОБА_1», що унеможливлює реалізацію ним свого права на відчуження земельної ділянки.

Як вже зазначалося вище, судом встановлено, що спірне Свідоцтво про право власності на квартиру НОМЕР_3 був виданий на підставі Наказу Головного управління житлового забезпечення від 17 березня 1999 року за № 211-С.

З наданого суду паспорта громадянина України НОМЕР_2 виданого Подільським РУ ГУМВС України в м. Києві 18.05.1999 року, вбачається, що прізвище його власника значиться як «ОСОБА_1», ім'я «ОСОБА_1», по-батькові «ОСОБА_1» (а.с. 4).

З наданої суду довідки ЖБК « Автомат-3» від 22.12.2015 року за № 631 ( а.с.13) вбачається, що остання видана ОСОБА_1 з підтвердженням того, що сума пайового внеску за квартиру в розмірі 10084,75( десять тисяч вісімдесят чотири карбованці 75 коп.) сплачена в повному обсязі 04.03.1999 року, що складає суму паєнакопичення….., що підтверджує пояснення заявниці щодо правильності її прізвища.

Також суду надано копію ордеру на жиле приміщення в будинку житлово-будівельного кооперативу № 074929 серія Ж( а.с.9), де зазначено, що ордер виданий члену ЖБК ОСОБА_1 з сім'єю на двох осіб на право зайняття житлового приміщення житловою площею 30,52 кв.м., що складається з двох кімнат в квартирі ізольованій за адресою АДРЕСА_1.

В підтвердження факту належності саме їй спірного Свідоцтва про право власності на квартиру останньою наданий і технічний паспорт Київського міського бюро технічної інвентаризації від 06.04.1999 року з зазначенням в ньому як власника квартири - ОСОБА_1 ( а.с.10-12).

Також судом встановлено, що заявниця зверталась із запитом до Департаменту будівництва та житлового забезпечення виконавчого органу Київської міської ради ( Київської міс якої державної адміністрації) щодо внесення змін до Свідоцтва на право приватної власності на квартиру НОМЕР_3, на який отримала від КП з експлуатації і ремонту житлового фонду «Житло-Сервіс» відмову та рекомендацію звернутися до суду для встановлення факту належності правовстановлюючого документа власникові майна, з посиланням на те, що на …..вказане свідоцтво про право власності видане з дотриманням передбаченої, на отой час, процедури державної реєстрації права власності на нерухоме майно. Оскільки Управління був органом, який здійснював оформлення права власності на підставі визначених законодавством документів, то оформлення права власності на вказану особу, за таких умов, не містить ознак проти правної поведінки суб'єкта владних повноважень(а.с. 7-8).

Стаття 234 ЦПК України визначає, що суд розглядає в порядку окремого провадження зокрема справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення.

Відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 256 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім'я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з ім'ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті.

Крім того, Пленум Верхового Суду України в п. 12 своєї Постанови від 31.03.1995 року № 5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» роз'яснив, що при розгляді справи про встановлення відповідно до п. 6 ст. 273 ЦПК факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім'я, по батькові, місце і час народження якої, зазначені в документі, не збігаються з ім'ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, вказаними у свідоцтві про народження або в паспорті, у тому числі, факту належності правовстановлюючого документа, в якому допущені помилки у прізвищі, імені, по батькові або замість імені чи по батькові зазначені ініціали суд повинен запропонувати заявникові подати докази про те, що правовстановлюючий документ належить йому і що організація, яка видала документ, не має можливості внести до нього відповідні виправлення. Разом з тим, цей порядок не застосовується, якщо виправлення в таких документах належним чином не застережені або ж їх реквізити нечітко виражені внаслідок тривалого використання, неналежного зберігання, тощо. Це є підставою для вирішення питання про встановлення факту, про який йдеться в документі, відповідно до чинного законодавства.

Враховуючи вищевикладене, встановлені в судовому засіданні обставини, суд приходить до висновку, що особа, яка зазначена в Свідоцтві про право власності на квартиру НОМЕР_3 від 26.04.1999 року, виданому Головним управлінням житлового забезпечення Київської міської державної адміністрації, а саме ОСОБА_1, та особа, яка зазначена в паспорті громадянина України НОМЕР_2 виданого Подільським РУ ГУМВС України в м. Києві 18.05.1999 року, а саме ОСОБА_1, є однією і тією ж особою, у зв'язку з чим володільцем зазначеного Свідоцтва про право власності на квартиру НОМЕР_3 є саме - ОСОБА_1.

Судом встановлено, що іншим способом виправити допущені помилки в правовстановлюючому документі, крім як встановити факт його належності заявниці, не вбачається можливим.

Статті 15, 16 ЦК України визначають, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Згідно ст.ст. 10, 11, 60 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

З врахуванням встановлених в судовому засіданні обставин справи, суд оцінюючи, належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок в їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженню наявних у справі доказів, приходить до висновку, що вимоги заявниці знайшли своє доведення в судовому засіданні, є такими, що ґрунтуються на вимогах чинного законодавства, а тому підлягають задоволенню.

На підставі викладеного, ст.ст. 15, 16 ЦК України, Постанови Пленуму Верхового Суду України від 31.03.1995 року № 5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», керуючись ст.ст. 3,10,11, 209, 213-215, 218, 223, 234, 235, 256-259 ЦПК України, суд,-

В И Р І Ш И В :

Заяву задовольнити.

Встановити факт належності ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, паспорт НОМЕР_2 виданий Подільським РУ ГУМВС України в м. Києві 18.05.1999 року, реєстраційний номер облікової картки платника податків:НОМЕР_1, правовстановлюючого документу, а саме Свідоцтва про право власності на квартиру НОМЕР_3, виданого 26 квітня 1999 року Головним управлінням житлового забезпечення Київської міської державної адміністрації.

Рішення може бути оскаржене до Апеляційного суду м. Києва.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення.

Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя В. С. Декаленко