Провадження №2/761/2484/2016
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

02 березня 2016 року Шевченківський районний суд м. Києва в складі:

головуючого судді Сіромашенко Н.В.,

при секретарі Толкач О.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу,-

ВИРІШИВ:

У липні 2015 р. позивач ОСОБА_1 звернувся до Шевченківського районного суду м.Києва з цивільним позовом, в яком поставлено питання про стягнення з відповідача ОСОБА_2 боргу в сумі 1529000,00 грн., який виник на підставі договору позики.

В обґрунтування заявлених вимог позивач вказує, що 20.04.2015 р. між ним та відповідачем було укладено договір позики в розмірі 1529000,00 грн. строком до 12.05.2015 р., за яким відповідач отримав зазначену суму. На день звернення до суду відповідач позику не повернув, що стало підставою для звернення до суду за захистом порушених прав.

В судовому засіданні представник позивача позов підтримав з підстав, викладених у позовні й заяві.

Відповідач проти задоволення позову заперечував. У письмових запереченнях відповідач стверджував, що укладений між ним та позивачем договір позики був спрямований на застосування договірних взаємовідносин на підприємстві для ведення обліку реалізованого товару, тобто сума товару перерахована у грошові кошти та зафіксована договором. Відповідач вказував, що будь-яких грошових коштів від позивача він не отримував, тому договір позики від 20.04.2015 р. не може бути використаний та застосований в якості належного доказу у справі.

У судовому засіданні відповідач та представник відповідача проти задоволення позову заперечували повністю.

Суд, заслухавши учасників судового розгляду, повно та всебічно дослідивши надані сторонами докази, оцінивши всі докази у їх сукупності, дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог виходячи з наступного.

Відповідно до ч.1 ст.57 ЦК України, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу, своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. (ч.1 ст.60 ЦПК України).

Так, суду представлено оригінал договору позики №б/н від 20.04.2015 р., укладеного між ОСОБА_1 (позикодавець) та ОСОБА_2 (позичальник), за умовами якого позикодавець передав позичальнику суму позики в розмірі 1529000,00 грн., яку останній мав повернути не пізніше 12.05.2015 р.

Згідно п.5.1. вищевказаного договору позики, укладений договір набуває чинності з моменту передачі позикодавцем суми позики і є дійсним до моменту повернення всієї суми запозичених коштів.

На підтвердження отримання відповідачем від позивача в борг грошових коштів у вказаному розмірі, 20.04.2015 р. власноруч відповідачем позивачу була надана розписка, яка засвідчена сторонами на звороті договору.

В ході судового розгляду сторони підтверджували підписання вказаного договору.

Відносини, які виникли між позивачем та відповідачем мають ознаки правовідносин, що регулюються параграфом 1 Глави 71 Цивільного кодексу України (позика).

Згідно з ч.1 ст.1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

За змістом ст.1047 ЦК України договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми.

Відповідно до ч.1 ст.1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Отже, відповідно до ст.ст.1046, 1049 ЦК України на позичальника покладається обов'язок повернення позикодавцю позики у такій же сумі грошових коштів, які були передані позичальнику позикодавцем у строк та в порядку, що встановлені укладеним договором.

Відповідно до 525 ЦК України, одностороння відмова від зобов'язання не допускається, якщо інше не встановлено законом чи договором.

Згідно із ст.526 ЦК України, зобов'язання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору, вимог кодексу, актів законодавства, а при відсутності таких вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ч.1. ст.530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Таким чином, з урахуванням наведеного, а також, враховуючи, те, що відповідачем зобов'язання за договором позики, у строк, встановлений в договорі, не виконано, виконання грошового зобов'язання прострочено, тому, суд дійшов висновку, що з відповідача на користь позивача підлягає стягненню сума позики за договором.

Також, відповідно до ст.88 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 6090,00 грн.

Керуючись ст.ст. 525, 526, 530, 1046, 1047, 1049 ЦК України, ст.ст. 10, 11, 57, 60, 61, 88, 179, 208, 209, 212-215, 218, 223, 292-296 ЦПК України, суд -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 1 529 000 (один мільйон п'ятсот двадцять дев'ять тисяч) гривень 00 коп., судовий збір в сумі 6090 (шість тисяч дев'яносто) гривень 00 коп., а всього 1 535 090 (один мільйон п'ятсот тридцять п'ять тисяч дев'яносто) гривень 00 коп.

Рішення може бути оскаржено до апеляційного суду м. Києва протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

СУДДЯ: