Справа № 539/2515/16-ц
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 вересня 2016 року Лубенський міськрайонний суд

Полтавської області

В складі: головуючого судді - Жаги Е. Г.

при секретарі - Гусак А.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду міста Лубни цивільну справу за заявою ОСОБА_1 про встановлення факту прийняття спадщини шляхом вступу в управління та володіння майном, -

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернувся в суд із заявою про встановлення факту прийняття спадщини шляхом вступу в управління та володіння майном.

Свої вимоги обґрунтовував тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 року помер його брат - ОСОБА_2, останнім місцем проживання якого було АДРЕСА_1.

Після смерті брата він взяв на себе організацію його поховання та управління його майном. Окремо він взяв на збереження сімейні фотографії та документи, розпорядився частиною братового майна: продав старі меблі та речі домашнього вжитку, до цього часу зберігає оригінали документів : свідоцтво про смерть брата, Державний акт на право власності на землю, свідоцтво про народження ОСОБА_2.

Після смерті ОСОБА_2 залишилося спадкове майно у вигляді земельної ділянки площею 3, 70 га, яка розташована на території Лукімської сільської ради Оржицького району Полтавської області.

За життя ОСОБА_2 на спадкове майно заповідального розпорядження не залишив, його єдиним спадкоємцем за законом є він - ОСОБА_1.

Розпорядившись майном брата він вважав, що прийняв спадщину, але звернувшись на даний час до нотаріуса із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщинупісля смерті брата, він отримав відмову, мотивовану тим, що пропустив строк для звернення з заявою про прийняття спадщини, та на момент смерті брата не проживав разом з ним.

Прохає суд встановити факт прийняття ним спадщини на майно, що залишилися після смерті його брата ОСОБА_2, шляхом вступу в управління та володіння майном.

У судовому засіданні заявник ОСОБА_1 та його представник ОСОБА_3 заявлені вимоги підтримали, прохали встановити факт прийняття ОСОБА_1 спадщини, що залишилася після смерті його брата ОСОБА_2.

Представник Територіальної громади в особі Лукімської сільської ради Оржицького району в судове засідання не з'явився, сільський голова звернувся до суду з заявою в якій прохав справу розглядати без їх участі, по суті заявлених вимог сільська рада не заперечує.

Приватний нотаріус Черненко О.О. звернулась до суду з заявою, прохаючи справу розглядати без її участі, проти задоволення заяви не заперечувала.

Заслухавши заявника, його представника ОСОБА_5, покази свідків ОСОБА_6 та ОСОБА_7, вивчивши матеріали справи, суд вважає, що заява підлягає задоволенню.

Згідно ст. 549 ЦК України 1963 року спадкоємець вважається таким, що прийняв спадщину, якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном.

Встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 року помер ОСОБА_2, рідний брат заявника ОСОБА_1, що підтверджується копію свідоцтва про смерть та копіями свідоцтв про народження (а.с.3,4).

Як стверджує заявник, після смерті брата він взяв на себе організацію його поховання та управління його майном. Окремо він взяв на збереження сімейні фотографії та документи, розпорядився частиною братового майна: продав старі меблі та речі домашнього вжитку, до цього часу зберігає оригінали документів : свідоцтво про смерть брата, Державний акт на право власності на землю, свідоцтво про народження ОСОБА_2. Даний факт підтверджується також довідками Лукімської сільської ради Оржицького району Полтавської області (а.с.7,8).

Після смерті ОСОБА_2 залишилося спадкове майно у вигляді земельної ділянки площею 3, 70 га, яка розташована на території Лукімської сільської ради Оржицького району Полтавської області (а.с.5).

Заявник є єдиним спадкоємцем на майно померлого ОСОБА_2 і фактично прийняв спадщину після його смерті, розпорядившись належним йому майном.

При зверненні до нотаріальної контори з приводу оформлення спадщини після померлого брата, заявник ОСОБА_1 отримав відмову мотивовану тим, що він в установлений строк не подав заяву про прийняття спадщини та на момент смерті ОСОБА_2 постійно не проживав за його адресою (а.с.6).

Свідки ОСОБА_6 та ОСОБА_7 в судовому засіданні підтвердили той факт, що ОСОБА_1 фактично прийняв спадщину після смерті ОСОБА_2, здійснив його поховання та розпорядився майном померлого.

Відповідно до ст.549 ЦК УРСР 1963 року, спадкоємець прийняв спадщину, якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини.

Згідно роз'яснень Вищого Спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16.05.2013 року, при вирішенні спорів про спадкування, спадщина по яких відкрилася і була прийнята до 01 січня 2004 року, не допускається застосування судами норм Цивільного Кодексу 2003 року, а застосуванню підлягають норми законодавства, чинного на час відкриття спадщини, зокрема ЦК УРСР.

Відповідно до роз'яснень Пленуму Верховного Суду України, викладених в Постанові «Про практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» №5 від 31.03.1995 року (з відповідними змінами, які діяли на час виникнення даних правовідносин), заява про встановлення факту прийняття спадщини та місця її відкриття може бути розглянута судом, якщо орган, який вчиняє нотаріальні дії, не вправі видати заявникові свідоцтво про право на спадщину через відсутність або недостатність документів, що необхідні для підтвердження в нотаріальному порядку факту вступу в управління або володіння спадковим майном.

У відповідності до постнови №7 Пленуму Верховного суду України від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування», якщо виникнення права на спадкування залежить від доведення певних фактів, особа може звернутися в суд із заявою про встановлення цих фактів, яка, у разі відсутності спору, розглядається за правилами окремого провадження. Закрема, у такому порядку суди повинні розглядати заяви про встановлення родинних відносин із спадкодавцем, проживання з ним однією сім»єю , постіного проживання разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, прийняття спадщини, яка відкрилася до 1 січня 2004 року.

Заявник ОСОБА_1 є спадкоємцем на майно померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 року ОСОБА_2, оскільки являється його братом, що підтверджується копіями свідоцтв про їх народження.

Враховуючи вищевикладене, відсутність спору та інших шляхів для захисту прав ОСОБА_1, а також те, що заявник фактично вступив у володіння майном, отриманим у спадщину, суд вважає за можливе його вимоги задовольнити.

Керуючись ст. 549 ЦК України (1963 року), постновою №7 Пленуму Верховного суду України від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування», ст.ст. 3, 15, 60, 256 - 259 ЦПК України,суд,-

В И Р І Ш И В:

Заяву ОСОБА_1 про встановлення факту прийняття спадщини шляхом вступу в управління та володіння майном задовольнити.

Встановити факт прийняття ОСОБА_1 спадщини що залишилася після смерті ОСОБА_2, який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 року в с.Нижній Іржавець Оржицького району Полтавської області, шляхом вступу в управління та володіння майном.

Рішення може бути оскаржено до апеляційного суду Полтавської області протягом 10 днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні в судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу до апеляційного суду Полтавської області через суд першої інстанції протягом десяти днів з дня отримання копії рішення.

Суддя Лубенського

міськрайонного суду Жага Е. Г.