Справа № 712/8148/16-ц
Провадження № 2/712/1952/16
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29 вересня 2016 року Соснівський районний суд м. Черкаси в складі:

головуючого судді Романенко В.А.

при секретарі - Таран А.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Черкаси цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ПАТ «Черкасигаз», третя особа: Обєднання співвласників багатоквартирного будинку «Гоголя 137» про надання дозволу на встановлення автономного двоконтурного газового котла та надання технічних умов на проектування, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ПАТ «Черкасигаз», третя особа: Обєднання співвласників багатоквартирного будинку «Гоголя 137» про надання дозволу на встановлення автономного двоконтурного газового котла та надання технічних умов на проектування, посилаючись на те, що 21.12.2011 року вона звернулася до ПАТ «Черкасигаз» із заявою про надання технічних умов і розробку проектної документації на установку двоконтурного газового котла типу «Vissman» Р - 24 квт, для потреб резервного гарячого водопостачання в квартирі багатоквартирного будинку за адресою АДРЕСА_1.

26.12.2011 року листом за № 6933/42 ПАТ «Черкасигаз» відмовив їй у наданні дозволу на встановлення автономного двоконтурного газового котла та надання технічних умов на проектування встановлення резервного ГВП у належній позивачу АДРЕСА_2, посилаючись на те, що згідно вимог п. 1.4.1 «Правил утримання жилих будинків та прибудованих територій» переобладнання (улаштування індивідуального опалення та іншого інженерного обладнання) жилих і нежилих у жилих будинках приміщень дозволяється робити після одержання дозволу виконавчого комітету місцевої Ради народних депутатів відповідно до законодавства.

27.04.2012 року вона звернулася із заявою до Черкаської міської ради.

08.05.2012 року листом за № 2873-2 Департамент містобудування Черкаської міської ради проінформував, що відповідно до п. 4 «Переліку обєктів будівництва, для проектування яких містобудівні умови та обмеження не надаються» для влаштування гарячого водопостачання шляхом встановлення газового котла містобудівні умови та обмеження не надаються.

У відповіді на запит № 797 від 28.04.2007 року Управління житлово-комунального господарства міськвиконкому м. Черкаси повідомлено, що оформлення права власності житлового будинку № 137 по вул. Гоголя ведеться по квартирно згідно договору на дольову участь та акту прийому-передачі між Корпорацією «Житлобуд 1» та громадянами.

Після цього позивач неодноразово звертався до ПАТ «Черкасигаз» із заявами про надання технічних умов і розробку проектної документації на установку двоконтурного газового котла типу «Vissman» Р - 24 квт, для потреб резервного гарячого водопостачання в квартирі багатоквартирного будинку за адресою АДРЕСА_1, на що отримав відмову.

Відповідач свою відмову мотивує тим, що внутрішньо будинкова система газопостачання житлового будинку № 137 по вул. Гоголя ні у власності, ні у користуванні товариства не перебуває, а лише обслуговується згідно договору з ДПРЕУ ЗАТ «Житлобуд» № 5 від 31.12.2009 року на планово-технічне обслуговування внутрішніх систем газопостачання житлових будинків.

Внаслідок дій відповідача, позивач протиправно обмежений в реалізації своїх законних прав власника квартири АДРЕСА_3, оскільки не має можливості скористатися своїм правом передбаченим ст.ст. 316, 317, 319 Цивільного кодексу України. Своєю відмовою відповідач порушує вимоги п. 1 ст. 321 Цивільного кодексу України, оскільки обмежує право позивача як власника квартири користуватися своїм майном.

Також в звязку з закінченням опалювального сезону припинено надання послуг з підігріву води, що в свою чергу завдало позивачу моральних та фізичних незручностей повязаних із тим, що позивач є інвалідом II групи. Враховуючи стан здоров'я позивача, встановлення індивідуального опалення є необхідним, оскільки він зможе здійснювати регулювання споживання газу для своїх потреб, чого за централізованого опалення зробити не може.

Встановлення двоконтурного газового котла типу «Vissman» Р - 24 квт, для потреб резервного гарячого водопостачання в квартирі багатоквартирного будинку за адресою АДРЕСА_1 прав інших осіб не порушує, та згоди співвласників не потребує.

Оскільки листом Голови правління ОСБЕ «Гоголя, 137» № 35 від 05.06.2015 року повідомлено, що у відповідності до Статуту ОСББ «Гоголя 137» для забезпечення реалізації прав власників приміщень та сприяння членам обєднання в отриманні житлово-комунальних послуг належної якості дозволено встановлення в квартирі АДРЕСА_4 двоконтурного газового котла Р - 24 квт, для потреб резервного гарячого водопостачання та додаткового опалення ванної кімнати в тому числі і рукомийника.

Внаслідок багаторічних суперечок позивач не може належним чином задовольняти свої потреби щодо резервного гарячого водопостачання та опалення. На підставі цього, враховуючи те, що позивач інвалід II групи відсутність гарячого водопостачання призводить до частих захворювань, що завдає моральної шкоди позивачу.

Просить суд зобовязати ПАТ «Черкасигаз» надати технічні умови на встановлення двоконтурного газового котла типу «Vissman» Р - 24 квт, для потреб резервного гарячого водопостачання в квартирі багатоквартирного будинку за адресою АДРЕСА_5. Стягнути на користь позивача моральну шкоду в розмірі 50000 гривень.

Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав в повному обсязі, та просив суд їх задовольнити.

Представник ПАТ «Черкасигаз» в судовому засіданні позовні вимоги не визнав, у задоволенні позову просив суд відмовити. Всі свої заперечення виклав у письмовій формі, які приєднані до матеріалів справи.

Представник Обєднання співвласників багатоквартирного будинку «Гоголя 137-1» в судовому засідання не заперечувати проти задоволення позову.

Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, судом встановлені наступні факти та відповідні правовідносини.

Згідно ч. 1 ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Суд, здійснюючи правосуддя, захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України (ст.4 ЦПК України).

Відповідно до вимог статті 214 ЦПК під час ухвалення рішення суд вирішує, чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин.

В судовому засіданні встановлено, що 21.12.2011 року ОСОБА_1 звернулася до ПАТ «Черкасигаз» із заявою про надання технічних умов і розробку проектної документації на установку двоконтурного газового котла типу «Vissman» Р - 24 квт, для потреб резервного гарячого водопостачання в квартирі багатоквартирного будинку за адресою АДРЕСА_1.

26.12.2011 року листом за № 6933/42 ПАТ «Черкасигаз» відмовив ОСОБА_1 у наданні дозволу на встановлення автономного двоконтурного газового котла та надання технічних умов на проектування встановлення резервного ГВП у належній позивачу АДРЕСА_2, посилаючись на те, що згідно вимог п. 1.4.1 «Правил утримання жилих будинків та прибудованих територій» переобладнання (улаштування індивідуального опалення та іншого інженерного обладнання) жилих і нежилих у жилих будинках приміщень дозволяється робити після одержання дозволу виконавчого комітету місцевої Ради народних депутатів відповідно до законодавства.

27.04.2012 року позивач звернулася із заявою до Черкаської міської ради, та 08.05.2012 року листом за № 2873-2 Департамент містобудування Черкаської міської ради проінформував, що відповідно до п. 4 «Переліку обєктів будівництва, для проектування яких містобудівні умови та обмеження не надаються» для влаштування гарячого водопостачання шляхом встановлення газового котла містобудівні умови та обмеження не надаються.

Відповідно до ч. 1 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. При здійсненні своїх прав та виконанні обов'язків власник зобов'язаний додержуватися моральних засад суспільства (ч. 2 ст. 319 ЦК України).

В судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_1 перебуває у зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_2.

Відповідно до ст. 60 СК України, майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу).

Згідно зі ст. 368 ЦК України майно, придбане подружжям в період шлюбу є їх спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором між ними чи законом.

Для визнання майна, придбаного в період шлюбу, об'єктом спільної сумісної власності подружжя немає значення на ім'я кого з подружжя воно оформлене та зареєстроване. Крім того, чоловік та жінка мають рівні права на володіння, користування та розпорядження майном, яке їм належить на праві спільної сумісної власності.

На підставі викладеного, ОСОБА_1 має право звертатися до суду з даним позовом.

Порядок відключення від мереж централізованого опалення та гарячого водопостачання житлових будинків регулюється Правилами надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затвердженими постановою Кабінету Міністрів України від 21.07.2005 № 630, та Порядком відключення окремих житлових будинків від мереж централізованого опалення та постачання гарячої води при відмові споживачів від централізованого теплопостачання, затвердженим наказом Міністерства будівництва, архітектури та житлово-комунального господарства України від 22.11.2005 року № 4.

Відповідно до пункту 2.1 Порядку, рішення про відключення будинку від системи централізованого опалення з улаштуванням індивідуального опалення повинно бути підтримане всіма власниками (уповноваженими особами власників) приміщень у житловому будинку.

При цьому, згідно з пунктом 1.2 Порядку для реалізації права споживачів на відмову від отримання послуг централізованого опалення гарячого водопостачання орган місцевого самоврядування або місцевий орган виконавчої влади створює своїм рішенням постійно діючу міжвідомчу комісію для розгляду питань щодо відключення споживачів від мереж централізованого опалення і гарячого водопостачання.

Також, нормами Порядку визначено, що Міжвідомча комісія розглядає на своєму засіданні заяви про відключення; приймає рішення щодо відключення, улаштування індивідуальної (автономної) системи теплопостачання та збір вихідних даних і технічних умов для виготовлення проектної документації. Відключення приміщень від внутрішньо будинкових мереж централізованого опалення та гарячого водопостачання виконується монтажною організацією в між опалювальний період. По закінченні робіт складається акт про відключення будинку від мереж централізованого опалення та гарячого водопостачання і в десятиденний термін подається заявником до Міжвідомчої комісії на затвердження. Після затвердження акта на черговому засіданні Міжвідомчої комісії сторони переглядають умови договору про надання послуг з централізованого теплопостачання.

Власником вищезазначеного обєкта газопостачання документально не підтверджені правові підстави для встановлення газового котла.

Крім того, посилання представника позивача, що даний газовий котел є резервним, суд не бере до уваги, оскільки чинним законодавством не передбачено встановлення резервного котла.

Позивач стверджує, що відсутністю резервного гарячого водопостачання та опалення їй завдано моральну шкоду у розмірі 50000,00 грн.

При цьому, позивач не зазначив правові підстави, на які він посилається вимагаючи захистити його права.

Загальні підстави відшкодування моральної шкоди, визначені ч. 1 статті 23 ЦК України згідно якої особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.

Відповідно до ч. 2 ст. 23 ЦК України моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.

Згідно ч. 1 ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Відповідно до Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» моральна шкода може полягати, зокрема: у приниженні честі, гідності, престижу або ділової репутації, моральних переживаннях у звязку з ушкодженням здоровя, у порушенні права власності (в тому числі інтелектуальної), прав, наданих споживачам, інших цивільних прав, у звязку з незаконним перебуванням під слідством і судом, у порушенні нормальних життєвих звязків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків.

Якщо звернутись до пункту 2 зазначеної постанови, то прямо видно, що спори про відшкодування заподіяної фізичній чи юридичній особі моральної (немайнової) шкоди розглядаються, зокрема, коли право на її відшкодування безпосередньо передбачено нормами Конституції або випливає з її положень.

П. 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» пояснено, що спори про відшкодування заподіяної фізичній чи юридичній особі моральної (немайнової) шкоди розглядаються, зокрема: - коли право на її відшкодування безпосередньо передбачено нормами Конституції або випливає з її положень; у випадках, передбачених статтями 7, 440-1 Цивільного кодексу Української РСР (далі - ЦК) та іншим законодавством, яке встановлює відповідальність за заподіяння моральної шкоди (наприклад, ст. 49 Закону «Про інформацію», ст. 44 Закону «Про авторське право і суміжні права»; при порушенні зобов'язань, які підпадають під дію Закону «Про захист прав споживачів» чи інших законів, що регулюють такі зобов'язання і передбачають відшкодування моральної (немайнової) шкоди.

Абзац 2 пункту 15 постанови Пленуму Верховного суду України від 25 травня 2001 року № 5 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» зобов'язує суди з'ясовувати при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв'язку між шкодою і протиправним діянням заподіювана та вини останнього в її заподіянні.

Суд, зокрема, повинен з'ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить.

Крім того, в п. 5. Постанови Пленуму Верховного суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» зазначається про необхідність у кожному конкретному випадку з`ясовувати характер правовідносин сторін і встановлювати, якими правовими нормами вони регулюються та чи допускає відповідне законодавство відшкодування моральної шкоди.

Таким чином, у кожному конкретному випадку відшкодування моральної шкоди залежить як від характеру правовідносин сторін, у яких виникає спір, так і від того, допускають чи ні правові норми, які повинні застосовуватися до врегулювання цих відносин, відшкодування моральної шкоди.

Пленум Верховного Суду України в Постанові «Про судову практику про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» від 31 березня 1995 року визначив поняття моральної шкоди, отже під моральною шкодою, слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями чи бездіяльністю осіб. Врегульовано питання відшкодування моральної шкоди і ст. ст. 1167, 1168 ЦКУ, де зокрема зазначено, що моральна шкода завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини. Отже, для відшкодування моральної шкоди необхідно з'ясувати такі обставини, як наявність такої шкоди, протиправна поведінка заподіювана, наявність причинного зв'язку між шкодою і протиправною поведінкою заподіювана та вина.

Дії Товариства, щодо дотримання порядку, встановленого для улаштування індивідуальної системи опалення є правомірними та відповідають чинному законодавству України. Під час розгляду справи позивачем не подано належних і допустимих доказів заподіяння йому моральної шкоди, а також наявності вини відповідача у їх спричиненні, в судовому засіданні відповідні вимоги належно не обґрунтовані позивачем, а тому позовні вимоги про стягнення моральної шкоди не підлягають до задоволення.

Відповідно до ч. 1, 3 ст. 212 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

Статтею 60 ЦПК України передбачено, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, доведенню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення по справі і щодо яких у сторін і інших осіб, які беруть у справі, виникає спір.

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що позовні вимоги не підлягають до задоволення.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 3, 10, 11, 60, 88, 147, 212, 213-215, 218 ЦПК України, ст.ст. 23, 319, 1167 ЦК України, Постановою Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», Постановою Пленуму Верховного суду України від 25 травня 2001 року № 5 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» суд,

В И Р І Ш И В:

В позові ОСОБА_1 до ПАТ «Черкасигаз», третя особа: Обєднання співвласників багатоквартирного будинку «Гоголя 137» про надання дозволу на встановлення автономного двоконтурного газового котла та надання технічних умов на проектування відмовити.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Черкаського апеляційного суду протягом десяти днів з моменту його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Головуючий: