Справа № 144/389/16-ц
Провадження № 2/144/303/16
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"20" вересня 2016 р. Теплицький районний суд Вінницької області

в складі: головуючого - судді Германа О.С.,

секретаря судового засідання - Пігулі А.А.,

за участю представника позивача ОСОБА_1 - ОСОБА_2, представників відповідача ПП «ЗІС» - ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в смт. Теплик справу за позовом ОСОБА_1 до Приватного підприємства «ЗІС», третя особа на стороні відповідача, яка не заявляє самостійних вимог відділ Держгеокадастру у Теплицькому районі, про визнання договору оренди землі недійсним,

ВСТАНОВИВ:

В березні 2016 року до суду через представника за довіреністю ОСОБА_2, звернувся ОСОБА_1 з позовом до ПП «ЗІС» с. Війтівка Бершадського району про визнання договору оренди землі недійсним. Вказав, що він є власником земельної ділянки, яка призначена для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що підтверджується відповідним державним актом. В січні 2015 року йому стало відомо, що існує договір оренди землі, укладений нібито між ним та ПП «ЗІС», відповідно якого відповідач має право користування земельною ділянкою строком на 10 років. Враховуючи, що даний договір він не підписував, нікого не уповноважував це зробити, просить визнати даний договір оренди землі недійсним.

В судовому засіданні представник позивача ОСОБА_1 ОСОБА_2, яка діє на підставі довіреності від 16 травня 2016 року, підтримала заявлені вимоги, пояснила, що її пояснення викладені у позовній заяві. Додала, що змін(доповнень) до оспорюваного договору оренди землі від 19 квітня 2006 року позивач ОСОБА_1 не підписував та не отримував їх. Отримував від ПП «ЗІС» за користування ними його земельною ділянкою - зерно з 2006 року.

Представник відповідача ПП «ЗІС» - ОСОБА_3, який діє на підставі довіреності від 01 червня 2016 року, позов не визнав, посилаючись на письмові заперечення проти позову. Вказав, що позивачу ОСОБА_1 було відомо про договір оренди землі від 19.04.2006, з часу його підписання, а саме з квітня 2006 року. З 2006 року ОСОБА_1 щороку отримує орендну плату, яка з 2006 року після внесення змін, збільшилась. В 2010 році ПП «ЗІС» з позивачем ОСОБА_1, укладали зміни(доповнення) до оспорюваного договору, які позивач особисто підписував. В 2012 році позивач отримав копію змін (доповнень) до договору оренди землі від 19 квітня 2006 року. Просить застосувати строк позовної давності і відмовити у позові, оскільки термін позовної давності сплив, так як з моменту підписання договору оренди пройшло більше трьох років. Також підтверджується сплив строку позовної давності, укладеними змінами(доповненнями) від 07 травня 2010 року, до договору оренди землі від 19 квітня 2006 року, згідно яких продовжувався строк оренди земельної ділянки та збільшувався розмір орендної плати. Тому йому стало відомо про існування договору чи він мав би знати про його існування, якщо не з 2006 року то з 07 травня 2010 року, або з 2012 року коли отримував копію змін(доповнень).

Від Відділу Держгеокадастру у Теплицькому районі надійшла заява про розгляд справи у відсутність представника відділу.

Свідок ОСОБА_4 надала суду наступні показання, що працює в ПП «ЗІС» бухгалтером. В 2006 році підприємство укладало договори оренди землі з жителями с. Петрашівка, люди приходили з документами. Серед осіб які прийшли укладати договори був ОСОБА_1 Договір оренди підписував ОСОБА_1 У травні 2010 року між ПП «ЗІС» та ОСОБА_1 були укладені зміни(доповнення) до договору оренди землі від 2006 року, а у 2012 році отримував на руки копію змін(доповнень) до договору оренди землі. Отримував від ПП «ЗІС» орендну плату за користування земельною ділянкою з 2006 року.

Свідок ОСОБА_5 надала суду наступні показання, що з 2006 року працює в ПП «ЗІС» бухгалтером. Договори оренди з жителями с. Петрашівка укладались в приміщенні сільського будинку культури, люди приходили з своїми документами. У 2006 році памятає, що позивач, підписувала договір оренди землі з ПП «ЗІС» особисто. Вона особисто перевіряла паспортні дані та робила копію паспорта, після чого давала примірник договору для підпису. Позивач регулярно отримувала орендну плату. Ніяких претензій під час підписання договору оренди землі до ПП «ЗІС» не мав. Позивач підписував зміни(доповнення) до договору оренди землі у 2010 році. Під час підписання змін отримував орендну плату у вигляді цукру. Згодом йому на руки було видано копію змін(доповнень).

Свідок ОСОБА_6 надала суду наступні показання, що з 2007 року працює в ПП «ЗІС» завскладом. ОСОБА_1 завжди особисто отримував орендну плату. Їй відомо про те що у травні 2010 року позивач приходив на тракторну бригаду ПП «ЗІС» та підписував зміни(доповнення) до договору оренди землі від 2006 року, після чого отримував орендну плату у вигляді цукру. Претензій щодо укладання змін до договору оренди землі ОСОБА_1 не висловлював.

Заслухавши пояснення осіб, які беруть участь у справі, показання свідків, дослідивши надані документи і матеріали, всебічно та повно зясувавши обставини, на яких ґрунтуються вимоги та заперечення, обєктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення її по суті, суд вважає, що в позові необхідно відмовити.

Судом встановлено, що позивач ОСОБА_1 є власником земельної ділянки, що підтверджується державним актом на право власності на землю серії ЯА № 104383(а.с. 6). Між позивачем та ПП «ЗІС» с. Війтівка Бершадського району 19 квітня 2006 року підписано договір оренди землі № 371, щодо цієї земельної ділянки строком на 10 років (а.с. 7-8). Вказаний договір було зареєстровано в Теплицькому районному відділі Вінницької регіональної філії ДП «Центр ДЗК» 09 серпня 2006 року за № 57. 07 травня 2010 року до вказаного договору було внесено зміни в частині строку дії договору, де змінено строк дії договору до 2025 року та змінено розмір орендної плати, дані зміни зареєстровані у Теплицькому районному відділі Вінницької регіональної філії ДП «Центр ДЗК» 12 травня 2010 року за № 34 (а.с. 155).

Відповідно до ч. 2 ст. 203 ЦК України особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності, відповідно до ч. 3 ст. 203 ЦК України волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його сторонами(ч.2 ст. 207 ЦК України).

Частиною першою статті 215 ЦК України визначено, що підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною(сторонами) вимог, які встановлені частинами першою-третьою, пятою та шостою статті 203 ЦК України.

Статтею 208 ЦК України встановлено, що правочини між фізичною та юридичною особами належить вчиняти у письмовій формі.

Відповідно ч.1 ст. 14 Закону України «Про оренду землі» договір оренди землі укладається у письмовій формі і за бажанням однієї із сторін може бути посвідчений нотаріально.

Частиною першою статті 216 ЦК України встановлено, що недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що повязані з його недійсністю.

Згідно ч. 1 ст. 218 ЦК України - заперечення однією із сторін факту вчинення правочину або оспорювання окремих його частин може доводитися письмовими доказами, засобами аудіо-, відеозапису та іншими доказами. Рішення суду не може грунтуватися на свідченнях свідків.

Тому покази свідків ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, суд не бере до уваги в силу ст. 59 ЦПК України - суд не бере до уваги докази, які одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

У відповідності до ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір, доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Так суд не бере до уваги наданий представником відповідача, зошит видачі додаткових угод(а.с. 59-66), так як він є неналежним доказом в розумінні ст. 58 ЦПК України, тому що не містить інформації щодо предмета доказування.

Відповідно висновку судово-почеркознавчої експертизи № 8443/8444/16-32 від 20 липня 2016 року(а.с. 117-123) - підпис від імені ОСОБА_1 у розділі «Реквізити та підписи сторін», у графі «орендодавець» у договорі оренди землі № 371 від 19.04.2006, укладеному між ОСОБА_1 та ПП «ЗІС»(документ підшито до реєстраційної справи: кадастровий номер земельної ділянки :02:002:0237), виконано не ОСОБА_1, а іншою особою.

На підставі викладеного суд приходить до висновку, що в даному випадку відсутнє волевиявлення позивача ОСОБА_1 на встановлення його цивільних прав та обовязків щодо укладання договору оренди землі, яка перебуває у його власності, на умовах, що були визначені в договорі оренди землі, оскільки в судовому засіданні доведено, що позивач не підписував договір оренди землі від 19 квітня 2006 року та не надавав відповідних повноважень іншій особі на їх підписання.

Представником відповідача ПП «ЗІС» - ОСОБА_3, було подано заяву про застосування строку позовної давності. У своїй заяві вказує, що позивач ОСОБА_1 знав чи мав би знати про існування договору оренди від 19 квітня 2006 року, оскільки підписував у травні 2010 року зміни(доповнення) до даного договору оренди землі, що підтверджується висновком відповідної судово-почеркознавчої експертизи.

Відповідно висновку судово-почеркознавчої експертизи № 191-п від 08 серпня 2016 року(а.с. 152-156) - підпис у графі «Орендодавець», у змінах(доповненнях) до договору оренди землі зареєстрованого у Теплицькому районному відділі ДП «Центр ДЗК» за № 57 від 09.08.2006, 07 травня 2010 року зареєстрованого у Теплицькому районному відділі ДП «Центр ДЗК» за № 34 від 12.05.2010, що укладені між ОСОБА_1 та ПП «ЗІС», виконаний ОСОБА_1.

За змістом ст.ст. 256, 257 ЦК України - загальна позовна давність строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу, встановлюється тривалістю у три роки.

Відповідно до ч. 1 ст. 261 ЦК України - перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила.

Згідно з ч. 4 ст. 267 ЦК України - сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

При цьому суд звертає увагу, що п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод(далі Конвенція), ратифікованої Законом України від 17 липня 1997 року № 475/97-ВР «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції», яка набрала чинності для України 11 вересня 1997 року, передбачено, що кожен має право на розгляд його справи судом.

Європейський суд з прав людини юрисдикція якого поширюється на всі питання тлумачення і застосування Конвенції (пункт 1 статті 32 Конвенції), наголошує, що «позовна давність це законне право правопорушника уникнути переслідування або притягнення до суду після закінчення певного періоду після скоєння правопорушення. Термін позовної давності, що є звичайним явищем у національних законодавствах держав учасників Конвенції, виконує кілька завдань, в тому числі забезпечує юридичну визначеність та остаточність, запобігаючи порушенню прав відповідачів, які можуть трапитись у разі прийняття судом рішення на підставі доказів, що стали неповними через сплив часу» (п. 570 рішення від 20 вересня 2011 року за заявою № 14902/04 у справі ВАТ «Нафтова компанія «Юкос» проти Росії»; п. 51 рішення від 22 жовтня 1996 року за заявами № 22083/93, 22095/93 у справі «Стаббінгс та інші проти Сполученого Королівства»).

Тому суд, приходить до висновку, що посилання позивача на ті обставини, що йому стало відомо про договір оренди землі у 2015 році не заслуговують на увагу так, як спростовуються фактом укладення змін(доповнень) до даного договору у травні 2010 році, який, відповідно до висновку експерта, позивач підписав особисто, тобто позивач не мав жодних перешкод довідатись про порушення свого права у травні 2010 року коли підписував відповідні зміни до оспорюваного договору, отже й дізнатися про порушення свого права з часу підписання змін(доповнень) в травні 2010 року, а тому саме з цього часу необхідно рахувати початок перебігу позовної давності, про застосування якої було заявлено відповідачем у справі (а. с. 56-58). Проте, з позовом він звернувся лише в березні 2016 року. Від позивача заяви про поновлення строку позовної давності до суду не надходило.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 203, 215, 261, 267 ЦК України, ст.ст. 3, 10, 11, 15, 60, 88, 209, 212 - 215, 218 ЦПК України, суд,

ВИРІШИВ:

В позові ОСОБА_1 до Приватного підприємства «ЗІС», третя особа на стороні відповідача, яка не заявляє самостійних вимог відділ Держгеокадастру у Теплицькому районі, про визнання договору оренди землі недійсним - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення до апеляційного суду Вінницької області. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Повний текст рішення виготовлено 26 вересня 2016 року.

Суддя