Справа № 357/9341/16-ц
У Х В А Л А

20.09.2016 року cуддя Білоцерківського міськрайонного суду Київської області Цуранов А. Ю. перевіривши позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розподіл спільного майна подружжя,

В С Т А Н О В И В:

В серпні 2016 року до суду надійшов вищевказаний позов ОСОБА_1

Зазначена позовна заява підлягає залишенню без руху, оскільки не відповідає вимогам статті 119 Цивільного процесуального кодексу (ЦПК) України.

Так, відповідно до ч. 2 ст. 119 ЦПК України, позовна заява повинна містити, зокрема:

- виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги;

-зазначення доказів, що підтверджують кожну обставину, наявність підстав для звільнення від доказування.

Згідно ч. 5 ст. 119 ЦПК України, до позовної заяви додаються документи, що підтверджують сплату судового збору.

Відповідно до п. 2 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» ставка судового збору за подання до суду позовної заяви немайнового характеру становить 0,4 розміру мінімальної заробітної плати, тобто 551,20 грн.

Ставка судового збору за подання до суду позовної заяви майнового характеру становить 1 відсоток ціни позову, але не менше 0,4 розміру мінімальної заробітної плати та не більше 5 розмірів мінімальної заробітної плати, тобто не менше 551,20 грн. (п. 1 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір»).

У разі коли в позовній заяві обєднано дві і більше вимог немайнового характеру, судовий збір сплачується за кожну вимогу немайнового характеру (ч. 3 ст. 6 Закону України «Про судовий збір»).

Постановою Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 17.10.2014 року № 10 «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» у п. 13 роз'яснено, якщо в позовній заяві об'єднано дві або більше самостійних вимог немайнового характеру, пов'язані між собою, судовий збір сплачується окремо з кожної із таких вимог (або загальною сумою).

Положеннями ч. 1 ст. 80 ЦПК України закріплено, що у позовах про визнання права власності на майно ціна позову визначається вартістю майна.

В порушення вищевказаних вимог позивачем не надано доказів сплати судового збору відповідно до ціни позову.

Разом з цим, в клопотанні від 31.08.2016 року позивач просила розстрочити їй сплату судових витрат до вирішення спору по суті, додавши копію трудового договору між працівником і фізичною особою, яка використовує найману працю від 01.07.2016 року.

Відповідно до ч. 1 ст. 82 ЦПК України суд, враховуючи майновий стан сторони, може своєю ухвалою відстрочити або розстрочити сплату судового збору на визначений строк, але не більше як до ухвалення судового рішення у справі.

Положеннями ст. 8 Закону України «Про судовий збір» визначено, що враховуючи майновий стан сторони, суд може своєю ухвалою відстрочити або розстрочити сплату судового збору на певний строк, але не довше ніж до ухвалення судового рішення у справі. Суд може зменшити розмір судового збору або звільнити від його сплати на підставі, зазначеній у частині першій цієї статті.

З аналізу вищевказаних правових норм вбачається, що відстрочення або розстрочення сплати судового збору, зменшення розміру судового збору, або звільнення від його сплати може мати місце за наявності виключних обставин.

Крім того, вказаними нормами визначено право суду, а не обов'язок щодо відстрочки, розстрочки, зменшення розміру судового збору або звільнення заявника від сплати судового збору.

Враховуючи вищевикладене, вважаю про відсутність підстав для розстрочки сплати судового збору до вирішення спору по суті, оскільки позивачем не надано належних доказів на підтвердження важкого матеріального стану.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 121 ЦПК України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 119 і 120 цього Кодексу, або не сплачено судовий збір, постановляє ухвалу, в якій зазначаються підстави залишення заяви без руху, про що повідомляє позивача і надає йому строк для усунення недоліків, який не може перевищувати п'яти днів з дня отримання позивачем ухвали.

Вказані недоліки перешкоджають вирішенню питання про відкриття провадження, тому позовну заяву необхідно залишити без руху, надавши позивачеві строк для усунення недоліків. У разі не усунення недоліків у встановлений в ухвалі строк, позовна заява буде вважатися неподаною і повернута позивачу.

Повернення позовної заяви не перешкоджає повторному зверненню із заявою до суду, якщо перестануть існувати обставини, що стали підставою для повернення заяви (ч. 5 ст. 121 ЦПК України).

На підставі викладеного, керуючись ст. 121 ЦПК України, -

У Х В А Л И В:

В задоволенні клопотання ОСОБА_1 про розстрочку сплати судового збору - відмовити.

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розподіл спільного майна подружжя - залишити без руху, надавши строк для усунення вказаних недоліків протягом п`яти днів з дня отримання копії ухвали.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя ОСОБА_3