Справа № 185/110/16-ц
Провадження № 2/185/833/16
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

21 січня 2016 року Павлоградський міськрайонний суд Дніпропетровської області у складі головуючого судді Головіна В.О., з участю секретаря судового засідання Мерцалової Н.В. розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Павлограді цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Донецької товарної біржі, третя особа ОСОБА_2 про визнання біржової угоди (договору купівлі-продажу) дійсною

В С Т А Н О В И В

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Донецької товарної біржі, третя особа ОСОБА_2 про визнання біржової угоди (договору купівлі-продажу) дійсною. В позові зазначає, що він є спадкоємцем 1/2 частини квартири №4 в будинку №5 по вул. 60-років СРСР в м. Донецьку, яка залишилася після смерті 01.05.2014 року ОСОБА_3. В зв'язку з тим, що квартира була придбана через Донецьку товарну біржу, нотаріус відмовив йому у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом.

Позивач просить суд визнати дійсним договір купівлі-продажу (біржовий контракт №013-н) квартири №4 в будинку №5 по вул. 60-років СРСР в м. Донецьку, укладений на Донецькій товарній біржі 8 лютого 1999 року між продавцем ОСОБА_4 та покупцями ОСОБА_3, ОСОБА_2 в особі ОСОБА_5.

Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку про те, що позов підлягає задоволенню за таких підстав.

В судовому засіданні встановлено, що 01.05.2014 року померла ОСОБА_3, про що 07.05.2014 року складено відповідний актовий запис №93, що підтверджується Свідоцтвом про смерть, виданим виконкомом Гірницької міської ради м. Селидове Донецької області Серії І-НО № 778574.

На випадок своєї смерті ОСОБА_3 склала заповіт, який посвідчений 14 листопада 2013 року приватним нотаріусом Донецького міського нотаріального округу та зареєстровано в реєстрі за № 1786.

Цим заповітом ОСОБА_3 заповіла позивачу все своє майно, що буде належати на день її смерті, де б воно не знаходилось і з чого б воно не складалось, а також все те, на що вона матиме право.

Так, згідно біржового контракту № 013-н (договору купівлі-продажу) від 08 лютого 1999 року, оформленому Донецькою товарною біржею, ОСОБА_3 і ОСОБА_2 в особі ОСОБА_5, яка діяла на підставі довіреності в особі брокера ОСОБА_6, яка діяла на підставі довіреності б/к №303 від 01.10.1998 р. і договору-доручення, придбали трикімнатну квартиру за адресою: м. Донецьк, вул. 60-річчя СРСРАДРЕСА_1 (пункт 1.2. контракту).

Отже, ОСОБА_3 і ОСОБА_2 на праві спільної сумісної власності належить вищевказана квартира.

09.09.2015 року позивач звернувся до державного нотаріуса П'ятої Донецької державної

нотаріальної контори з заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину, але,

постановою від 09.09.2015 року №498/02-31 державний нотаріус відмовила у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на 1/2 частину квартири, розташованої за вищевказаною адресою, яка залишилась після смерті ОСОБА_7 Підставою для відмови у видачі свідоцтва про право на спадщину стала та обставина, що позивачем не надано відповідного правовстановлюючого документа на вказану квартиру, що підтверджує державну реєстрацію прав на нерухоме майно на ім'я спадкодавця.

Відповідно до ч. 2 ст. 15 Закону України «Про товарну біржу» від 10.12.1991 року, яка діяла в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин щодо укладення біржового контракту угоди, зареєстровані на біржі, не підлягають нотаріальному посвідченню.

Згідно з роз'ясненням Міністерства юстиції України № 17-12/44 від 10.04.1998 року угоди про відчуження об'єктів нерухомого майна, укладені між особами, які не є членами біржі або угоди, укладені брокерами за дорученням третіх осіб, не відповідають вимогам Закону України «Про товарну біржу» і у зв'язку з цим не можуть вважатися біржовими операціями та реєструватися біржами.

Укладена та зареєстрована з дотриманням законодавства угода згідно зі ст.15 Закону не потребує нотаріального посвідчення. Угоди, зареєстровані на біржі, не прирівнюються до нотаріально посвідчених, а лише не підлягають подальшому нотаріальному посвідченню. До нотаріально посвідчених документів прирівнюються лише документи, складені згідно з вимогами ст. 40 Закону України «Про нотаріат». Перелік таких документів є вичерпним і не підлягає розширеному тлумаченню.

Беручи до уваги вимоги ст. 227 ЦК України (чинного на момент виникнення правовідносин, пов'язаних з укладенням договорів на біржах), яка передбачає особливі умови щодо договорів купівлі-продажу будинку (його частини), якщо хоча б однією із сторін є громадянин, роз'яснено, що такі договори, укладені та зареєстровані біржами з дотриманням закону, підлягають обов'язковому нотаріальному посвідченню.

Відповідно до ст. 47 ЦК України (в редакції 1963 року), нотаріальне посвідчення угод обов'язково лише у випадках, встановлених законом. Суд за позовом сторони, яка виконала усі умови угоди, може визнати таку угоду дійсною.

Згідно з п. 2 ст. 220 ЦК України, якщо сторони домовилися щодо усіх істотних умов договору, що підтверджується письмовими доказами і відбулося повне або часткове виконання договору, але одна із сторін ухилилася від його нотаріального посвідчення, суд може визнати такий договір дійсним. У цьому випадку нотаріальне посвідчення договору не вимагається.

Відповідно до роз'яснень, які містяться в п. 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 28.04.1978 року, зі змінами № 15 від 15.05.1998 року «Про судову практику по справам про визнання угод недійсними» (яка була чинною на момент виникнення спірних правовідносин), з підстав недодержання нотаріальної форми визнаються недійсними тільки угоди, які відповідно до чинного законодавства підлягають обов'язковому нотаріальному посвідченню, зокрема, договори довічного утримання; застави, купівлі-продажу. Якщо така угода виконана повністю або частково однією з сторін, а друга сторона ухиляється від її нотаріального оформлення, суд на підставі ч.2 ст.47 ЦК за вимогою сторони, яка виконала угоду, її правонаступників або прокурора вправі визнати угоду дійсною.

Суд дійшов висновку, що сторони біржового контракту домовилися про усі істотні умови договору купівлі - продажу квартири, виконання договору відбулося.

Враховуючи те, що одна сторона договору померла, а позивач є спадкоємцем за заповітом, спірний договір можна визнати дійсним, що дасть йому можливість оформити свої право у спадщині за заповітом на 1/2 частину вказаної квартири.

Керуючись ст.ст. 10, 60, 212 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В

Позов ОСОБА_1 до Донецької товарної біржі, третя особа ОСОБА_2 про визнання біржової угоди (договору купівлі-продажу) дійсною - задовольнити повністю.

Визнати дійсним договір купівлі-продажу (біржовий контракт №013-н) квартири №4 в будинку №5 по вулиці 60-років СРСР в м. Донецьку, укладений на Донецькій товарній біржі 08 лютого 1999 року між продавцем ОСОБА_4 та покупцями ОСОБА_3, ОСОБА_2 в особі ОСОБА_5.

Судові витрати по справі покласти на ОСОБА_1.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Дніпропетровської області через суд першої інстанції шляхом подачі в 10 денний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги.

Суддя: ОСОБА_8