Справа № 594/1166/15-ц
Провадження №2/594/19/2016
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 вересня 2016 року

Борщівський районний суд Тернопільської області

у складі головуючого Чир П.В.

з участю секретаря Козій Я.Ю.

позивача ОСОБА_1

представників позивача ОСОБА_2, ОСОБА_3

відповідача ОСОБА_4

представника відповідача ОСОБА_5

представника Борщівської міської ради ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Борщеві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_4, ОСОБА_7, третя особа без самостійних вимог Борщівська міська рада про встановлення порядку користування земельною ділянкою, суд -

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_1 звернулася в суд з позовом до відповідача ОСОБА_4, в якому просить встановити порядок користування земельною ділянкою, яка перебуває у їх з відповідачем користуванні. Позивачка вказала, що вона та відповідач є співвласниками двоквартирного житлового будинку № 6 по вул.Гніздовського в м.Борщеві, де їй на праві власності належить 62/100 частини житлового будинку, відповідачу ОСОБА_4 належить 38/100 частини будинку. За вказаним будинком була закріплена земельна ділянка загальною площею 0,10 га., яка перебуває в користуванні у співвласників, разом з тим конкретного порядку користування не встановлено, що призводить до постійних конфліктів між співвласниками будинку. Рішенням Борщівської міської ради від 31.03.2011 року №112 із прибудинкової території по вул.Гніздовського,6 вилучена та передано в землі запасу земельна ділянка площею 0,0015 га. Окрім цього в її власності знаходиться земельна ділянка площею 0,0108 га, яка за рішенням Борщівської міської ради від 31 березня 2011 року за №132 передана їй у власність і нею отримано державний акт. Земельну ділянку такою ж площею передано в користування відповідачу. А тому ці ділянки не є предметом спору та не підлягають до розподілу. Виходячи з вищенаведеного розмір спірної земельної ділянки становить 0,0985 га. користування якою вони не дійшли згоди. Вважає, що як учасник спільної часткової власності в будинку має право на отримання частини земельної ділянки відповідно до ст. 88 ЗК України. Просила виділити їй у користування земельну ділянку розміром 62/100, тобто площею 0,6107 га. Виділити в користування ОСОБА_4 земельну ділянку розміром 38/100, тобто площею 0,03743 га.

16 грудня 2015 року ОСОБА_1 звернулася з позовною заявою де зазначила відповідачем ще і ОСОБА_7 і свої вимоги обґрунтовує порушенням її прав як землекористувача з посиланням на ст.ст. 92, 95,96 ЗК України.

Відповідач ОСОБА_4 подав до суду письмове заперечення в якому позовні вимоги ОСОБА_1 не визнав та вказав, що позивач обґрунтовує заявлені позовні вимоги положеннями ч.1,4. ст.88 ЗК України, у відповідності до яких володіння, користування та розпорядження земельною ділянкою, що перебуває у спільній частковій власності, здійснюються за згодою всіх співвласників згідно з договором, а у разі недосягнення згоди - у судовому порядку; учасник спільної часткової власності на земельну ділянку має право на отримання в його володіння, користування частини спільної земельної ділянки, що відповідає розміру належної йому частки. Водночас, як вбачається із змісту рішення Борщівської міської ради №1221 від 18.03.2005р. земельна ділянка у м. Борщеві по вул. Гніздовського, 6 передана у спільну сумісну власність. Відтак, положення ст.88 ЗК України, що регламентують володіння, користування та розпорядження земельною ділянкою, що перебуває у спільній частковій власності не можуть бути застосовані до спірних правовідносин, у яких земельна ділянка належна на праві спільної сумісної власності. Рішенням Борщівського районного суду від 16.02.2016 року, залишеним в силі ухвалою Апеляційного суду Тернопільської області від 27.03.2012 р. по справі №1990/22-ц-419/12 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_8 (ОСОБА_4 є спадкоємцем згідно свідоцтва на право спадщину) про поділ спірної земельної ділянки, зроблено наступний висновок: «враховуючи, що орган місцевого самоврядування передав сторонам земельну ділянку безоплатно у спільну сумісну власність, тому є необґрунтовані вимоги позивачки ОСОБА_1 про поділ земельної ділянки відповідно до розміру часток сторін у спільній власності на будинок». Згідно ч.5 ст.89 ЗК України «поділ земельної ділянки, яка є у спільній сумісній власності, з виділенням частки співвласника може бути здійснено за умови попереднього визначення розміру земельних часток, які є рівними, якщо інше не передбачено законом або не встановлено судом. Враховуючи те, що земельну ділянку позивачу та відповідачу виділено у спільну сумісну власність, а також приписи ч.5 ст.89 ЗК України, де вказано про рівність часток власників у спільній сумісній власності, відповідач має право в рівній мірі користуватися земельною ділянкою, а вимоги позивача про поділ (виділ у користування) більшої частини ділянки є безпідставними. Позивач визначив, як підставу позовних вимог положення ст.364, 367 ЦК України, що регламентують підстави та порядок поділу земельної ділянки, а також просить винести на вирішення судової експертизи питання «щодо реального поділу земельної ділянки». Крім того наголосив, що наявність рішення суду, яке вступило в законну силу та яким відмовлено у задоволені позову ОСОБА_1 до ОСОБА_8 про поділ земельної ділянки, що виключає можливість іншого судового провадження та рішення суду щодо поділу земельної ділянки. З огляду на викладене, керуючись наведеними правовими нормами, просить відмовити у задоволенні позову повністю.

27.09.2016 року позивач ОСОБА_1 подала до суду заяву про уточнення позовних вимог, у якій просить провести поділ користування земельної ділянки до визначеного висновком № 95/16-22 судової земельно-технічної експертизи від 20 липня 2016 року варіанту № 1 (з врахуванням господарських будівель), а саме : виділити у спільне користування земельну ділянку площею 36 кв.м.; виділити ОСОБА_4 земельну ділянку площею 382 кв.м; виділити ОСОБА_1 дві частини земельних ділянок загальною площею 565 кв.м = 528 кв.м.+ 37 кв.м.

В судовому засіданні позивачка ОСОБА_1 та її представники ОСОБА_9, ОСОБА_3 позовні вимоги підтримали і пояснили, що у висновку експерта допущено описку і просять виділити в користування земельну ділянку позивачу та відповідачу відповідно до варіанту № 1 викладеного в дослідницькій частині, що відповідає додатку № 3.

Відповідач ОСОБА_4 та його представник ОСОБА_5 в судовому засіданні позовні вимоги не визнали з підстав викладених в запереченні, вважають, що спірну ділянку слід поділити порівну і просять в позові відмовити.

Відповідач ОСОБА_7 в зал судового засідання не прибула. В письмовій заяві просила справу слухати у її відсутності та підтримала заперечення ОСОБА_4

Представник Борщівської міської ради ОСОБА_6 не заперечує щодо задоволення позовних вимог.

Заслухавши пояснення сторін, дослідивши та оцінивши докази по справі, суд встановив такі факти.

Згідно свідоцтва про право власності від 24.06.2005 року, виданого виконавчим комітетом Борщівської міської ради, позивач ОСОБА_1 є власником квартири № 1, розташованої в буд. № 6 по вул.Гніздовського в м.Борщеві, загальна площа квартири 98,4 кв.м.

Згідно технічного паспорта на квартиру (кімнату, жилий блок,секцію) №1 у жилому будинку №6 по вул.Гніздовського в м.Борщів, виданого Борщівським районним бюро технічної інвентаризації, її інвентаризаційна вартість становить 15797 грн.

Відповідачі ОСОБА_4, ОСОБА_7 є співвласниками приватизованої квартири № 2, також розташованої в буд. 6 по вул.Гніздовського в м.Борщеві. Загальна площа квартири становить 62,75 кв.м., згідно свідоцтва про право власності на житло від 13 жовтня 1993 року, виданого Борщівською міською радою, свідоцтва про право на спадщину за законом від 02.08.2012 року серія ВРХ №112212 та свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 20.03.2013 року серія ВТВ №948789.

Рішенням Борщівської міської ради від 18 березня 2005 року № 1221 ОСОБА_1 та ОСОБА_8 передано безоплатно у спільну сумісну власність земельну ділянку площею 0,10 га в м.Борщеві по вул.Гніздовського, 6 для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд. Зобовязано ОСОБА_1 та ОСОБА_8 виготовити документи, що посвідчують право власності на землю.

Як вбачається із ОСОБА_3 складеного комісією Борщівської міської ради від 07 жовтня 2009 року, на земельній ділянці в м.Борщеві по вул.Гніздовського,6 розташований житловий будинок з окремими входами, в якому проживають дві сімї. Провести розподіл земельної ділянки з влаштуванням окремих заїздів і входів до своїх будинків неможливо. Дана земельна ділянка площею 0,10 га рішенням сесії міської ради №121 від 18.03.2005 року передана безоплатно у спільну сумісну власність для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд ОСОБА_1 та ОСОБА_8 Також п.2 цього ж рішення зобовязує використовувати земельну ділянку згідно вимог ст.91,103 Земельного кодексу України. Тому комісія рекомендує гр.ОСОБА_1 та гр.ОСОБА_8 виконувати рішення міської ради №1221 від 18.03.2005 року та не чинити перешкод у раціональному і ефективному використанні прибудинкової території співвласників житлового будинку по вул.Гніздовського,6.

Згідно рішення Борщівської міської ради № 112 від 31 березня 2011 року із прибудинкової території в м.Борщеві по вул.Гніздовського, 6 вилучено земельну ділянку площею 0,0015 га. та переведено в землі запасу Борщівської міської ради землі не надані у власність або постійне користування в межах населеного пункту (землі громадського призначення) для відновлення та обслуговування громадської криниці.

Рішенням Борщівської міської ради від 20 жовтня 2010 року № 2350 надано дозвіл ОСОБА_1 та ОСОБА_8 на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для ведення особистого селянського господарства в м.Борщеві по вул.Гніздовського,6 площею по 0,0108 га за рахунок земель, не наданих у власність або постійне користування в межах населеного пункту - рілля.

Рішенням Борщівської міської ради № 132 від 31.03.2011 року ОСОБА_1 передано в приватну власність земельну ділянку площею по 0,0108 га для ведення особистого селянського господарства в м.Борщеві по вул.Гніздовського, 6. Дана земельна ділянка була виділена ОСОБА_1 і 11.11.2013 року вона подарувала її ОСОБА_10

ОСОБА_8, ОСОБА_4О та ОСОБА_7 не виконали рішення від 20.10.2016 року та не виготовили проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для ведення особистого селянського господарства.

Між позивачем та відповідачами склалися неприязні відносини і вони не прийшли до згоди між собою щодо користування земельною ділянкою.

Відповідно до статті 158 ЗК України земельні спори вирішуються судами, органами місцевого самоврядування та центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері земельних відносин. Виключно судом вирішуються спори з приводу володіння, користування і розпорядження земельними ділянками, що перебувають у власності громадян і юридичних осіб.У разі незгоди власників землі або землекористувачів з рішенням органів місцевого самоврядування, центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері земельних відносин, спір вирішується судом.

Згідно ст.ст. 78,79 ЗК України право власності на землю - це право володіти, користуватися і розпоряджатися земельними ділянками. Право власності на землю набувається та реалізується на підставі Конституції України, цього Кодексу, а також інших законів, що видаються відповідно до них. Земельна ділянка - це частина земної поверхні з установленими межами, певним місцем розташування, з визначеними щодо неї правами. Право власності на земельну ділянку поширюється в її межах на поверхневий (ґрунтовий) шар, а також на водні об'єкти, ліси і багаторічні насадження, які на ній знаходяться, якщо інше не встановлено законом та не порушує прав інших осіб. Право власності на земельну ділянку розповсюджується на простір, що знаходиться над та під поверхнею ділянки на висоту і на глибину, необхідні для зведення житлових, виробничих та інших будівель і споруд.

Відповідно до ст.89 ЗК України у спільній сумісній власності може перебувати земельна ділянка співвласників жилого будинку, які мають право на її поділ або на виділення з неї окремої частки.

Поділ земельної ділянки, яка є у спільній сумісній власності, з виділенням частки співвласника, може бути здійснено за умови попереднього визначення розміру земельних часток, які є рівними, якщо інше не передбачено законом або не встановлено судом.

В червні 2011 року позивач зверталася з позовом до ОСОБА_8 про поділ земельної ділянки, що знаходиться в їхній спільній сумісній власності.

Рішенням Борщівського районного суду від 16.02.2012 року, яке залишено без змін ухвалою апеляційного суду Тернопільської області від 27.03.2012 року, в задоволенні позовних вимог відмовлено з тих підстав, що орган місцевого самоврядування передав сторонам земельну ділянку безоплатно у спільну сумісну власність і частки визначено не було, а також сторони не набули права власності на спірну земельну ділянку.

Обґрунтовуючи свої позовні вимоги в судовому засіданні позивач вже зазначила, що підставою для звернення з даним позовом є сумісне право користування земельною ділянкою, що надана в користування співвласникам будинку. Позиція позивача щодо наявності права власності була помилковою. Вважає, що земельна ділянка площею 0,10 га перебуває в користуванні у співвласників жилого будинку, однак конкретного користування не встановлено.

Відповідно до ст. 92 ЗК України (в редакції від 12.05.2004 року), яка діяла на час вирішення заяв співвласників про передачу їм земельної ділянки для обслуговування жилого будинку № 6, права постійного користування земельною ділянкою із земель державної та комунальної власності набували:

а) підприємства, установи та організації, що належать до державної та комунальної власності;

б) громадські організації інвалідів України, їх підприємства (об'єднання), установи та організації.

Згідно ст. 92 ЗК України право постійного користування земельною ділянкою - це право володіння і користування земельною ділянкою, яка перебуває у державній або комунальній власності, без встановлення строку.

Права постійного користування земельною ділянкою із земель державної та комунальної власності набувають:

а) підприємства, установи та організації, що належать до державної та комунальної власності;

б) громадські організації інвалідів України, їх підприємства (об'єднання), установи та організації;

в) релігійні організації України, статути (положення) яких зареєстровано у встановленому законом порядку, виключно для будівництва і обслуговування культових та інших будівель, необхідних для забезпечення їх діяльності;

г) публічне акціонерне товариство залізничного транспорту загального користування, утворене відповідно до Закону України "Про особливості утворення публічного акціонерного товариства залізничного транспорту загального користування";

ґ) вищі навчальні заклади незалежно від форми власності;

д) співвласники багатоквартирного будинку для обслуговування такого будинку та забезпечення задоволення житлових, соціальних і побутових потреб власників (співвласників) та наймачів (орендарів) квартир та нежитлових приміщень, розташованих у багатоквартирному будинку.

Позивач посилається саме на п. «д» ст. 92 ЗК України, однак в судовому засіданні встановлено, що сторони є співвласниками жилого будинку № 6 по вул. Гніздовського в м.Борщеві, якому є тільки дві квартири.

Позивачем не надано доказів і в судовому засіданні не встановлено коли, кому і якою площею передана земельна ділянка в користування для будівництва і обслуговування жилого будинку № 6 по вул. Гніздовського в м.Борщеві.

Крім того позивач вказує, що при переході права власності на будівлі та споруди до кількох осіб право на земельну ділянку визначалось пропорційно часткам осіб у вартості будівлі та споруди. З 1 січня 2010 року до особи яка набула право власності на житловий будинок переходить право власності, право користування на земельну ділянку, на якій вони розміщені. Відповідно до цієї норми вона має право користуватися 62/100 частини від спірної земельної ділянки.

Доказів, які б підтверджували перехід права власності на частину житлового будиноку № 6 по вул. Гніздовського в м.Борщеві і відповідно площі земельної ділянки позивачем не надано.

Згідно з п. 19 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 16.04.2004р. №7 «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ» у справах за позовом учасників спільної власності на землю про встановлення порядку володіння й користування спільною земельною ділянкою, на якій розташовані належні їм жилий будинок, господарські будівлі та споруди, суд з'ясовує і враховує можливість нормального користування будинком і здійснення догляду за ним, розташування господарських будівель, споруд, необхідність зведення будівель, розташування плодово-ягідних насаджень співвласників, можливість проходу з вулиці на подвір'я тощо. Враховуються також вимоги санітарних правил і правил протипожежної безпеки. В разі неможливості перенесення співвласником господарських будівель і насаджень на надану в його користування частину ділянки суд має обговорити питання про відповідну грошову компенсацію. При пред'явленні вимог кожним з учасників спільної власності про встановлення порядку користування спільною земельною ділянкою суд може залишити в спільному користуванні лише ділянки, роздільне користування якими встановити неможливо.

В ході розгляду справи за клопотанням позивачки ОСОБА_1 судом призначалася земельно-технічна експертиза, у висновку якої №95/16-22 від 20 липня 2016 року зазначено, що поділ земельної ділянки м.Борщеві по вул.Гніздовського, 6 відповідно до ідеальних часток співвласників у співвідношенні 62/10 до 38/100 її частин можливий та визначені два можливі варіанти поділу земельної ділянки.

За варіантом № 1 з врахуванням господарських будівель, пропонується: - виділити в спільне користування земельну ділянку площею 36 кв.м.; виділити ОСОБА_4 земельну ділянку площею 382 кв.м.; - виділити ОСОБА_1 дві частини земельних ділянок загальною площею 565 кв.м = 528 кв.м. + 37 кв.м. Отже, при цьому варіанті земельна ділянка ОСОБА_1 зменшена на 33 кв.м., а земельна ділянка ОСОБА_4 збільшена на 13 кв.м.

За варіантом № 2 без врахування господарських будівель, пропонується - виділити в спільне користування земельну ділянку площею 36 кв.м.; виділити ОСОБА_4 земельну ділянку площею 392 кв.м.; - виділити ОСОБА_1 земельну ділянку площею 555 кв.м. При цьому варіанті земельна ділянка ОСОБА_1 зменшена на 43 кв.м., а земельна ділянка ОСОБА_4 збільшена на 23 кв.м.

Експертом зазначено, що зважаючи на забудову земельної ділянки та необхідність вимог ДБН-360-92** для обслуговування жилого будинку та господарських споруд розроблено два варіанти з незначним відхиленням від їх ідеальних часток. При розробці варіантів розподілу ОСОБА_4 є можливість надати відповідну площу ділянки відповідно до його частки, але частина його ділянки буде у незначному збитку. Тобто обслуговування його гаража та ділянка в частині влаштування заїзду буде впритул наближена до мінімальних розмірів, що зменшить в перспективі можливість будь якого будівництва, де будуть порушені нормативні відстані до «червоних ліній» та лінії регулювання забудови.

У разі поділу земельної ділянки за варіантом № 1, запропонованим експертом та підтриманим позивачкою, а також і за варіантом № 2 земельно-технічної експертизи, буде порушено права відповідачів ОСОБА_4 і ОСОБА_7, оскільки буде порушено їх право користуватися власністю, а саме належно обслуговувати свою частину житлового будинку, не буде заїзду до гаража та господарської будівлі, а за 2 варіантом повинен пройти обмін господарськими спорудами, за проектом заїзду буде обмежено підїзд до своєї власності.

Отже, в судовому засіданні встановлено, що у позивача і відповідача рівні права на користування земельною ділянкою біля житлового будинку № 6 по вул. Гніздовського, межі якої не визначені, оскільки загальна площа земельної ділянки, визначена експертом - 0,1217 га, однак в повноваження експерта не входить визначати чи змінювати цільове призначення земельної ділянки. Так, відповідно до рішень Борщівської міської ради сторони не набули права власності на спірну земельну ділянку для будівництва і обслуговування житлового будинку, а відповідачі не реалізували своє право на отримання земельної ділянки площею 0,0108 га. для ведення особистого селянського господарства.

Таким чином, оцінюючи надані сторонами докази в їх сукупності та взаємозвязку, суд приходить до висновку, що в задоволенні позову ОСОБА_1 слід відмовити за недоведеністю позовних вимог, а також через порушення прав відповідачів ОСОБА_4, ОСОБА_7 на користування спільною земельною ділянкою.

Крім того, в судовому засіданні встановлено, що право позивача на користування своєю власністю не порушено.

На підставі викладеного, а також ст.ст. 89, 116, 118, 120, 121, 122, 125, 152, 158, 160,184, ЗК України, ст.ст. 355,356, 368, 373, 413 ЦК України та керуючись ст.ст.10, 11,57- 60,131, 212-215,294 ЦПК України, суд-

В И Р І Ш И В:

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_4, ОСОБА_7, третя особа без самостійних вимог Борщівська міська радапро встановлення порядку користування земельною ділянкою, відмовити.

Апеляційну скаргу на рішення може бути подано протягом десяти днів з дня його проголошення через Борщівський районний суд до апеляційного суду Тернопільської області.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Головуючий: підпис

З оригіналом згідно

Рішення не набрало законної сили.

Суддя Борщівського районного суду: Чир П. В.