СОЛОМ`ЯНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М. КИЄВА
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 серпня 2016 року суддя Солом`янського районного суду м. Києва Кицюк В.С., розглянувши позовну заяву ОСОБА_3 до ПАТ «УкрСиббанк» про застосування правових наслідків нікчемного правочину, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду із вищезазначеним позовом, в якому просить суд застосувати правові наслідки нікчемного правочину (договору про надання споживчого кредиту № 0 від 23 травня 2008 року між ним та АКІБ «УкрСиббанк» шляхом стягнення з відповідача на користь позивача 652 298 (шістсот п?ятдесят дві тисячі двісті дев?яносто вісім) грн. 46 коп.; звільнити позивача від сплати судового збору на підставі Закону України «Про захист прав споживачів»,ь як такого, чиї інтереси як споживача були порушені відповідачем.

Ухвалою суду від 21 червня 2016 року позовну заяву було залишено без руху. Так, судом булаакцентована увага позивача на необхідності приведення позову у відповідність до вимог ст. ст. 119-120 ЦПК України.

Позивач посилаючись на нікчемність договору про надання споживчого кредиту № 0 від 23 травня 2008 року зазначає, що на підставі ст.. 230 ЦК України відповідач зобов?язаний відшкодувати йому завдані збитки в подвійному розмірі.

Однак, ст.. 230 ЦК України передбачає правові вчинення правочину під впливом обману, зокрема і відшкодування збитків в подвійному розмірі.

Як зазначає сам позивач в прохальній частині він просить застосувати правові наслідки саме нікчемного правочину.

А тому, є незрозумілим правові підстави застосування положень саме цієї статті до відносин, які склались між сторонами в контексті поданої позовної заяви.

Крім того, позивач посилаючись на завдані збитки надає розрахунок. Проте, будь-яких «приміток чи роз?яснень» щодо «цифр», які містяться в даній табличці та їх походження, і порядок виникнення позивачем не надано. А тому, суду не зрозуміло яким чином позивачу було завдано збитки, в якому саме розмірі та на якій підставі саме вказана ним сума збитків завдана відповідачем, і якими саме його діями.

Також, позивачу необхідно обґрунтувати підстави стягнення саме з відповідача грошової суми, в супереч вимогам абзацу 2 частини 1 статті 216 ЦК України, яка вказує на те, що у разі недійсності правочину кожна із сторін зобов?язана повернути другій стороні у натурі все, що вона одержала на виконання цього правочину.

В свою чергу, також є незрозумілим, які саме положення Закону України «Про захист прав споживачів» регулюють порядок стягнення грошових коштів з відповідача встановлений позивачем, зокрема зазначене вирахування з суми завданих збитків суми отриманого кредиту.

Відповідно до Закону України "Про судовий збір" із відповідними змінами, за подачу до суду позовних заяв із вимогами майнового характеру слід сплатити судовий збір за ставками 1 відсоток від ціни позову, але не менше 0,4 розміру мінімальної заробітної плати, що становить 551,20 грн.

Сума, яку просить стягнути позивач з відповідача розрахована на підставі положень Цивільного кодексу України, зокрема статті 230, а тому правові підстави для застосування ст.. 22 Закону України «Про захист прав споживачів», в частині звільнення від сплати судового збору, при стягненні 652 298,46 грн. як «не майнової вимоги, а правового наслідку», є безпідставними. Відтак позивачу належить сплатити судовий збір на наступні реквізити

- за сплату судового збору: УДКСУ у Солом'янському районі

Код отримувача (код за ЄДРПОУ) 38050812

Банк отримувача ГУ ДКУ у м. Києві

Код банку отримувача (МФО) 82 00 19

Рахунок отримувача 312 122 067 000 10

Код класифікації доходів бюджету 220 301 01

Призначення платежу Судовий збір, за позовом ___________ (ПІБ чи назва установи, організації позивача), Солом'янський районний суд міста Києва (назва суду, де розглядається справа), (суду, де розглядається справа) та згідно ч.5 ст.119 ЦПК України надати суду оригінал відповідної квитанції.

Дотримання вимог ст.119 ЦПК України при пред`явленні позову в суд є імперативним правилом в тому числі і для суду на предмет перевірки позову і долучених до нього матеріалів і недопущення відкриття провадження і призначення непідготовленої справи (позову) до розгляду. Позовна заява не може ґрунтуватися на припущеннях.

Згідно ст. 121 ЦПК України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без дотримання вимог, викладених у ст. ст. 119, 120 ЦПК України постановляє ухвалу, в якій зазначаються підстави залишення заяви без руху, про що повідомляє позивача та надає йому строк для усунення недоліків, який не може перевищувати п`яти днів з дня отримання позивачем ухвали.

Якщо ж позивач відповідно до ухвали суду у встановлений строк не виконає всі вимоги, позовна заява вважатиметься неподаною і буде повернута позивачеві.

Право на доступ до правосуддя не є абсолютним, на цьому наголошує і Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях «Голдер проти Великої Британії» від 21.02.1975 року, «Де Жуффр де ля Прадель проти Франції» від 16.12.1992 року. Відтак в кожному випадку позивач при зверненні до суду із позовом повинен дотримуватися норм процесуального законодавства.

Як вбачається з повідомлення про вручення поштового відправлення 07 липня 2016 року позивач отримав вказану ухвалу, однак до цього часу позивачем недоліки не усунуто.

Отже, суд приходить до висновку, що вищезазначені судом недоліки, в строк не були усунені, відтак позовна заява вважається неподаною і належить поверненню позивачеві.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.119-121 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Позовну заяву ОСОБА_3 до ПАТ «УкрСиббанк» про застосування правових наслідків нікчемного правочину, - визнати неподаною та повернути позивачу.

Роз'яснити позивачеві, що повернення позовної заяви не перешкоджає повторному зверненню із позовом до суду, якщо перестануть існувати обставини, що стали підставою для її повернення .

Ухвала можу бути оскаржена через Солом'янський районний суд м. Києва шляхом подачі апеляційної скарги протягом п'яти днів з дня отримання її копії.

Суддя В.С. Кицюк