Ухвала

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 вересня 2016 рокум. Київ
Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

Штелик С.П., Журавель В.І., Хопти С.Ф.,

розглянувши у попередньому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5, ОСОБА_6, третя особа - приватне акціонерне товариство «Українська пожежно-страхова компанія», про відшкодування майнової та моральної шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, за касаційною скаргою представника ОСОБА_5 - ОСОБА_7 на рішення Малиновського районного суду м. Одеси від 29 лютого 2016 року та ухвалу апеляційного суду Одеської області від 14 квітня 2016 року,

в с т а н о в и л а :

У грудні 2014 року ОСОБА_4 звернулася до суду із указаним позовом, посилаючись на те, що 16 квітня 2014року о 18.00 год. ОСОБА_5, керуючи належним його дружині ОСОБА_6 на праві власності автомобілем «ВАЗ 21083», номерний знак НОМЕР_1, у м. Одесі по вул. Арнаутській на регульованому світлофорним об'єктом перехресті з вул. Рішельєвською здійснив виїзд на заборонений сигнал світлофору, чим порушив вимоги п. 8.7.3 Правил дорожнього руху України, що призвело до зіткнення з автомобілем марки «КІА», який рухався у перехрещувальному напрямку, внаслідок чого транспортні засоби отримали механічні пошкодження. Внаслідок ДТП їй як власнику автомобіля марки «КІА» завдано майнової шкоди, яка згідно висновку експерта від 28 травня 2014 року № 5132 складається із: вартості відновлювального ремонту автомобіля - 44 663 грн 29 коп.; величини трати товарного виду - 4 052 грн 06 коп. Крім того, за проведення експертизи вона сплатила 592 грн 12 коп.

Постановою Малиновського районного суду м. Одеси від 05 травня 2014 року винним у вчиненні ДТП визнано ОСОБА_5 Цивільно-правова відповідальність ОСОБА_5 застрахована у приватному акціонерному товаристві «Українська пожежно-страхова компанія» (далі - ПрАТ «УПСК») відповідно до договору (полісу) обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів від 14 квітня 2014 року, ліміт відповідальності на одного потерпілого за шкоду, завдану майну, становить 50 000 грн, розмір франшизи - 500 грн. Страховиком виплачено їй страхове відшкодування у розмірі 29 407 грн 04 коп. без ПДВ.

Посилаючись на те, що виплаченого страховиком страхового відшкодування недостатньо для покриття завданої внаслідок ДТП шкоди, та посилаючись на завдання їй пошкодженням автомобіля моральних страждань, ОСОБА_4 просила стягнути з відповідачів майнову шкоду у розмірі 21 788 грн 72 коп., що складається із: різниці між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою, що становить16 294 грн 60 коп.; величини втрати товарного виду автомобіля у сумі 4 052 грн 06 коп.; вартості послуг евакуатора - 350 грн.; вартості проведення експертизи - 550 грн; вартості відправки замовного листа з повідомленням - 42 грн 12 коп.; розміру франшизи - 500 грн та моральної шкоди на суму 5 000 грн.

Рішенням Малиновського районного суду м. Одеси від 29 лютого 2016 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Одеської області від 14 квітня 2016 року, позов ОСОБА_4 задоволено частково. Стягнуто із ОСОБА_5 на користь ОСОБА_4 відшкодування майнової шкоди у розмірі 19 808 грн 02 коп.; витрати, пов'язані з отриманням експертного висновку та відправкою замовного листа з повідомленням, у загальному розмірі 592 грн 12 коп.; відшкодування моральної шкоди у розмірі 1 000 грн. В іншій частині позовних вимог ОСОБА_4 відмовлено. Вирішено питання про судові витрати. Рішенням РРР

У касаційній скарзі представник ОСОБА_5 - ОСОБА_7, посилаючись на порушення судами норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права, просить скасувати рішення судів та передати справу на новий розгляд до суду першої інстанції.

Заслухавши суддю-доповідача, вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ дійшла висновку, що касаційна скарга підлягає відхиленню.

Відповідно до ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального чи порушення норм процесуального права.

За вимогами ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Відповідно до ч. 1 ст. 1188 ЦК України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: 1) шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою; 2) за наявності вини лише особи, якій завдано шкоди, вона їй не відшкодовується; 3) за наявності вини всіх осіб, діяльністю яких було завдано шкоди, розмір відшкодування визначається у відповідній частці залежно від обставин, що мають істотне значення.

За змістом статті 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов'язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

Завдання потерпілому шкоди особою, цивільна відповідальність якої застрахована, внаслідок дорожньо-транспортної пригоди породжує деліктне зобов'язання, в якому праву потерпілого (кредитора) вимагати відшкодування завданої шкоди в повному обсязі кореспондується відповідний обов'язок боржника (особи, яка завдала шкоди). Право потерпілого на відшкодування шкоди за рахунок особи, яка завдала шкоди, є абсолютним і не може бути припинене чи обмежене договором, стороною якого потерпілий не був, хоч цей договір і укладений на користь третіх осіб.

Потерпілий вправі відмовитися від свого права вимоги до страховика та одержати повне відшкодування шкоди від особи, яка її завдала, в рамках деліктного зобов'язання, незалежно від того, чи застрахована цивільно-правова відповідальність особи, яка завдала шкоди. Потерпілий вільно, на власний розсуд обирає спосіб здійснення свого права шляхом звернення вимоги виключно до особи, яка завдала шкоди, про відшкодування цієї шкоди, або шляхом звернення до страховика, у якого особа, яка завдала шкоди, застрахувала свою цивільну відповідальність. Якщо потерпілий звернувся до страховика і одержав страхове відшкодування, але його недостатньо для повного відшкодування шкоди, деліктне зобов'язання зберігається до виконання особою, яка завдала шкоди, свого обов'язку згідно зі ст. 1194 ЦК України - відшкодування потерпілому різниці між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням), яка ним одержана від страховика.

Таким чином, розмір страхової виплати (страхового відшкодування), якщо страховик визначає його меншим страхової суми (ліміту його відповідальності), може бути оспорений особою, яка завдала шкоди, якщо ця особа виконала свій обов'язок перед потерпілим, у тому числі й частково відшкодувала шкоду згідно статті 1194 ЦК України, але вважає, що страховик порушив умови договору, здійснив потерпілому страхову виплату (страхове відшкодування) не в повному обсязі, що призвело до безпідставного збільшення обсягу її (особи, яка завдала шкоди), відповідальності.

Зазначена правова позиція викладена в постанові Верховного Суду України № 6-2808цс15 від 20 січня 2016 року,яка згідно зі ст. 360-7 ЦПК України є обов'язковою для усіх судів України.

Стягуючи різницю між фактичним розміром завданої внаслідок ДТП шкоди і страховим відшкодуванням із винної особи у зв'язку із недостатністю страхової виплати для повного відшкодування завданих збитків, суди правильно застосували норми матеріального права, врахували висновки Верховного Суду України щодо застосування положень ст. 1194 ЦК України, належним чином (ст. 212 ЦПК України) оцінили докази, якими позивач підтверджував вартість відновлювального ремонту пошкодженого автомобіля. Незгоду із розміром матеріального збитку ОСОБА_5 доказами не спростовував.

Встановивши обставини завдання шкоди майну потерпілого внаслідок ДТП, врахувавши характер та обсяг моральних страждань позивача у зв'язку з цим, суди обґрунтовано виходили із обов'язку винної у вчиненні ДТП особи щодо відшкодування моральної шкоди, при визначенні розміру якої враховано засади розумності, виваженості та справедливості. Доводи касаційної скарги висновків судів не спростовують.

Згідно ч. 3 ст. 332 ЦПК України суд касаційної інстанції відхиляє касаційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

Керуючись ч. 3 ст. 332 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ,

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу представника ОСОБА_5 - ОСОБА_7 відхилити.

Рішення Малиновського районного суду м. Одеси від 29 лютого 2016 року та ухвалу апеляційного суду Одеської області від 14 квітня 2016 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Колегія суддів: С.П. Штелик

В.І. Журавель

С.Ф. Хопта