АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 22-ц/793/1789/16Головуючий по 1 інстанції
Категорія : 23 ОСОБА_1
Доповідач в апеляційній інстанції
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 серпня 2016 року Колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Черкаської області в складі:

головуючогоОСОБА_2
суддівОСОБА_3, ОСОБА_4
при секретаріОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Черкаси апеляційну скаргу СТОВ "Агрофірма "Колос" на рішення Драбівського районного суду Черкаської області від 13 червня 2016 року по справі за позовом ОСОБА_6, ОСОБА_7 до СТОВ "Агрофірма "Колос" про стягнення збитків, заподіяних внаслідок неодержанння доходів за час тимчасового невикористання земельної ділянки

в с т а н о в и л а :

ОСОБА_6, ОСОБА_7 звернулись до суду з позовом до СТОВ "Агрофірма "Колос" про стягнення збитків, заподіяних внаслідок неодержанння доходів за час тимчасового невикористання земельної ділянки, мотивуючи тим, що вони є власниками земельних ділянок в адміністративних межах Вершинозгарської сільської ради, право власності на які підтверджується державними актами на право приватної власності на землю.

В грудні 2008 року кожен з них передав свою земельну ділянку в оренду строком на 5 років СТОВ "Агрофірма "Колос", уклавши при цьому договори оренди. Відповідно до договорів строк оренди закінчувався 25 грудня 2013 року.

Оскільки позивачів не влаштовували умови договору оренди, вони прийшли до єдиної думки, що після 2013 року договір оренди із СТОВ "Агрофірмою "Колос" продовжувати не будуть, про що письмово повідомили відповідача. Відповідач земельні ділянки не повернув, а надіслав позивачам листи з вимогою про виготовлення технічної документації і виділення земельних ділянок в натурі.

У звязку з порушенням їхніх прав як землевласників, просили суд стягнути з відповідача суму збитків на користь кожного з них в розмірі 42108 грн 30 коп неодержаного доходу за час тимчасового невикористання земельних ділянок в 2014 році, а також стягнути понесені витрати по сплаті судового збору.

Рішенням Драбівського районного суду Черкаської області від 13 червня 2016 року позов задоволено повністю.

Ухвалено стягнути з відповідача СТОВ "Агрофірма "Колос" с. Драбово-Барятинське Драбівського району Черкаської області на користь ОСОБА_6 та ОСОБА_7 по 42108 грн 30 коп кожному заподіяних збитків від неодержаного доходу за час тимчасового невикористання ними земельних ділянок за 2014 рік.

Стягнуто зі СТОВ "Агрофірма "Колос" на користь позивачів понесені ними судові витрати по сплаті судового збору в розмірі по 551 грн 20 коп кожному.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись неправильне застосування судом норм матеріального права, просить скасувати рішення суду та ухвалити нове рішення.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів судової палати приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає до часткового задоволення по наступним мотивам.

Задовольняючи позовні вимоги позивачів суд першої інстанції виходив з того, що відповідач продовжував безпідставно використовувати земельні ділянки позивачів з 25 грудня 2013 року по жовтень 2014 року у звязку з чим позивачі не отримали відповідний прибуток. Визначаючи розмір збитків суд послався на акти від 5 листопада 2014 року комісії Драбівської РДА з визначення розміру збитків, заподіяних громадянам с. Вершина Згарська, які затверджені Розпорядженням райдержадміністрації № 307 від 7 листопада 2014 року ( а.с. 49-50, а.с. 53-54).

Колегія вважає, що зробивши правильний висновок про порушення відповідачем прав позивачів у землекористуванні, суд помилково прийшов до висновку про доведеність розміру заподіяних збитків і в силу вимог п. 2 ч. 1 ст. 309 ЦПК України рішення підлягає скасуванню з винесенням нового по наступним мотивам.

Як вбачається з матеріалів справи позивачі є власниками земельних ділянок, право власності на які підтверджується змістом державних актів І-ЧР № 030512, та І-ЧР № 030513.

У грудні 2008 року кожний з позивачів уклали договори оренди своїх земельних ділянок зі СТОВ "Агрофірма "Колос" терміном на 5 років. Відповідно до договорів строк оренди закінчився 25 грудня 2013 року. Орендодавці заздалегідь попередили відповідача про те, що після закінчення строку договору оренди землі, вони даний договір продовжувати не будуть і від подальшої співпраці з відповідачем відмовляються.

Відповідач в свою чергу повідомив кожного з відповідачів про необхідність виготовлення технічної документації і виділення земельних ділянок в натурі.

Пунктами 21 - 25 договорів оренди землі встановлені умови повернення земельної ділянки. Вказаними пунктами договору не визначено обовязку орендаря щодо конкретних дій для повернення орендодавцеві земельної ділянки.

Статтею 34 Закону України від 6 жовтня 1998 року № 161-XIV "Про оренду землі»" передбачено, що у разі припинення або розірвання договору оренди землі орендар зобовязаний повернути орендодавцеві земельну ділянку на умовах, визначених договором. Орендар не має права утримувати земельну ділянку для задоволення своїх вимог до орендодавця.

Вказані умови догоду та закону відповідач не виконав, земельні ділянки в розпорядження позивачів не повернув, в результаті чого позивачі отримали право на відшкодування збитків та упущеної вигоди, спричинених незаконними діями відповідача.

Частиною 2 ст. 22 ЦК України встановлено, що збитками є доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушено (упущена вигода). Таким чином у вигляді упущеної вигоди відшкодовуються ті не отримані доходи, які б могли бути реально отримані власником ділянки якби йому не чинилися перешкоди.

На підтвердження розміру не отриманих доходів (заподіяних збитків), позивачами по справі надані акти від 05 листопада 2014 року комісії з визначення розміру збитків, які затверджені розпорядженням голови Драбівської райдержадміністрації від 7 листопада 2014 року № 307. Розмір збитків визначався відповідно до Порядку визначення та відшкодування збитків власникам землі та землекористувачам, затвердженого постановою КМ України від 19 квітня 1993 року № 284.

Відповідно до ст. 3 вказаного Порядку, відшкодуванню підлягають збитки власників землі (неодержані доходи) лише в разі, якщо вони обґрунтовані.

В якості належних та допустимих доказів упущеної вигоди надаються докази, які свідчать про реальні наміри власника обробити свою ділянку проведення закупівлі посівного матеріалу, укладення договорів на обробіток ділянки для висадження закупленого посівного матеріалу або наявність у власника техніки для самостійного обробітку своєї земельної ділянки та інші аналогічні дії власника, які свідчать про підготовку до самостійного використання ділянки.

Наявність лише теоретичного обґрунтування можливості отримання прибутку не є підставою для його стягнення.

Стягнення збитків у вигляді упущеної вигоди є одним із видів цивільно-правової відповідальності. Для застосування такої міри відповідальності потрібна наявність усіх елементів складу цивільного правопорушення, а саме: протиправної поведінки, збитків, причинного звязку між протиправною поведінкою боржника та збитками і вини. За відсутності хоча б одного з цих елементів цивільна відповідальність не настає.

Позивачами не надано суду доказів укладення з грудня 2013 року по липень 2014 року договорів оренди спірних земельних ділянок з будь-якими іншими особами, а також доказів їх відмови від цих договорів у зв'язку із неможливістю отримати об'єкт оренди. Також вони не надали доказів про наміри їх власного використання землі під певні сільськогосподарські культури, зокрема під посів кукурудзи, по якій зроблено розрахунок збитків.

Таким чином позивачі не довели розміру збитків (упущеної вигоди).

Згідно з вимогами частин 1, 4 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 цього Кодексу. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

За таких обставин колегія суддів вважає, що позовні вимоги про стягнення з відповідача вартості не отриманого позивачами прибутку та моральної шкоди задоволенню не підлягають.

Керуючись ст. ст. 303, 307, 309, 314, 316 ЦПК України, колегія

в и р і ш и л а :

апеляційну скаргу СТОВ "Агрофірма "Колос" задовльнити частково, рішення Драбівського районного суду Черкаської області від 13 червня 2016 року по справі за позовом ОСОБА_6, ОСОБА_7 до СТОВ "Агрофірма "Колос" про стягнення збитків, заподіяних внаслідок неодержанння доходів за час тимчасового невикористання земельної ділянки скасувати.

В задоволенні позову ОСОБА_6, ОСОБА_7 до СТОВ "Агрофірма "Колос" про стягнення збитків, заподіяних внаслідок неодержанння доходів за час тимчасового невикористання земельної ділянки відмовити.

Рішення набуваэ законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржене в касаційному порядку до суду касаційної інстанції протягом двадцяти днів з дня проголошення.

Головуючий :

Судді :