Номер провадження: 22-ц/785/1864/16
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
Доповідач Коротков В. Д.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15.03.2016 року м. Одеса

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Одеської області в складі:

головуючого Короткова В.Д.

суддів Гончаренко В.Н., Комаровської Н.В.

з участю секретаря Ярахмедова Є.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до Одеської міської ради, Малиновської районної адміністрації Одеської міської ради, треті особи ОСОБА_3, ОСОБА_4 про визнання права власності, за апеляційною скаргою Одеської міської ради на заочне рішення Малиновського районного суду м.Одеси від 18 березня 2011 року,

встановила:

В липні 2009 року позивач звернувся до суду з вищезазначеним позовом, посилаючись на те, що він є співвласником 1/3 частини квартири АДРЕСА_1. В зв'язку з тим, що донька позивача за сімейними обставинами залишилася без житла, вона переїхала до позивача, де для поліпшення житлових умов вони реконструювали сарай під житлове приміщення, яке складається з 2-х житлових кімнат. Позивач просив визнати за ним право власності на квартиру АДРЕСА_1, що складається з приміщень: двох житлових кімнат - 16,3 кв.м., 11,2 кв.м., кухні 10,3 кв.м., туалету 1,4 кв.м., ванної кімнати - 3,1 кв.м., коридор - 3,0 кв.м. та 14,7 кв.м. Позивач також просив надати будівлі окрему поштову адресу: АДРЕСА_1

Заочним рішенням Малиновського районного суду м.Одеси від 18 березня 2011 року позов задоволений.

Ухвалою Малиновського районного суду м.Одеси від 10 грудня 2015 року заява Одеської міської ради про перегляд заочного рішення залишена без задоволення.

В апеляційній скарзі Одеської міської ради ставиться питання про скасування рішення суду та ухвалення нового рішення про відмову в позові.

Заслухавши суддю-доповідача, доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги і заявлених позовних вимог, колегія суддів вважає, що апеляційна скарги підлягає задоволенню, рішення скасуванню з ухваленням нового рішення про відмову в позові з наступних підстав.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з того, що позивач за особисті кошти та власними силами переобладнав належний йому сарай під житлове приміщення, яке відповідає будівельним, санітарно-технічним, протипожежним вимогам, а тому за позивачем може бути визнано право власності на це приміщення.

Колегія суддів не погоджується з таким висновком суду, оскільки він не підтверджується матеріалами справи та не ґрунтується на законі.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_2 є співвласником 1/3 частини квартири АДРЕСА_1, що підтверджується свідоцтвом про власності від 07.08.2008року та витягом з реєстру від 15.09.2008року(а.с.6, 11).

З технічного паспорту КП «ОМБТІтаРОН» та технічного висновку приватного підприємства «Відкриття» вбачається, що ОСОБА_2 у дворі будинку №20 по вул.Строганова в м.Одесі здійснив самочинне будівництво двохповерхового приміщення загальною площею 60 кв.м.(а.с.9-10, 17-34).

Висновок суду першої інстанції про те, що переобладнаний в житлове приміщення сарай належав позивачу ОСОБА_2, не ґрунтується на матеріалах справи, оскільки в справі відсутні докази існування сараю, приналежності його ОСОБА_2 та переобладнання в житлове приміщення.

Суд першої інстанції не врахував, що будівництво здійснено без належного дозволу та належно затвердженого проекту. Земельна ділянка, на якій ОСОБА_2 здійснив самочинне будівництво, належить територіальній громаді м.Одеси, та не відводилася ОСОБА_2 під будівництво в порядку ст.116 ЗК України.

Відповідно до частин 1,2 статті 376 ЦК України житловий будинок, будівля, споруда, інше нерухоме майно вважаються самочинним будівництвом, якщо вони збудовані або будуються на земельній ділянці, що не була виділена для цієї мети, або без належного дозволу чи належно затвердженого проекту, або з істотними порушеннями будівельних норм і правил. Особа, що здійснила або здійснює самочинне будівництво нерухомого майна, не набуває права власності на нього.

Суд першої інстанції не застосував зазначені норми матеріального права, не врахував роз»яснення Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про практику застосування судами статті 376 Цивільного кодексу України (про правовий режим самочинного будівництва)» від 30 березня 2012 року №6, та безпідставно визнав за позивачем право власності на самочинне будівництво.

Приймаючи до уваги те, що висновки суду першої інстанції не відповідають обставинам справи, судом не правильно застосовані норми матеріального права, рішення суду на підставі п.п.3, 4 ч.1 ст.309 ЦПК України підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про відмову в позові.

Судовий збір, сплачений Одеською міською радою за подачу апеляційної скарги в сумі 1 339,80 грн.(а.с.183), підлягає стягненню на її користь з позивача на підставі ч.1 ст.88 ЦПК України.

Керуючись ст. ст. 307 ч.1 п.2, 309 ч.1 п.п.3, 4, 314 ч.2 ЦПК України, колегія суддів

вирішила:

Апеляційну скаргу Одеської міської ради задовольнити.

Рішення Малиновського районного суду м.Одеси від 18 березня 2011 року скасувати.

В задоволенні позову ОСОБА_2 до Одеської міської ради, Малиновської районної адміністрації Одеської міської ради про визнання права власності на квартиру АДРЕСА_1, що складається з приміщень: двох житлових кімнат - 16,3 кв.м., 11,2 кв.м., кухні 10,3 кв.м., туалету 1,4 кв.м., ванної кімнати - 3,1 кв.м., коридор - 3,0 кв.м. та 14,7 кв.м., та надання будівлі окремій поштовій адреси - відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь Одеської міської ради судовий збір в сумі 1 339 гривень 80 копійок.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення та може бути оскаржено у касаційному порядку безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили.

Судді апеляційного суду Одеської області В.Д.Коротков

В.М.Гончаренко

Н.В.Комаровська