Справа № 308/1021/16-ц
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
17.05.2016 м. Ужгород
Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області в особі:
головуючої-судді ОСОБА_1
при секретарі Коціпак З.П.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Ужгород цивільну справу за позовною заявою Публічного акціонерного товариства «Альфа-Банк» подану в особі представника позивача ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором №500977014 від 07.05.2015 року, -
В судове засідання представник позивача не зявився, подав заяву про розгляд справи без його участі , згідно якої підтримав позовні вимоги в повному обсязі, просив їх задовольнити з підстав та мотивів викладених у позові. Не заперечив проти заочного розгляду справи.
Відповідач ОСОБА_3 у судове засідання повторно не зявилася, хоча про час та місце розгляду справи була повідомлена у встановленому законом порядку, про причини неявки суд не повідомляла, клопотань про відкладення розгляду справи та письмових заперечень до суду не надходило, тому суд згідно ч.4 ст.169 ЦПК України ухвалив провести заочний розгляд справи.
Розгляд справи проведено за відсутності сторін, які не з'явились в судове засідання і у відповідності до вимог ч.2 ст.197 ЦПК України без фіксування судового процесу звукозаписувальним технічним засобом.
Вивчивши та перевіривши в судовому засіданні матеріали справи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті суд приходить до наступного.
Згідно ст.ст. 11, 60 ЦПК України суд розглядає справи в межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог чи заперечень.
Позивач в позові зазначає, що Банк виконав взяті на себе зобов'язання в повному обсязі.
Як вбачається з кредитного договору ОСОБА_3 отримала кошти від ПАТ «Альфа-Банк» на умовах строковості, зворотності, забезпеченості, платності. Сторони погодили всі істотні умови кредитного договору.
Встановлено, що між сторонами діють цивільні правовідносини, засновані на договорі.
Відповідач не спростував вказаний розрахунок заборгованості, хоча такий процесуальний обов'язок передбачений ст.ст. 10, 11 ЦПК України.
07.12.2015 року відповідачеві направлено вимогу про дострокове погашення грошових зобов'язань за кредитним договором (а.с.16), однак, заборгованість не погашена.
Правовідносини між сторонами по справі є цивільно правовими та урегульовані положеннями ЦК України.
Згідно зі ст. 11 Цивільного кодексу України цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини.
Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти (ч. 1 ст. 1048 ЦК України).
Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обовязків (ч. 1 ст. 626 ЦК України).
Згідно зі ст. 628 Цивільного кодексу України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільногозаконодавства.
Договір є обовязковим для виконання сторонами (ст. 629 ЦК України).
Визначення поняття зобовязання міститься у ч. 1 ст. 509 ЦК України.
Відповідно до вимог ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства.
Згідно вимог п.1 ч.1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.
Відповідно до п.2.6. розділу 1 вказаного кредитного договору відповідач ОСОБА_3 зобовязалася повернути кредит, сплатити відсотки за його користування, суми комісійної винагороди та інші платежі за цим договором щомісячно, рівними частинами, у сумах та в терміни, в порядку та на умовах, визначених цим договором та відповідно до графіку платежів, який є додатком №1 до цього договору та його невідємною частиною.
Як встановлено судом, 12.05.2015 року між ПАТ «Альфа-Банк» та відповідачем - ОСОБА_3 було укладено договір про внесення змін і доповнень № 1 до кредитного договору №500977014 від 07.05.2015 року, згідно якого сторони змінили п. 2.6 кредитного договору та виклали його в новій редакції.
Відповідно до п.2.6. договору про внесення змін і доповнень № 1 до кредитного договору №500977014 від 07.05.2015 року, порядок повернення кредиту, сплати процентів за його користування та інших платежів здійснюється наступним шляхом: повернення кредиту позичальником здійснюється з 08.12.2015 року щомісячно у сумах та в теміни, в порядку та на умовах, визначених цим договором та відповідно до графіку платежів,який є Додатком №1 до цього договору та його невідємною частиною.
Відповідно до п.2.8. розділу 1 вказаного кредитного договору відповідач зобовязався сплатити комісійну винагороду банку в наступних розмірах : за управління кредитом за період з 1-го числа місяця користування кредитом по 60-й місяць користування кредитом - 1,29 % від суми кредиту; за виконання операцій переказу коштів за допомогою програмно технічного комплексу самообслуговування агентів банку 1,8% від суми переказу, без ПДВ; за прийняття готівкових коштів з перерахунком для зарахування на рахунок в касах банку у випадку, якщо сума платежу становить до 4000,00 грн. (включно) 35 грн.; за переказ коштів за допомогою програмно технічного комплексу самообслуговування агентів банку у випадку, якщо сума платежу становить до 4000,00 грн. (включно) 35 грн.
Згідно п.12 розділу 2 кредитного договору нарахування процентів на залишок заборгованості за кредитом здійснюється щомісячно протягом періоду від дня надання кредиту до календарної дати (а) яка визначена сторонами як дата припинення нарахування процентів за користування кредитом та вказана в розділі №1 цього договору, виходячи з 30 днів у місяці та 360 днів у році, або (б) фактичного повернення заборгованості за кредитом.
Пунктом 4 розділу 1 вищезгаданого договору позичальник зобовязався у разі повного або часткового прострочення повернення кредиту та/або сплати процентів за користування ним, та/або комісій, та/або інших платежів за договором, сплата яких передбачена цим договором, сплатити банку штраф у розмір 50,00 грн. за кожне допущене позичальником прострочення платежу, що триває від одного до чотирьох календарних днів (включно) з моменту виникнення прострочення платежу. При цьому якщо прострочення платежу триває 5 і більше календарних днів, додатково до штрафу, визначеному попереднім абзацом цього пункту, позичальник зобовязаний сплатити кредитору штраф у розмірі 150 грн. за кожний випадок допущеного прострочення платежу.
Тож, в силу положень Цивільного кодексу України договірні зобов'язання є обов'язковими для виконання сторонами у порядку та у строк, визначений відповідним договором, або законом.
За приписами ст. ст. 3, 629 Цивільного кодексу України цивільне законодавство ґрунтується на принципах справедливості, добросовісності та розумності та передбачає обов'язковість виконання договірних зобов'язань.
У відповідності до ст.ст. 610, 611, 612 ЦК України, порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання. У разі порушення зобовязання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема припинення зобовязання внаслідок односторонньої відмови від зобовязання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору. Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобовязання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.
Відповідно до умов кредитного договору №500977014 від 07.05.2015 року сторони погодили строки та розміри погашення кредиту та виплати відсотків.
Відповідно до умов вказаного договору відповідач ОСОБА_3 зобовязалася щомісяця погашати заборгованість за кредит відповідно до графіку платежів,який є Додатком №1 до договору та його невідємною частиною, а також остаточно погасити кредит в строк остаточного погашення.
Оскільки судом встановлено, що відповідач ОСОБА_3 не виконала зобов'язання, передбачені вищезазначеним кредитним договором у строк, встановлений цим договором, суд вважає, що у відповідності до ч.1 ст. 612, ст. 610 ЦК України її слід вважати такою, що прострочила виконання зобов'язання.
Відповідно до ст. 1050 ЦК України якщо договором встановлений обовязок позичальника повернути позику частинами, то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася та сплати процентів, належних йому відповідно до ст. 1048 ЦК України.
Статтею 599 ЦК України, зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.
Так як своїх зобов'язань за кредитним договором ОСОБА_3 не виконувала належним чином, але як боржник вона не звільняється від відповідальності за неможливість виконання нею грошового зобовязання ,то у позивача виникло право вимагати від боржника дострокового повернення кредитних коштів.
Статтею 1048 ЦК України встановлено право позикодавця (Банку) на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором.
Відповідно до вимог ч.1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).
Відповідно до вимог ч.1 ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання.
У відповідності дост. 212 Цивільного процесуального кодексу України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.
Відповідно до ч.1 ст.88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.
На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 525, 526, 530, 543, 551, 610, 612, 623, 624, 1049, 1050, 1054 ЦК України, ст.ст. 10, 11, 60,88, 169, 212-215,224-226 ЦПК України, суд, -
Позовну заяву Публічного акціонерного товариства «Альфа-Банк» подану в особі представника позивача ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором №500977014 від 07.05.2015 року задовольнити.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, яка може бути подана протягом десяти днів з дня отримання його копії.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня проголошення рішення. Особи, які брали участь у справі,але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення. Апеляційна скарга подається до апеляційного суду Закарпатської області через Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області.
Суддя Ужгородського
міськрайонного суду ОСОБА_1