Справа № 754/9963/16-ц
У Х В А Л А

Іменем України

31 серпня 2016 року м. Київ

Суддя Деснянського районного суду міста Києва Петріщева І.В., розглянувши заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову у цивільній справі за позовною заявою ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Алькор інвест", ОСОБА_2, третя особа: Приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Швець Руслан Олегович, про переведення прав покупця та визнання права власності,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернулась до Деснянського районного суду міста Києва з зазначеною позовною заявою, в якій просить: 1) Визнати за нею переважне право на придбання нежилих приміщень (в літ. А), загальною площею 89,4 кв.м. за адресою: АДРЕСА_1; 2) Перевести на неї за договором купівлі-продажу нерухомого майна від 21.07.2016 року між Товариством з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Алькор інвест" та ОСОБА_2 права та обов'язки покупця нежилих приміщень (в літ. А), загальною площею 89,4 кв.м. за адресою: АДРЕСА_1; 3) Визнати за нею право власності на нежилі приміщення (в літ. А), загальною площею 89,4 кв.м. за адресою: АДРЕСА_1, вартістю 177000,00 грн.; 4) Стягнути з неї на користь ОСОБА_2 177000,00 грн. шляхом перерахування даної суми з депозитного рахунку Деснянського районного суду м. Києва, де вона зберігаються.

ОСОБА_1 звернулась до суду із заявою про забезпечення позову, в якій просить накласти арешт на нежилі приміщення (в літ. А), загальною площею 89,4 кв.м., що знаходяться за адресою: АДРЕСА_1, обґрунтовуючи свою вимогу тим, що ОСОБА_2 на праві приватної власності належать нежилі приміщення (в літ. А), загальною площею 89,4 кв.м. за адресою: АДРЕСА_1, на підставі Договору купівлі-продажу нерухомого майна від 21.07.2016 року укладеного між Товариством з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Алькор інвест" та ОСОБА_2. Як зазначає позивач, їй стало відомо, що відповідач пропонує власникам інших нежитлових приміщень в будинку АДРЕСА_1 викупити в нього спірні нежилі приміщення, що в майбутньому може призвести до ускладнення чи неможливості виконання рішення суду.

Перевіривши вищезазначену заяву про накладення арешту, суд приходить до висновку про повернення заяви, оскільки вона подана без додержання вимог ст. 151 ЦПК України, з таких підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 152 ЦПК України позов забезпечується: 1) накладенням арешту на майно або грошові кошти, що належать відповідачеві і знаходяться у нього або в інших осіб.

Відповідно до ч. 2 ст. 151 ЦПК України у заяві про забезпечення позову повинно бути зазначено: 1) причини, у зв'язку з якими необхідно забезпечити позов; 2) вид забезпечення позову, який належить застосувати, з обґрунтуванням його необхідності; 3) інші відомості, потрібні для забезпечення позову.

Відповідно до ч. 4 ст. 151 ЦПК України до заяви додаються також її копії відповідно до кількості осіб, щодо яких просять вжити заходи забезпечення позову.

Відповідно до ч. 3 ст. 151 ЦПК України забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Судом встановлено, що у порушення вищевказаних вимог ч. 2 ст. 151 ЦПК України, позивачем у заяві не зазначено: 1) обґрунтування необхідності саме цього виду забезпечення позову, який належить застосувати; 2) інші відомості, потрібні для забезпечення позову; до заяви не додаються також її копії відповідно до кількості осіб, щодо яких просять вжити заходи забезпечення позову.

Крім цього суд звертає увагу, що у заяві також не зазначено яким чином невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Згідно ч. 3 ст. 27 ЦПК України особи, які беруть участь у справі, зобов'язані добросовісно здійснювати свої процесуальні права і виконувати процесуальні обов'язки.

На осіб, які беруть участь у справі, покладається загальний обов'язок - добросовісно здійснювати свої процесуальні права і виконувати процесуальні обов'язки. При цьому під добросовісністю необхідно розуміти таку реалізацію прав і виконання обов'язків, що передбачають користування правами за призначенням, здійснення обов'язків у межах, визначених законом, недопустимість посягання на права інших учасників цивільного процесу, заборона зловживати наданими правами.

Згідно ст. 4 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України.

Види забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами, щоб засіб забезпечення відповідав предмету позову за вартістю.

Крім того, суд роз'яснює, що згідно ч. 4 ст. 153 ЦПК України суд, допускаючи забезпечення позову, може вимагати від позивача забезпечити його вимогу заставою, достатньою для того, щоб запобігти зловживанню забезпеченням позову, яка вноситься на депозитний рахунок суду. Розмір застави визначається судом з урахуванням обставин справи, але не повинен бути більшим за розмір ціни позову.

Відповідно до ч. 8 ст. 153 ЦПК України суд, встановивши, що заяву про забезпечення позову подано без додержання вимог ст. 151 ЦПК України, повертає її заявнику, про що постановляє ухвалу.

Враховуючи вищенаведене, суд вважає за необхідне повернути заяву про забезпечення позову заявнику, оскільки заяву подано без додержання зазначених вимог ст. 151 ЦПК України.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 151, 152, 153, 210 ЦПК України,

У Х В А Л И В:

Заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову повернути.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Петріщева І.В.