Справа № 318/2370/15-ц Номер провадження №2/318/14/2016
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"24" червня 2016 р. м. Кам'янка-Дніпровська

Кам'янсько-Дніпровський районний суд Запорізької області в складі:

Судді Петрова В. В.

За участю секретаря Бекетової А. А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, Дніпровської сільської ради Кам'янсько-Дніпровського району Запорізької області про визнання заповіту недійсним, визнання рішень органу місцевого самоврядування недійсними, визнання свідоцтв на право власності недійсними, визнання права власності, за участю третіх осіб без самостійних вимог на предмет спору: Василівської державної нотаріальної контори, відділу Держземагенства у м. Енергодар, реєстраційної служби Кам'янсько-Дніпровської РДА Запорізької області,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з позовною заявою, в якій вказує, що він є син ОСОБА_4 і ОСОБА_5, яка проживала в с. Дніпровка Кам'янсько - Дніпровського району на землях Дніпровської сільської ради (радгосп "Дніпровський"). У власності його батька ОСОБА_4 перебував житловий будинок АДРЕСА_1. У 1978 р. батько позивача виїхав до Акимівського району, написавши заяву про переведення на ОСОБА_1 1/2 частини домоволодіння, рішенням Дніпровської сільської ради № 22 від 11.09.1979 p. заява батька задоволена, і 1/2 частина домоволодіння переведена на позивача № 22 від 11.09.1979 p. заява батька задоволена, і 1/2 частина домоволодіння переведена на позивача. 27.09.1991 р. мати ОСОБА_1 вийшла заміж за відповідача по справі ОСОБА_2 , взявши його прізвище. ІНФОРМАЦІЯ_1 померла ОСОБА_5, мати позивача. Після її смерті відкрилася спадщина, яка складалася з наступного майна: - житловий будинок АДРЕСА_1, - земельна ділянка площею 0,44 га на території АДРЕСА_1, - земельна ділянка площею 3,48 га на території Дніпровської сільської ради Кам'янсько - Дніпровського району. 02.03.2005 р. ОСОБА_5 склала заповіт, згідно з яким заповідала все своє майно своєму останньому чоловікові ОСОБА_2 Після її смерті позивач та відповідач ОСОБА_2 зверталися до нотаріальних органів з заявами про прийняття спадщини. Вважає, що він має право на: житловий будинок АДРЕСА_1; земельну ділянку для обслуговування вищезазначеного будинку у розмірі 0,44 га; 1/2 частки земельної ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва загальним розміром 3, 48 га. На підставі рішення Дніпровської сільської ради позивачу повинно було належати 1/2 частина житлового будинку. Лише після смерті матері він дізнався, що весь будинок було зареєстровано на її ім'я, запис про належність йому 1/2 частини будинку до погосподарської книги не внесено, а 26.06.2001 р. рішенням Дніпровської сільської ради в порушення раніше прийнятого рішення незаконно визнано право власності ОСОБА_5 на весь будинок і 21.11.2001 р. видано відповідне свідоцтво. Крім того, незалежно від змісту заповіту, він як непрацездатний (інвалід 2 групи), в будь якому разі мав би право на обов'язкову частку у спадщині своєї померлої матері ОСОБА_5 на підставі ч. 1 ст. 1241 ЦК України, а тому мені би належало на праві спадкування 1/2 житлового будинку і по 1/2 частині кожної з земельних ділянок. Отже, вважає що 1/2 частина будинку належить йому на праві власності на підставі протокола засідання виконавчого комітету Дніпровської сільської ради № 22 від 11.09.1979 року, складеного за заявою батька, а інша належить йому на праві спадкування за законом за померлим батьком ОСОБА_4 Рішення виконкому Дніпровської сільської ради про оформлення будинку на ім'я ОСОБА_5 повинні бути визнані незаконним та підлягають скасуванню, а свідоцтво про право власності на нерухоме майно та заповіт є недійсним. Що стосується земельного паю, крім позивача і ОСОБА_2 інших спадкоємців 1-ої черги за законом немає. Отже, вважаю що він має право на 1/2 частку земельного паю, яка залишилася після смерті матері ( розмір паю 3,48 га), який він можу успадкувати за законом. А оскільки позивач непрацездатний (інвалід 2 гр.), отже з цієї підстави вважає, що його частка автоматично повинна збільшитися. Письмових відмов від нотаріуса і державного реєстратора він не отримував, оскільки всі правовстановчі документи перебувають у відповідача ОСОБА_2 Ринкова вартість спадкового майна визначена приблизно, проте це не може впливати на розмір судового збору, оскільки позивач звільнений від його сплати як інвалід 2 групи. Враховуючи той факт, що ІНФОРМАЦІЯ_2 помер батько позивача, тому з метою прийняття спадщини від померлого він звернувся до державної нотаріальної контори м. Дніпорорудне (за належністю), де заведена спадкова справа, яка наразі передана до Василівської нотаріальної контори (в зв'язку з закриттям першої). Отже по даному питанню відкрилися нові обставини. Просить визнати недійсним заповіт ОСОБА_5 на користь ОСОБА_2, який складено 02.03.2005 року Дніпровькою сільською радою Кам'янсько - Дніпровського району Запорізької області, визнати незаконним та скасувати рішення виконавчого комітету Дніпровської сільської ради Кам'янсько - Дніпровського району Запорізької області № 6-34 від 26.06.2001р, в частині визнання за ОСОБА_5 права власності на житловий будинок АДРЕСА_1 Запорізької області, визнати недійсним свідоцтво про право власності на нерухоме майно НОМЕР_4, видане Дніпровською сільською радою Кам'янсько - Дніпровського району Запорізької області 21.11.2011 р. на житловий будинок та прибудинкові споруди по АДРЕСА_1 за ОСОБА_5, визнати недійсним Державний Акт на право приватної власності на землю розміром 0,44 га, видане ОСОБА_5 25.12.1994р. за № 5-26 (Акт виданний на підставі рішення виконкому Дніпровської с/р від 13.12.1994р. за №5-26), визнати за ним право власності на: житловий будинок АДРЕСА_1 Запорізької області (орієнтовна вартість 50.000 грн.); земельну ділянку площею 0,44 га (для ведення особистого підсобного господарства), яка розташована на території АДРЕСА_1; - ? частину земельної ділянки площею 3,48 га на території Дніпровської сільської ради Кам'янсько - Дніпровського району (відповідно до Державного акту на право приватної власності на землю, виданий 25.10.2004 р. на підставі розпорядження голови Кам'янсько - Дніпровської райдержадміністрації від 04.07.2002 р. № 266).

В судовому засіданні позивач та його представники ОСОБА_9, ОСОБА_10 позовні вимоги підтримали, просять позов задовольнити.

Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не з'явився, просить справу розглянути у його відсутність, позовні вимоги не визнав, в задоволенні позову просить відмовити.

В судовому засіданні представник відповідача ОСОБА_2 ОСОБА_11 позовні вимоги не визнав, просить відмовити в задоволенні.

Представник відповідача Дніпровської сільської ради в судове засідання не з'явився, просить справу розглядати у їх відсутність, позовні вимоги не визнали.

Представники третіх осіб: Василівської державної нотаріальної контори, відділу Держземагентства у м. Енергодарі, реєстраційної служби Кам'янсько-Дніпровського РУЮ, в судове засідання не з'явились, на адресу суду надіслали заяви, в яких просять справу розглянути у їх відсутність

Вивчивши матеріали справи, суд приходить до наступних висновків:

Батьками позивача були ОСОБА_4 та ОСОБА_5, що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_2, виданого 18.01.1974 р Давидовською сільською радою Акімовського району Запорізької області (а.с.26)

20.04.1977 р батько позивача придбав будинок АДРЕСА_1, що підтверджується дублікатом купівлі-продажу житлового будинку від 20.04.1977 р, що зареєстрований за № 43 (а.с.28)

Протоколом засідання виконавчого комітету Дніпровської сільської ради Кам'янсько-Дніпровського району Запорізької області № 23 від 21.11.1978 р у зв'язку звиїздом ОСОБА_4 із села господарство було перекладено на ОСОБА_5, що підтверджується архівним витягом № С-2080 від 19.11.2010 р (а.с.16) На вказаний будинок за ОСОБА_5 було визнано право власності, що підтверджується рішенням Дніпровської сільської ради № 6-34 від 26.06.2001 р (а.с.31)

Протоколом засідання виконавчого комітету Дніпровської сільської ради Кам'янсько-Дніпровського району Запорізької області № 22 від 11.09.1979 р 1/2 частина будинку ОСОБА_4 переклав на свого сина ОСОБА_1, що підтверджується архівним витягом № С-1550 від 20.08.2010 р (а.с.18)

27.09.1991 р відповідач ОСОБА_2 та мати позивача уклали шлюб, що підтверджується свідоцтвом про укладення шлюбу серії НОМЕР_3, виданого 27.09.1991 року Дніпровською сільською радою Кам'янсько-Дніпровського району Запорізької області (а.с.12)

Мати позивача мала на праві власності земельну ділянку площею 0,44 га, що розташована за адресою: АДРЕСА_1, що підтверджується державним актом, виданого 25.12.1994 р Дніпровською сільською радою та зареєстрованого за № 491 (а.с.24)

Житловий будинок АДРЕСА_1 належав на праві власності ОСОБА_5, що підтверджується свідоцтвом на право власності НОМЕР_4 від 26.06.2001 р (а.с.23)

Мати позивача мала на праві власності земельну ділянку площею 3,48 га, що розташована на території Дніпровської сільської ради Кам'янсько-Дніпровського району Запорізької області, що підтверджується державним актом серії НОМЕР_5, виданого 25.10.2004 р Кам'янсько-Дніпровською райдержадміністрацією та зареєстрованого за № 2 (а.с.25)

02.03.2005 р мати позивача ОСОБА_5 склала заповіт, яким вона все своє майно заповідала відповідачеві ОСОБА_2 (а.с.14)

ІНФОРМАЦІЯ_1 померла мати позивача, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_6, виданого 13.05.2010 р Орлянською сільською радою Василівського району Запорізької області (а.с.13)

ІНФОРМАЦІЯ_2 помер батько позивача, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_7, виданого ІНФОРМАЦІЯ_2 Білицькою міською радою м. Добропілля Донецької області (а.с.29)

Відповідно до ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право власності є непорушним.

Відповідно до ч. 1 ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів.

За приписами ч. 2 ст. 328 ЦК України право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Статтею 1216 ЦК України визначено, що спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

На підставі ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Відповідно до частин 1, 2 ст. 1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою.

Статтею 1217 ЦК України визначено, що спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Разом з тим, у ст. 1241 ЦК України визначено право певних осіб на отримання частки спадкового майна, незалежно від змісту заповіту закон гарантує визначену частку спадщини, яка називається обов'язковою часткою. Таким чином, свобода спадкового розпорядження обмежується правом осіб, які закликаються до спадкування незалежно від волі спадкодавця в силу прямої вказівки закону. До цього переліку входять лише особи, які належать до першої черги спадкоємців за законом і є малолітніми, неповнолітніми, повнолітніминепрацездатними дітьми спадкодавця (в тому числі усиновленими), непрацездатною вдовою (вдівцем), непрацездатними батьками (усиновителями) та дітьми, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені після відкриття спадщини.

Стаття 1261 ЦК України встановлює, що у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені ч.ч.1-3,5,6 ст.203 ЦК України (ч.1 ст..215 ЦК України), а саме: 1) зміст правочину не може суперечити ЦК України, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства; 2) особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності; 3) волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі; 4) правочин має вчинятися у формі, встановленій законом; 5) правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним; 6) правочин, що вчиняється батьками(усиновлювачами), не може суперечити правам та інтересам їхніх малолітніх, неповнолітніх чи непрацездатних дітей.

Таким чином, суд приходить до висновку, що позовні вимоги необхідно залишити без задоволення як безпідставні оскільки заповіт ОСОБА_5 не змінений та не скасований, складений з додержанням вимог законодавства. Своїм заповітом ОСОБА_5, як власник об'єктів нерухомості та земельних ділянок, скористалась своїм цивільним правом та розпорядилась своїм майном на свій розсуд. Позивач не мав право на обов'язкову частку у спадщині, так як він не надав доказів того, що на момент відкриття спадщини або складання заповіту він був непрацездатною особою. Факт того, що позивач є інвалідом 2 групи підтверджується лише пенсійним посвідченням № НОМЕР_1 серії НОМЕР_8, що видане 12.12.2012 р, тобто він має статус непрацездатної особи з 12.12.2012 р. Будь-яких доказів того, що свідоцтво на право власності на житловий будинок та державні акти на землю складені з порушенням або недодержанням вимог законодавства позивачем також не надано. Крім того, протоколом сільської ради від 11.09.1979 р на користь позивача було переведено ? частини будинку, але не зазначена повна адреса (населений пункт, вулиця, номер будинку) та вид об'єкту нерухомості, що передається у власність позивачеві. Згідно ч.4 ст.88 ЦПК України у разі залишення позову без задоволення, закриття провадження у справі або залишення без розгляду позову позивача, звільненого від оплати судових витрат, судові витрати, понесені відповідачем, компенсуються за рахунок держави. Щодо вимог відповідача ОСОБА_2 стосовно стягнення з позивача на його користь понесених ним витрат, пов'язаних з розглядом справи, а саме стягнення 2 000 грн, в цієї частини необхідно відмовити, оскільки відповідач ОСОБА_2 не надав доказів понесених ним витрат, відсутній будь-який розрахунок витрат, які зазначаються його представником

На підставі викладеного, керуючись Конституцією України, ст.ст. 3, 10, 15, 57-60, 212-215 ЦПК України, ст. ст. 328, 1216-1218, 1220, 1223, 1241, 1258, 1261 ЦК України, суд

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Судові витрати по справі у сумі 551 грн. 20 коп. компенсувати за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Рішення суду може бути оскаржено до апеляційного суду Запорізької області через Кам'янсько-Дніпровський районний суд Запорізької області протягом десяти днів з дня його проголошення, а особами, які приймали участь у справі, однак не були присутніми під час проголошення рішення - протягом того ж строку з дня отримання його копії.

Суддя:В. В. Петров