Справа № 344/7929/15-ц
Провадження № 22-ц/779/28/2016
Головуючий у 1 інстанції Бойчук О. В.
Суддя-доповідач Пнівчук О.В.
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 лютого 2016 року м. Івано-Франківськ

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду Івано-Франківської області в складі:

головуючої Пнівчук О.В.

суддів: Беркій О.Ю., Василишин Л.В.,

секретарів Бойчука Л.М., Турів О.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення аліментів на утримання сина, який продовжує навчання, стягнення половини додаткових витрат на дитину до повноліття, за апеляційними скаргами ОСОБА_2 та ОСОБА_3 на рішення Івано-Франківського міського суду від 20 жовтня 2015 року,-

в с т а н о в и л а :

У червні 2015 року ОСОБА_2 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_3 про стягнення аліментів на утримання повнолітнього сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 який продовжує навчання у твердій грошовій сумі по 2500,00 грн. щомісячно, а також просила стягнути з відповідача на її користь половину додаткових витрат на навчання сина у Вищій школі економії і інновацій в м. Люблін Республіка Польща у розмірі 18927,50 грн.

Позивач свої вимоги мотивувала тим, що після досягнення повноліття, їхній з відповідачем син продовжує здобувати вищу освіту у Вищій школі економіки і інновацій в м. Люблін на денній формі навчання та не має змоги працевлаштуватись щоб самостійно отримувати заробіток.

Відповідач займається підприємницькою діяльністю, отримує дохід та може надавати матеріальну допомогу синові для навчання, однак добровільно такої допомоги не надає.

Рішенням Івано-Франківського міського суду від 20 жовтня 2015 року позов ОСОБА_2 задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 щомісячно аліменти в твердій грошовій сумі в розмірі 470 грн.00 коп. на утримання ОСОБА_4

Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 6 667 грн., 00 коп. додаткових витрат на утримання ОСОБА_4

В решті позовних вимог відмовлено.

ОСОБА_2 та ОСОБА_3 на дане рішення подали апеляційні скарги, в яких посилаються на порушення судом вимог матеріального і процесуального права.

Апелянт ОСОБА_2 зазначила, що виходячи з витрат які вона несе на навчання та проживання сина, а також матеріальний стан відповідача, справедливим розміром аліментів, які повинен сплачувати відповідач на утримання сина є 2500 грн. щомісячно.

Висновок суду про визначення розміру аліментів в сумі 470 грн. щомісячно, а також про часткове стягнення додаткових витрат є необгрунтованим, оскільки представлені нею письмові докази підтверджують набагато більші витрати, пов»язані з навчанням сина у Вищій школі економіки і інновацій в м. Люблін на денній формі навчання.

Судом залишено поза увагою той факт, що відповідач займається підприємницькою діяльністю, має магазин по продажу меблів, а тому в змозі сплачувати аліменти у визначеному нею розмірі.

У зв'язку з наведеним, апелянт просила скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове, яким позов задовольнити у повному обсязі.

Апелянт ОСОБА_3 у апеляційній скарзі посилається на те, що через важке матеріальне становище, стан здоров»я, наявність у нього на утриманні двох малолітніх дітей та пенсійного віку матір, якій він допомагає, він не в змозі надавати матеріальну допомогу на утримання повнолітнього сина, який навчається.

Крім того, суд не врахував що згоди на навчання за кордоном сина він не надавав, натомість позивач ОСОБА_2 дала згоду на вступ на навчання сина ОСОБА_4 у вищому навчальному закладі за межами України.

Апелянт просив рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення про відмову в задоволенні позову ОСОБА_2

В судовому засіданні апеляційного суду представник апелянта ОСОБА_2 - ОСОБА_6 підтримала доводи апеляційної скарги з наведених в ній мотивів та заперечила вимоги апеляційної скарги ОСОБА_3

Апелянт ОСОБА_3 та його представник ОСОБА_7 підтримали доводи поданої апеляційної скарги та заперечили вимоги апеляційної скарги ОСОБА_2

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення сторін, перевіривши матеріали справи, колегія суддів приходить до висновку про часткове задоволення апеляційних скарг з наступних підстав.

Відповідно до ч.1 ст.303, ч.ч.2,3 ст.213 ЦПК України, під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Колегія суддів приходить до висновку, що рішення суду першої інстанції зазначеним вимогам закону не відповідає з огляду на наступне.

Судом встановлено, що повнолітній син сторін - ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 після досягнення повноліття продовжує навчання.

Згідно довідки № 2353/2016/О від 20.01.2016 року вбачається, що ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1 навчається на другому курсі у Вищій школі економії і інновацій в м. Люблін Республіка Польща на денній формі навчання спеціальність інформатика, запланована дата закінчення навчання 31.03.2018 року.

Позивач ОСОБА_2 пред»явила позов до відповідача ОСОБА_3 про стягнення з нього понесених витрат на навчання сина, проживання його в гуртожитку, вартість харчування та проїзд в місто Люблін після досягнення ним повноліття, а також додаткових витрат понесених на навчання сина за період до досягнення ним повноліття.

Відповідно до частини 1 статті 185 Сімейного кодексу України той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов'язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо). Правовий статус дитини має особа до досягнення нею повноліття (ч. 1 ст. 6 Сімейного кодексу України).

Правовідносини щодо утримання батьками повнолітніх дочки, сина регулюються главою 16 Сімейного кодексу, яка зокрема передбачає обов'язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання і у зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги, у спосіб сплати аліментів (ст. ст. 199, 200, 201 Сімейного кодексу України). При визначенні розміру аліментів мають бути враховані вартість навчання, вартість підручників, проїзду до навчального закладу, проживання за місцем його знаходження. Норми цієї глави не встановлюють самостійного, окремого від обов'язку сплати аліментів, обов'язку батьків брати участь у додаткових витратах на дочку, сина, що викликані особливими обставинами.

Правовий аналіз наведених положень законодавства вказує на те, що утримання повнолітніх дітей, які продовжують навчання, до досягнення ними двадцяти трьох років, законодавець пов'язує з умовою спроможності батьків надавати матеріальну допомогу.

При визначенні розміру аліментів мають бути враховані вартість навчання, вартість підручників, проїзду до навчального закладу, проживання за місцем його знаходження. Норми цієї глави не встановлюють самостійного, окремого від обов'язку сплати аліментів, обов'язку батьків брати участь у додаткових витратах на дочку, сина, що викликані особливими обставинами.

Із матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_2 12.07.2014 року надала згоду на вступ на навчання її сина ОСОБА_4, подання і підписання необхідних документів та самостійне здійснення оплати за навчання та інших зобов»язань у зв»язку із вступом на навчання до Вищої школи економіки та інновацій у Любліні (а.с.56).

Встановлено, що від імені ОСОБА_4 здійснено оплату за навчання у Вищій школі економіки та інновацій у Любліні на загальну суму 2360 злотих та по 550 злотих щомісячно за проживання (а.с.59, 61, 63, 64- 77).

Позивач ОСОБА_2 просила стягнути з відповідача половину понесених нею додаткових витрат на навчання сина у навчальному закладі до досягнення ним повноліття у сумі 18927,50 грн.

Відповідно до положень ч.1 ст. 185 СК України той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов'язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо).

Встановлено, що згідно рішення Апеляційного суду Івано-Франківської області від 14 серпня 2014 року з ОСОБА_3 стягнуто на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання сина ОСОБА_4 в твердій грошовій сумі в розмірі по 800 грн. щомісячно до досягнення ним повноліття, які сплачені відповідачем у повному обсязі, чого не заперечила представник позивача ОСОБА_6

Позивач ОСОБА_2 звертаючись із позовом про стягнення з ОСОБА_3 додаткових витрат на утримання сина, посилалась на те, що такі витрати викликані особливими обставинами, а саме навчанням сина на денній формі навчання у Вищій школі економіки та інновацій у Любліні.

Колегія суддів вважає, що навчання в навчальному закладі на комерційній основі, безпосередньо не пов'язане з особливостями розвитку здібностей дитини, тому вирішення питання здобуття дитиною освіти має здійснюватися за погодженням з батьками дитини і оплата вартості за навчання у Вищій школі економіки та інновацій у Любліні не може бути визнана як понесення додаткових витрат, викликаних особливими обставинами і відповідно на відповідача не може бути покладено обов'язок по їх оплаті.

Крім того, позивач ОСОБА_2 самостійно надала згоду на навчання сина на платній основі за кордоном.

Що стосується позовних вимог про стягнення аліментів на утримання повнолітнього ОСОБА_4, який продовжує навчання, то суд першої інстанції обґрунтовано взяв до уваги витрати ОСОБА_4, пов»язані з навчанням та проживанням у м. Любліні, а також спроможність відповідача ОСОБА_3 надавати таку матеріальну допомогу.

Разом з тим, при визначенні розміру аліментів суд не дав належної оцінки обставинам справи щодо спроможності відповідачем надавати матеріальну допомогу на утримання повнолітнього сина.

Встановлено, що ОСОБА_3 має на утриманні двох неповнолітніх дітей: ОСОБА_8 ІНФОРМАЦІЯ_2, та дочку ОСОБА_9, ІНФОРМАЦІЯ_3 (а.с.49-50).

Обов»язок по утриманню неповнолітніх дітей лежить як на відповідачу ОСОБА_3 так і на його дружині ОСОБА_10, які обоє являються підприємцями.

Так, згідно довідки виданої державною податковою інспекцією у м. Івано-Франківську від 19.10.2015 року вбачається, що ОСОБА_3 в період 01.04.2015 року по 30.06.2015 року здійснював підприємницьку діяльність, сума чистого доходу не задекларована; в період з 01.07.2015 року по 30.09.2015 року його дохід склав 16109 грн.(а.с.128), дохід його дружини ОСОБА_10 згідно довідки державної податкової інспекції у м. Івано-Франківську від 16.11.2015 року за період з 01.10.2014 року по 30.09.2015 року склав 0,00 грн. (а.с.129).

Згідно виписки із медичної карти стаціонарного хворого вбачається, що ОСОБА_11, 1945 року народження, (мати відповідача) перебувала у грудні 2015 року на лікуванні, разом з тим, відповідачем не представлено доказів того, що мати перебуває на його утриманні.

З врахуванням наведених обставин, стану здоров»я відповідача, який перебуває на обліку в диспансерному відділенні ОФПЦ, колегія суддів приходить до висновку, що ОСОБА_3, як підприємець, має нерегулярний мінливий дохід, крім утримання двох неповнолітніх дітей спроможний надавати матеріальну допомогу на утримання повнолітнього сина ОСОБА_4, який навчається, у розмірі 800 грн. щомісячно.

У зв»язку з цим, не заслуговують на увагу доводи апелянта ОСОБА_3 щодо неспроможності ним надавати будь-яку матеріальну допомогу на утримання повнолітнього сина який продовжує навчання.

Колегія суддів вважає, що доводи апелянта ОСОБА_2 про те, що відповідач ОСОБА_3 спроможний сплачувати аліменти у розмірі 2500 грн. щомісяця не підтверджені належними доказами. Крім того, позивач звертаючись у червні 2014 року із позовом про стягнення з ОСОБА_3 аліментів на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_4 у твердій грошовій сумі просила стягувати по 800 грн. щомісячно, при цьому також посилалась на те, що відповідач являється підприємцем.

У зв»язку з наведеним, колегія суддів приходить до висновку, що рішення суду першої інстанції підлягає до скасування з ухваленням нового рішення про часткове задоволення позову ОСОБА_2

Керуючись ст. ст. 307, 309, 313-314, 316, 317 ЦПК України, колегія суддів, -

в и р і ш и л а :

Апеляційні скарги ОСОБА_2 та ОСОБА_3 задовольнити частково.

Рішення Івано-Франківського міського суду від 20 жовтня 2015 року скасувати та ухвалити нове рішення.

Позов ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення аліментів на утримання сина, який продовжує навчання задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 року народження, який продовжує навчання у Вищій школі економії і інновацій (м. Люблін, Республіка Польща) в твердій грошовій сумі по 800 грн.00 коп. щомісячно на період навчання, починаючи з 04 червня 2015 року.

В задоволенні позову ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення додаткових витрат на утримання сина ОСОБА_4 - відмовити.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення, однак може бути оскаржено в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з часу набрання законної сили.

Головуюча: О.В. Пнівчук

Судді: О.Ю. Беркій

Л.В. Василишин