Справа № 570/3507/15-ц
Номер провадження 2/570/166/2016
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 січня 2016 року

Рівненський районний суд Рівненської області:

в особі судді Кушнір Н.В.

при секретарі судового засідання Бардабуш В.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в приміщенні Рівненського районного суду Рівненської області ( м.Рівне вул.П.Могили 24 ) цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, Олександрійської сільської ради Рівненського району Рівненської області про визнання прав та обов"язків забудовника в порядку спадкування,

в с т а н о в и в :

згідно вимог позовної заяви позивач просить визнати за нею права і обов»язки забудовника на ? як подружжя та на ? в порядку спадкування за законом після смерті ІНФОРМАЦІЯ_2 року її чоловіка ОСОБА_3 житлового будинку по АДРЕСА_1

В обґрунтування своєї вимоги покликається на те, що будинок побудований подружжям за час перебування у шлюбі, спадщину прийняла вчасно, звернувшись до нотаріальної контори з заявою про її прийняття, але отримати відповідне свідоцтво не може у зв»язку з відсутністю правовстановлюючих документів на ім»я чоловіка.

Всіх учасників судового процесу відповідно до ст.ст.74-76 ЦПК України належним чином повідомлено про час і місце розгляду справи. У поданих до суду заявах сторони просять справу слухати у їх відсутність, позивач та його представник позов підтримують повністю, відповідач ОСОБА_2 - син позивача його визнає, відповідач в особі в.о.сільського голови-секретаря ради Н.Остапович не заперечує проти його задоволення. Зважаючи на те, що явку сторін не було визнано обов'язковою, а також, враховуючи достатність матеріалів справи для прийняття рішення та доказів про правовідносини сторін, відсутність необхідності заслуховувати їх особисті пояснення з приводу спору суд, беручи до уваги встановлені строки розгляду цивільних справ, дійшов висновку про можливість розглянути справу за відсутності вказаних осіб. За таких умов суд у відповідності з ч.2 ст.197 ЦПК України ухвалив здійснювати розгляд справи у відсутність сторін без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Суд, з»ясувавши обставини та дослідивши матеріали справи, розглянувши справу в межах заявленого позову на підставі представлених доказів, прийшов до таких висновків.

Вимоги ст.214 ЦПК Кодексу зобов»язують суд під час ухвалення рішення вирішити, чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин. Відповідно до ст.16 цього кодексу звертаючись до суду, позивач за власним розсудом обирає спосіб захисту і в силу ст.ст.10, 60 ЦПК України, діючи на засадах змагальності, повинен переконливими, належними та припустимими доказами довести правову та фактичну підставу заявлених ним вимог. Розглядаючи справу, суд забезпечив сторонам та іншим особам, які беруть участь у справі, рівні можливості щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості.

Згідно ч.4 ст.174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

Як встановлено судом, позивач перебувала у зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_3 з 02 березня 1984 року, мають сина ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_3 року.

Відповідно до рішення Олександрійської сільської ради Рівненського району Рівненської області від 15 червня 1995 року № 65 ОСОБА_3 26 листопада 1996 року видано Державний акт на право власності на земельну ділянку загальної площею 0.18 га для будівництва та обслуговування житлового будинку і господарських споруд.

Згідно довідки №1201 від 05 березня 2015 року, виданої КП «Рівненське обласне бюро технічної інвентаризації», згідно реєстрових книг, право власності на житловий будинок по АДРЕСА_1 не зареєстровано. Житловий будинок загальною площею 27.9 кв.м., житловою 11.7 кв.м. побудований відповідно до повідомлення про початок виконання робіт №РВ 12 від 07 червня 2014 року. Документ, що відповідно до чинного законодавства свідчить про готовність житлового будинку до експлуатації, відсутній. Інвентаризаційна вартість майна визначена на 05 березня 2015 року у 73 382 грн. 00 коп.

Такі ж обставини підтверджуються технічним паспортом.

Згідно із записом у по господарській книзі № 8/0708-3 вказаний будинок рахується за забудовником.

ІНФОРМАЦІЯ_2 року забудовник помер, що підтверджується копією свідоцтва про смерть, внаслідок чого відкрилася спадщина.

Дружина померлого є спадкоємицею за законом, прийняла спадщину після свого чоловіка, що підтверджується повідомленням державного нотаріуса та наданою ним інформаційною довідкою зі Спадкового реєстру, спадковою справою. Син із заявою про прийняття спадщини не звертався, будучи зареєстрованим у м.Рівному.

Між тим, позивачу постановою державного нотаріуса від 25 березня 2015 р. у видачі свідоцтва про право на спадщину на вказаний об»єкт після померлого чоловіка відмовлено через відсутність правовстановлюючих документів на нього.

Ст.41 Конституції України гарантовано, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, ніхто не може бути протиправно її позбавлений, право приватної власності є непорушним. Аналогічний висновок викладений і в ч.1 ст.321 ЦК України та ст.1 Першого протоколу Конвенції. Ст.328 ЦК України передбачає, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом

Згідно правової позиції Верховного Суду України, викладеній у постанові від 2 жовтня 2013 р. у справі № 6-79цс13, яка відповідно до ст.360-7 ЦПК України є обов'язковою для усіх судів України, власність у сім'ї існує у двох правових режимах: спільна сумісна власність подружжя та особиста приватна власність кожного з подружжя, залежно від якого регулюється питання розпорядження таким майном.

Підстави набуття права спільної сумісної власності подружжя (тобто перелік юридичних фактів, які є підставами виникнення права спільної сумісної власності на майно подружжя) визначені в ст. 60 СК України. За змістом цієї норми майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловіку на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя і частки подружжя є рівними.

Спільною сумісною власністю подружжя, що підлягає поділу (ст.ст.60, 69 СК України, ч.3 ст.368 ЦК України), відповідно до ч.ч.2, 3 ст.325 ЦК України можуть бути будь-які види майна, за винятком тих, які згідно із законом не можуть їм належати (виключені з цивільного обороту), незалежно від того, на ім'я кого з подружжя вони були придбані чи внесені грошовими коштами, якщо інше не встановлено шлюбним договором чи законом.

Виходячи з аналізу зазначених норм права, у сімейному законодавстві діє презумпція спільності майна подружжя, при цьому частини чоловіка та дружини є рівними. Спростувати цю презумпцію може сторона, яка надає докази протилежного, що мають відповідати вимогам належності та допустимості і це є її процесуальним обов'язком, оскільки відповідно до вимог ч.4 ст.60 ЦПК України судове рішення не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до чинного законодавства, право власності на новостворюване нерухоме майно виникає лише після прийняття його в експлуатацію та реєстрації права власності на це майно. До цього моменту нерухомого майна юридично не існує, а згідно з ч.3 ст.331 ЦК України забудовник вважається лише власником матеріалів та обладнання, які були використані в процесі такого будівництва (створення майна). Тому, якщо за свого життя спадкодавець не набув у встановленому порядку право власності на створюваний ним об'єкт будівництва саме як на об'єкт нерухомого майна, то і до складу спадщини таке право не входить, адже нерухоме майно, як об'єкт цивільного права, ще не існує.

Забудовником вважається особа, яка відповідно до закону отримала право, зокрема, власності земельною ділянкою для містобудівних потреб та виконує передбачені законодавством дії, необхідні для здійснення будівництва. Таким чином право на забудову (будівництво) полягає у можливості власника здійснювати на ній у порядку, встановленому законом, будівництво об»єктів містобудування. Об'єкт незавершеного будівництва слід відносити до нерухомого майна внаслідок наявності в нього зв'язку з землею, що визначено ст.181 ЦК України як критерій віднесення речей до нерухомих.

З копії технічного паспорту, складеного на об'єкт нерухомого майна - незавершене будівництво, вбачається, що даний техпаспорт не є документом, який підтверджує право власності на конкретний об'єкт, а є документом, в якому міститься лише технічна характеристика цього об'єкту. Будівництво житлового будинку здійснювалася на законних підставах.

Згідно з пунктом 8 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» від 30.05.2008 № 7, якщо будівництво здійснювалося згідно із законом, то у разі смерті забудовника до завершення будівництва його права та обов'язки як забудовника входять до складу спадщини.

Відповідно до ст.1218 ЦК України до складу спадщини входять всі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Дійсно, відповідно до приписів ст.331 ЦК України право власності на житловий будинок, як об'єкт нерухомого майна, виникає після прийняття будинку до експлуатації і реєстрації права власності на будинок. Однак, необхідно враховувати, що позивач по даній справі не вимагає визнання права власності на житловий будинок, якого спадкодавець не мав. Законодавець розмежовує поняття виникнення права на спадщину і виникнення права власності на нерухоме майно, що входить до складу спадщини, і пов'язує з виникненням цих майнових прав різні правові наслідки. Відповідно до норм ч.5 ст.1268 ЦК незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Позивачу у даній справі, яка є спадкоємцем після смерті свого чоловіка, належать права і обов'язки, які були у спадкодавця., а саме обов'язки і права забудовника, у тому числі вчинення всіх дій для завершення будівництва і прийняття будинку в експлуатацію та реєстрацію права власності після завершення будівництва у порядку, визначеному законодавством.

Отже, якщо об'єкт будівництва не був прийнятий в експлуатацію, то до складу спадщини входять усі належні спадкодавцеві як забудовнику права та обов'язки, а саме:

1.право власності на будівельні матеріали та обладнання, які були використані спадкодавцем у процесі цього будівництва;

2.право завершити будівництвом об'єкт (як правонаступник спадкодавця - замінений у порядку спадкування забудовник);

3.право передати від свого імені для прийняття в експлуатацію завершений будівництвом об'єкт;

4.право одержати на своє ім'я свідоцтво про право власності та зареєструвати право власності.

Враховуючи викладене, вважаю, що позивач успадковує майнові права на використані при будівництві матеріали та обладнання, а також пов'язані з цим інші права та обов'язки забудовника. Дану правову позиції підтримує Верховний суд України по справах № 2590861 від 26.11.2008 р., № 14261460 від 15.10.2011 р., № 7870619 від 15.02.2010 р.)

Позивач не просить про відшкодування судових витрат, тому це питання не є предметом судового розгляду, враховуючи принцип диспозитивності цивільного процесу

З огляду на викладене, на підставі ст.60 СК України, ст.ст.181, 328, 331, 1218, ч.5 ст.1268 ЦК України, керуючись ст.ст.10, 11, 60, 213-215 ЦПК України суд

в и р і ш и в :

задоволити позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2, Олександрійської сільської ради Рівненського району Рівненської області про визнання прав та обов"язків забудовника в порядку спадкування.

Визнати за ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1, паспорт серія НОМЕР_2, виданий 27 січня 2001 року Рівненським МВ УМВС України в Рівненській області, РНПП НОМЕР_1) права та обов»язки забудовника незакінченого будівництвом житлового будинку по АДРЕСА_1, при цьому ? як спільна сумісна власність подружжя, ? в порядку спадкування за законом після смерті ІНФОРМАЦІЯ_2 року її чоловіка ОСОБА_3.

Рішення може бути оскаржене до Апеляційного суду Рівненської області через Рівненський районний суд Рівненської області протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Суддя Кушнір Н.В.