Номер провадження: 22-ц/785/1843/16
Головуючий у першій інстанції Мазун І. А.
Доповідач Станкевич В. А.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14.03.2016 року м. Одеса

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Одеської області в складі:

головуючого - Станкевича В.А.

суддів - Варикаші О.Д.

- Ступакова О.А.

при секретарі - Желєзнові В.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовною заявою Публічного акціонерного товариства акціонерного банку «Порто-франко» до ОСОБА_3, Товариства з додатковою відповідальністю «Агропромсервіс» про стягнення заборгованості за кредитним договором шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки та за зустрічним позовом Товариства з додатковою відповідальністю «Агропромсервіс» до Публічного акціонерного товариства акціонерного банку «Порто-франко», ОСОБА_3 про визнання такими, що припинилися, правовідносин за договором іпотеки, за апеляційною скаргою Товариства з додатковою відповідальністю «Агропромсервіс» на рішення Малиновського районного суду міста Одеси від 05 серпня 2014 року, -

встановила:

У листопаді 2013 року Публічне акціонерне товариство акціонерний банк «Порто-франко» (далі - ПАТ АБ «Порто-франко») звернулося до суду з указаним позовом, в якому просило в рахунок погашення заборгованості ОСОБА_3 за укладеним ним з ПАТ АБ «Порто-франко» кредитним договором від 17 жовтня 2005 року у розмірі 12 886 574 грн 70 коп. звернути стягнення на предмет іпотеки за іпотечним договором від 17 жовтня 2005 року шляхом продажу з прилюдних торгів нерухомого майна, переданого в іпотеку, а саме: нежитлової будівлі АДРЕСА_1, загальною площею 8 167,5 кв. м, що розташована на земельній ділянці розміром 13 144 кв. м, яка складається із: літ «А, Б» -адміністративні будівлі, літ «Г, Г1, Г2, ГЗ», «К»; «M, МІ, М2» - склади; літ. «И, Л» - ангари; літ. «Ф» - побутове приміщення, літ. «У» - туалет, 1-5 -огорожа, І - мостіння, що належать Товариству з додатковою відповідальністю «Агропромсервіс» (далі - ТДВ «Агропромсервіс»), визначивши початкову ціну продажу в розмірі 7 248 578 грн, а також стягнути з ОСОБА_3 на користь позивача суму судового збору.

На обґрунтування вимог банк посилався на те, що 17 жовтня 2005 року між ним та ОСОБА_3 укладений кредитний договір відзивної кредитної лінії, відповідно до умов якого банком надавалась відзивна кредитна лінія на поточні витрати в розмірі 600 000 доларів США з 17 жовтня 2005 року по 16 жовтня 2008 року зі сплатою за користування кредитними коштами у розмірі 12 % річних.

У якості забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором між ТДВ «Агропромсервіс» та АКБ «Порто-франко» укладений договір іпотеки від 17 жовтня 2005 року, відповідно до п. 1.3 якого в іпотеку банку передано вказане нерухоме майно.

Станом на 16 липня 2014 року, у зв'язку з порушенням умов кредитного договору ОСОБА_3, виникла заборгованість за кредитним договором у розмірі 1 099 718 доларів США, що еквівалентно 12 886 574 грн. 70 коп., яку банк просив стягнути шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки.

У січні 2014 року ТДВ «Агропромсервіс» подало зустрічний позов, в якому просило визнати такими, що припинились, правовідносини за договором іпотеки від 17 жовтня 2005 року, укладеним між ТДВ «Агропромсервіс» та АКБ «Порто-франко».

Вимоги мотивувало тим, що основне зобов'язання ОСОБА_3 перед ПАТ АБ «Порто-франко» було змінено, а саме: збільшено строки повернення грошових коштів до 2023 року, без згоди ТДВ «Агропромсервіс», що є підставою для припинення його зобов'язань за договором іпотеки.

Рішенням Малиновського районного суду м. Одеси від 05 серпня 2014 року позов ПАТ АБ «Порто-франко» задоволено частково. У рахунок погашення заборгованості ОСОБА_3 за укладеним ним з ПАТ АБ «Порто-франко» кредитним договором від 17 жовтня 2005 року у розмірі 12 886 574 грн 70 коп., з яких: заборгованість за кредитом - 7 006 270 грн 75 коп., заборгованість за відсотками за користування кредитом - 827 732 грн 03 коп., пеня за 12 місяців - 5 052 571 грн 92 коп., звернуто стягнення на предмет іпотеки за іпотечним договором від 17 жовтня 2005 року, посвідченим приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Задорожнюк В.К. 17 жовтня 2005 року за реєстровим № V-463, шляхом продажу з прилюдних торгів нерухомого майна, переданого в іпотеку, а саме: нежитлової будівлі під АДРЕСА_1, загальною площею 8 167,5 кв. м, що розташована на земельній ділянці розміром 13 144 кв. м, яка складається із: літ. «А, Б» - адміністративні будівлі, літ. «Г, Г1, Г2, ГЗ», «К»; «М, МІ, М2» - склади; літ. «И, Л» - ангари; літ. «Ф» -побутове приміщення, літ. «У» - туалет, 1-5 - огорожа, І - мостіння, що належать ТДВ «Агропромсервіс». Визначено спосіб реалізації предмета іпотеки шляхом продажу на прилюдних торгах у межах процедури виконавчого провадження, передбаченої Законом України «Про виконавче провадження». Встановлено початкову ціну продажу предмета іпотеки для його подальшої реалізації на рівні, не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна, на підставі оцінки нерухомого майна, проведеної суб'єктом оціночної діяльності незалежним експертом під час проведення виконавчих дій. Вирішено питання щодо розподілу судових витрат. У задоволенні іншої частини позовних вимог відмовлено. Зустрічний позов залишено без задоволення.

Не погодившись з рішенням суду Товариство з додатковою відповідальністю «Агропромсервіс» подало апеляційну скаргу.

Рішенням апеляційного суду Одеської області від 25 червня 2015 року рішення Малиновського районного суду м. Одеси від 05 серпня 2014 року скасовано і ухвалено нове рішення, яким у задоволенні позову ПАТ АБ «Порто-франко» до ОСОБА_3, ТДВ «Агропромсервіс» про стягнення заборгованості за кредитним договором шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки відмовлено.

Зустрічний позовом ТДВ «Агропромсервіс» до ПАТ АБ «Порто-франко», ОСОБА_3 про визнання такими, що припинилися, правовідносин за договором іпотеки задоволено.

Визнано іпотечний договір від 17 жовтня 2005 року, укладений між ТДВ «Агропромсервіс» та АКБ «Порто-франко», таким, що припинив свою дію.

Не погодившись з рішення апеляційного суду ПАТ АБ «Порто-франко» в особі уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ АБ «Порто-франко» - Чернявської О.С. подало касаційну скаргу та просило про скасування оскаржуваного рішення суду апеляційної інстанції із залишенням у силі рішення суду першої інстанції, мотивуючи свою вимогу порушенням судом норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16 грудня 2015 року касаційна скарга Публічного акціонерного товариства акціонерного банку «Порто-франко» в особі уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства акціонерного банку «Порто-франко» - Чернявської О.С. задоволена частково.

Рішення апеляційного суду Одеської області від 25 червня 2015 року скасовано, справа направлена на новий розгляд до цього ж суду.

В апеляцій скарзі ставиться питання про скасування рішення суду та ухвалення нового рішення, яким в задоволенні позовних вимог Публічного акціонерного товариства акціонерного банку «Порто-франко» відмовити, а зустрічні позовні вимоги задовольнити в повному обсязі.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши доповідача, доводи апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду в межах заявлених вимог і доводів апеляційної скарги, судова колегія вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що 17 жовтня 2005 року між АКБ «Порто-франко», правонаступником якого є ПАТ АБ «Порто-франко», та ОСОБА_3 укладений кредитний договір відзивної кредитної лінії. Пунктом 1.1 договору передбачено, що банком надавалась відзивна кредитна лінія на поточні витрати у розмірі 600 000 доларів США з 17 жовтня 2005 року по 16 жовтня 2008 року з платою за користування кредитними коштами у розмірі 12 % річних.

Для забезпечення належного виконання зобов'язання за кредитним договором ТДВ «Агропромсервіс» та АКБ «Порто-франко» укладений договір іпотеки від 17 жовтня 2005 року, посвідчений приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Задорожнюк В.К., згідно із яким предметом іпотеки є нерухоме майно, а саме: нежитлова будівля АДРЕСА_1, загальною площею 8 167,5 кв. м, що розташована на земельній ділянці розміром 13 144 кв. м, яка складається в цілому з: літ. «А, Б» - адміністративні будівлі, літ. «Г, Г1, Г2, ГЗ», «К»; «М, МІ, М2» -склади; літ. «И, Л» - ангари; літ. «Ф» - побутове приміщення, літ. «У» -туалет, 1-5 - огорожа, І - мостіння, що належать ТДВ «Агропромсервіс». Інвентарна вартість об'єкта іпотеки на момент укладання договору іпотеки становила 400 000 доларів США. Заставна вартість предмета іпотеки визначена сторонами у сумі 7 248 578 грн.

Додатковою угодою від 27 серпня 2008 року № 2 до кредитного договору збільшений розмір відсоткової ставки за користування кредитом з 12 % до 13 % річних.

Також ОСОБА_3 звернувся до банку із заявою про продовження строку виконання зобов'язання за кредитним договором. У зв'язку із цим строк погашення заборгованості був продовжений до 16 січня 2009 року. Процентна ставка підвищена до 14,5 % річних. Дані зміни були оформлені додатковою угодою від 16 жовтня 2008 року № 3 до кредитного договору від 17 жовтня 2005 року.

Додатковою угодою від 10 грудня 2008 року № 4 до кредитного договору від 17 жовтня 2005 року сторони домовилися перенести строк виплати нарахованих відсотків за листопад та грудень 2008 року на 16 січня 2009 року, тобто дату повного розрахунку ОСОБА_3 за кредитним договором.

14 січня 2009 року та 31 січня 2011 року були укладені додаткові договори про внесення змін до договору іпотеки, якими відображалися зміни, що вносились до кредитного договору на підставі додаткових угод.

16 січня 2009 року укладена додаткова угода № 5 до кредитного договору, відповідно до якої термін користування кредитними коштами ОСОБА_3 був продовжений до 14 січня 2011 року.

Додатковою угодою від 14 січня 2011 року № 6 до кредитного договору від 17 жовтня 2005 року вносились зміни до п. 1.1 кредитного договору, проте розмір відсоткової ставки не переглядався і залишився на період з 16 жовтня 2008 року по 14 липня 2011 року в розмірі 14,5 % річних. Змінами були відображені усі раніше прийняті доповнення до кредитного договору.

Додатковою угодою від 14 грудня 2011 року № 9 до кредитного договору термін користування кредитними коштами продовжений до 14 березня 2012 року.

У подальшому була укладена додаткова угода від 14 березня 2012 року № 10, якою кінцевий термін виплат за кредитом переносився на 14 березня 2013 року та встановлювалась пеня в розмірі 0,5 % від суми простроченого платежу за кожен день прострочення. Банк отримав можливість перевіряти фінансовий стан боржника та його сім'ї.

04 жовтня 2012 року ПАТ АБ «Порто-франко» задовольнило клопотання ОСОБА_3 про перенесення строків виплати щомісячних платежів за кредитним договором по 25-те число кожного місяця та встановило розмір відсоткової ставки за користування кредитом на рівні 14,5 % річних. Дані зміни були відображені в кредитному договорі шляхом прийняття додаткової угоди від 10 жовтня 2012 року №11.

Додатковою угодою від 22 березня 2013 року № 13 термін користування кредитними коштами продовжений до 20 вересня 2013 року, а додатковою угодою від 20 вересня 2013 року № 15 термін користування кредитними коштами продовжений до 19 березня 2014 року. Пунктом 3 цієї угоди сторони визначили, що строки позовної давності за вимогами про стягнення кредиту, процентів за користування кредитом, винагороди, неустойки - пені, штрафів встановлюються тривалістю п'ять років.

ОСОБА_3 не здійснює погашення кредитної заборгованості, виплати відсотків за користування кредитом та порушує умови кредитного договору.

Згідно з додатковою угодою від 18 липня 2013 року № 14 викладено п. 3.8 кредитного договору в наступній редакції, а саме: «Не пізніше 02 серпня 2013 року оплатити відсотки, нараховані за користування кредитними коштами в червні 2013 року. Не пізніше 27 серпня 2013 року оплатити відсотки, нараховані за користування грошовими коштами в липні 2013 року. Починаючи з вересня 2013 року сплачувати відсотки за користування кредитними коштами щомісячно з 1-го по 25-те число місяця, наступного за звітним, і при повному погашенні кредиту від фактичної заборгованості за кредитом на рахунок № 2840. У випадку, якщо число сплати відсотків випадає на вихідний день, відсотки сплачуються в перший, наступний за ним робочий день».

Разом з тим проценти за користування кредитом ОСОБА_3 з березня 2013 року не сплачувались.

Згідно з розрахунком банку станом на 16 липня 2014 року ОСОБА_3 більш ніж дев'ять місяців не виплачує банку заборгованість за нарахованими відсотками, що є порушенням вимог п. 3.10 кредитного договору, яким встановлено, що у випадку відсутності можливості повернути всю суму кредиту та відсотки за ним ОСОБА_3 зобов'язаний в З-денний строк до настання передбачених даним договором строків повідомити про це банк.

Про неспроможність сплачувати проценти ОСОБА_3 банку не повідомляв.

Відповідно до розрахунку банку розмір заборгованості ОСОБА_3 станом на 16 липня 2014 року складає 1 099 718 доларів США, з яких: заборгованість за кредитом - 597 903,03 доларів США; заборгованість за відсотками - 70 637,22 доларів США; пеня за 12 місяців -431 177,75 доларів США.

У зв'язку з порушенням умов кредитного та іпотечного договорів позичальником ПАТ АБ «Порто-франко» звернулося до ОСОБА_3 та до ТДВ «Агропромсервіс» з письмовою вимогою про дострокове повернення кредиту, що передбачено п. 3.12 кредитного договору.

Задовольняючи позовні вимоги банку, суд першої інстанції виходив з того, що у ОСОБА_3 перед ПАТ АБ «Порто-франко» існує заборгованість за кредитним договором. Для забезпечення належного виконання зобов'язання по кредитному договору ТДВ «Агропромсервіс» та АКБ «Порто-франко» був укладений договір іпотеки. Оскільки ОСОБА_3 не виконував взяті на себе зобов'язання то АКБ «Порто-франко» звернувся до суду про звернення стягнення на предмет іпотеки за іпотечним договором укладеним між ТДВ «Агропромсервіс» та АКБ «Порто-франко» і суд першої інстанції зазначені позовні вимоги задовольнив.

Оскільки ні ПАТ АБ «Порто-франко», ні ТДВ «Агропромсервіс» фактично позовні вимоги до ОСОБА_3 не пред'являли, то суд першої інстанції обґрунтовано відмовив в задоволенні позовних вимог до ОСОБА_3

Між тим суд першої інстанції задовольнив позовні вимоги банку до Товариства з додатковою відповідальністю «Агропромсервіс».

Проте з таким висновком суду першої інстанції погодитися не можна.

У справі, яка переглядається, предметом спору є різні самостійні договори - кредитний договір, за яким ОСОБА_3 отримав кредитні кошти, та іпотечний договір, згідно з умовами якого ТДВ «Агропромсервіс» передало в іпотеку банку вказані нежитлові приміщення.

Відповідно до ч. 1 ст. 15 ЦПК України та роз'яснень, викладених в абз. 1 п. З постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 01 березня 2013 року № 3 «Про деякі питання юрисдикції загальних судів та визначення підсудності цивільних справ», вирішуючи питання про відкриття провадження у справі, суди повинні виходити з того, що відповідно до статей 15, 16 ЦПК у порядку цивільного судочинства суди розглядають справи про захист порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин, а також з інших правовідносин, крім випадків, коли розгляд таких справ за Кодексом адміністративного судочинства України (стаття 17), Господарським процесуальним кодексом України (статті 1, 12), Кримінальним процесуальним кодексом України або Кодексом України про адміністративні правопорушення віднесено до компетенції адміністративних, господарських судів, до кримінального провадження чи до провадження в справах про адміністративні правопорушення. Законом може бути передбачено розгляд інших справ за правилами цивільного судочинства.

Відповідно до вимог ст. 1 ГПК України підприємства, установи, організації, інші юридичні особи, громадяни, які здійснюють підприємницьку діяльність без створення юридичної особи і в установленому порядку набули статусу суб'єкта підприємницької діяльності, мають право звертатися до господарського суду згідно з встановленою підвідомчістю господарських справ за захистом своїх порушених або оспорюваних прав.

Статтею 12 ГПК України встановлена підвідомчість господарським судам справ у спорах, що виникають при укладенні, зміні, розірванні і виконанні господарських договорів.

У справі, яка переглядається, предметом спору є різні самостійні договори - кредитний договір, за яким ОСОБА_3 отримав кредитні кошти, та іпотечний договір, згідно з умовами якого ТДВ «Агропромсервіс» передало в іпотеку банку вказані нежитлові приміщення.

Суд першої інстанції, ухвалюючи рішення по суті спору, залишив поза увагою те, що первісний позов про стягнення заборгованості за кредитним договором шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки пред'явлено ПАТ АБ «Порто-франко», яке є юридичною особою, до юридичної особи ТДВ «Агропромсервіс», а зустрічний позов про визнання такими, що припинились, правовідносин за іпотечним договором також пред'явлено ТДВ «Агропромсервіс», яке є юридичною особою, до юридичної особи ПАТ АБ «Порто-франко», разом з тим ні ПАТ АБ «Порто-франко», ні ТДВ «Агропромсервіс» позовні вимоги до ОСОБА_3 не пред'являли.

Вирішуючи спір в порядку цивільного судочинства, суд першої інстанції зазначені положення процесуального закону не врахував, не звернув уваги на те, що позовні вимоги юридичної особи ПАТ АБ «Порто-франко» до іншої юридичної особи - ТДВ «Агропромсервіс», та зустрічні вимоги юридичної особи ТДВ «Агропромсервіс» до іншої юридичної особи - ПАТ АБ «Порто-франко» підлягають розгляду в порядку господарського судочинства.

За таких обставин рішення суду першої інстанції в частині позовних вимог ПАТ АБ «Порто-франко» до ТДВ «Агропромсервіс», та зустрічних вимог ТДВ «Агропромсервіс» доПАТ АБ «Порто-франко» підлягають скасуванню із закриттям провадження в справі.

Керуючись ст. ст. 304, ч. 1 п. 2 ст. 307, ч. 1 ст. 310, , ст. 313, ч. 1 п. 3 ст. 314, ст. ст. 315, 317, 319 ЦПК України, судова колегія, -

ухвалила:

Апеляційну скаргу Товариства з додатковою відповідальністю «Агропромсервіс» - задовольнити.

Рішення Малиновського районного суду міста Одеси від 05 серпня 2014 року в частині позовних вимог ПАТ АБ «Порто-франко» до ТДВ «Агропромсервіс», та зустрічних позовних вимог ТДВ «Агропромсервіс» до ПАТ АБ «Порто-франко» - скасувати.

Постановити нову ухвалу, якою провадження по цивільній справі за позовною заявою ПАТ АБ «Порто-франко» до ТДВ «Агропромсервіс», та зустрічною позовною заявою ТДВ «Агропромсервіс» до ПАТ АБ «Порто-франко» - закрити.

В іншій частині рішення суду залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення, однак може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги протягом 20 днів з дня набрання законної сили до суду касаційної інстанції.

Головуючий: В.А. Станкевич

Судді: О.Д. Варикаша

О.А. Ступаков