Єдиний унікальний номер справи 235/9784/15-ц
Номер провадження 2/235/153/16
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 вересня 2016 року м. Покровськ

Красноармійський міськрайонний суд Донецької області у складі:

Головуючого судді: Клікунової А.С.,

при секретарі: Ліпскіс О.О.,

за участю:

представника позивача: ОСОБА_1,

представника відповідача: ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Покровськ Донецької області в режимі відеоконференції цивільну справу за позовною заявою публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості, -

В С Т А Н О В И В :

На розгляд Красноармійського міськрайонного суду Донецької області предявлено вказаний позов, в якому публічним акціонерним товариством «Комерційний банк «ПриватБанк», з урахуванням поданої, в порядку ст. 31 ЦПК України заяви про уточнення вимог, заявлено вимоги стягнення з ОСОБА_3 заборгованості за кредитним договором № б/н від 23.12.2010 року у розмірі 11997,74 гривень та відшкодування судових витрат.

Позовні вимоги обґрунтовані наступним. 23 грудня 2010 року між відкритим акціонерним товариством «Комерційний банк «ПриватБанк», правонаступником якого є публічне акціонерне товариство «Комерційний банк «ПриватБанк», та ОСОБА_3 укладено договір, за умовами якого останньому надано кредит у розмірі 10700,00 гривень у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30, 00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з Умовами надання банківських послуг, Правилами користування платіжною карткою складає між ним та банком Договір, про що свідчить його підпис у заяві. За посиланням ПАТ КБ «ПриватБанк» ОСОБА_3 не в повному обсязі сплачував борг за кредитом та відсотки, в звязку з чим утворено заборгованість. Відповідачу неодноразово адресувались повідомлення про наявність заборгованості за кредитним договором, але належну суму до теперішнього часу не повернуто, що змусило ПАТ КБ «ПриватБанк» в судовому порядку захищати свої майнові інтереси.

Представник ПАТ «КБ «ПриватБанк» ОСОБА_1 (діючий на підставі довіреності), який приймав участь в судовому засіданні в режимі відеоконференції з приміщення Самарського районного суду м. Дніпропетровська, - уточнені позовні вимоги підтримав в повному обсязі, наполягав на їх задоволенні.

Відповідач ОСОБА_3 у судове засідання не зявився, надав заяву про розгляд справи в його відсутність за участю представника його прав та інтересів адвоката ОСОБА_2

Представник відповідача адвокат ОСОБА_2 (діючий на підставі угоди про участь в цивільній справі, свідоцтва про право на зайняття адвокатською діяльністю) позовні вимоги визнав частково, а саме не заперечував проти стягнення нарахованих відсотків за користування кредитом у розмірі 10100, 23 гривень, при цьому просив до спірних відносин застосувати положення Закон України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції», а саме в частині заборони нарахування штрафів та пені на заборгованість за кредитним договором.

Суд, вислухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи, належно зясувавши дійсні обставини справи, права та обовязки сторін, оцінки їх доводів і наданих ними доказів, приходить до висновку, що позовні вимоги публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «ПриватБанк» підлягають частковому задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено такі факти та відповідні правовідносини.

23 грудня 2010 року ОСОБА_3 оформив в відкритому акціонерному товаристві «Комерційний банк «ПриватБанк» заяву про відкриття кредитної картки. На виконання вимог ч. 5 розділу ХVІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про акціонерні товариства» найменування відкритого акціонерного товариства «Комерціний банк «ПриватБанк» було змінено на публічне акціонерне товариство Комерційний банк «ПриватБанк».

Згідно п. 1 ч. 2 ст. 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обовязків, зокрема, є договори та інші правочини. Згідно ч. 1 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах. Згідно ч. 1 ст. 634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

Вказане свідчить, що підписана 23 грудня 2010 року ОСОБА_3 заява про відкриття карткової картки разом з «Умовами та Правилами надання банківських послуг», «Правилами користування платіжною карткою» складає між сторонами договір, відповідно до умов якого відповідачу публічним акціонерним товариством «Комерційний банк «ПриватБанк» надано кредит у розмірі 10700,00 гривень у вигляді встановленого кредитного ліміту на кредитну картку «VISA» зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Підписання відповідачем заяви засвідчує його ознайомлення та згоду з Умовами надання банківських послуг, Правилами користування платіжною карткою, а також підтверджує його згоду на те, що вказані документи в цілому складають договір про надання банківських послуг.

Відповідно до Умов та правил надання банківських послуг позичальник зобов'язується погашати заборгованість за кредитом, відсотками за його використання, за перевитрати платіжного ліміту, а також оплачувати комісії на умовах, передбачених договором (п. 2.1.1.5.5). У разі невиконання зобов'язань за договором на вимогу банку виконати зобов'язання з повернення кредиту (у тому числі простроченого кредиту та овердрафту), оплати винагороди банку (п. 2.1.1.5.6). Власник картки зобов'язаний слідкувати за витратами коштів в межах платіжного ліміту (п. 2.1.1.5.7). ОСОБА_3 було допущено порушення виконання прийнятих на себе договірних зобовязань, за кредитом станом на 30.04.2014 року було утворено заборгованість в сумі 20449,98 гривень (з яких: 9647,42 гривень заборгованість за кредитом, 7444,92 гривень заборгованість по процентам за користування кредитом; 1907,64 гривень заборгованість по комісії за користування кредитом; 500,00 гривень штраф; - 950,00 гривень штраф). Вказана сума боргу стягнута рішенням Красноармійського міськрайонного суду Донецької області від 31 липня 2014 року, яке набуло законної сили. Будь-які дані про фактичне виконання вказаного судового рішення в матеріалах справи відсутні. Виходячи із системного аналізу ст. ст. 525, 526, 599, 611 ЦК України, змісту кредитного договору слід дійти висновку про те, що наявність судового рішення про задоволення вимог кредитора, яке не виконано боржником, не припиняє правовідносини сторін кредитного договору, не звільняє боржника від відповідальності за невиконання грошового зобов'язання. Аналогічне зазначено у правовій позиції Верховного Суду України, викладеній у постанові від 23 вересня 2015 року, у справі № 6-1206цс15, яка в силу ст. 360-7 ЦПК України є обов'язковою для всіх судів України.

Відповідно до розрахунку, наданого ПАТ КБ «ПриватБанк», заборгованість відповідача за договором № б/н від 23.12.2010 року станом на 30.09.2015 року дорівнює 29950,21 гривень та складається з: - заборгованості за кредитом 9647,42 гривень, - заборгованість по відсоткам за користування кредитом 17545,15 гривень, - заборгованість за пенею та комісією 2757,64 гривень, - штраф (фіксована частина) 500,00 гривень, - штраф (процентна складова) 547,51 гривень. За відрахуванням заборгованості, яка стягнута рішенням Красноармійського міськрайонного суду Донецької області від 31.07.2014 року, - заборгованість ОСОБА_3 за період з 01.05.2014 року по 30.09.2015 року складає 11997,74 гривень, а саме: - 10100,23 гривень заборгованість по відсоткам за користування кредитом; - 850,00 гривень заборгованість за пенею та комісією; - штраф 1047,51 гривень.

Згідно статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та умовах встановлених договором, а позичальник, зобовязується повернути кредит та сплатити проценти. З аналізу правових норм параграфу 1 глави 71 ЦК України (саме ці положення застосовуються до кредитних відносин) випливає, що кредит надається субєктам кредитування всіх форм власності у тимчасове користування на умовах, передбачених кредитним договором. Закон України «Про банки і банківську діяльність» визначає банківський кредит як будь-яке зобовязання банку надати певну суму грошей, яке надано в обмін на зобовязання боржника щодо повернення заборгованої суми, а також на зобовязання на сплату процентів та інших зборів із такої суми. ПАТ КБ «ПриватБанк», надавши ОСОБА_3 кредитні кошти за договором № б/н від 23.12.2010 року (тобто виконавши своє основне зобовязання) отримав право на повернення позикових коштів, процентів, а вказаний відповідач взяв на себе зобовязання виконання всіх умов договору. Згідно Закону України «Про банки і банківську діяльність» надання безпроцентних кредитів забороняється. Укладаючи кредитний договір № б/н від 23.12.2010 року сторонами обговорений розмір відсоткової ставки та порядок її сплати. Так, відповідно до розрахунку суми заборгованості відповідача за кредитним договором, наданого відділом підтримки інформації за кредитними операціями (з урахуванням графіку погашення кредиту) розмір несплачених процентів за користування кредитом за період з 01.05.2014 року дорівнює 10100,23 гривень. Умови кредитного договору в частині зміни розміру відсоткової ставки не переглядались і не змінювались, а тому у суду не має сумніву щодо достовірності нарахованого розміру несплачених процентів за користування кредитом, що підлягає стягненню в судовому порядку.

Відповідно до ч. 1 ст. 546, ст. 549 ЦК України виконання зобов'язання забезпечується, зокрема, неустойкою, яка визначається як пеня та штраф і є грошовою сумою або іншим майном, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення зобов'язання. Сплата неустойки є правовим наслідком у разі порушення зобов'язання (п. 3 ч. 1 ст. 611 ЦК України).

Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобовязання за кожен день прострочення виконання (частина третя статті 549 ЦК України). Нарахування пені на суму простроченої заборгованості відповідача за кредитним договором передбачена п.1.1.5.21 Умов та правил надання банківських послуг при непогашенні кредиту в строк, встановлений Графіком погашення кредиту. З розрахунку заборгованості вбачається, що загальна сума пені, яка нарахована за період з 01.05.2014 року по 30.09.2015 року складає 850,00 гривень.

Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання (частина друга статті 549 ЦК України). Відповідно до п. 1.1.5.20 Умов та правил надання банківських послуг при порушенні позичальником строків платежів по якомусь з грошових зобов'язань, передбачених цим договором більш ніж на 30 днів, позичальник зобов'язаний сплатити банку штраф в розмірі 500 грн. + 5% від суми заборгованості за кредитним договором. ПАТ КБ «ПриватБанк» заявлено вимоги стягнення з відповідача штраф на загальну суму 1047,51 гривень.

З вищевказаного вбачається, що пеня і штрафи нараховані ПАТ КБ «ПриватБанк» за одне й те ж саме порушення - за порушення відповідачем ОСОБА_3 строків виконання зобов'язання, тобто у цьому випадку має місце подвійне стягнення , що законом забороняється. Відповідно до правової позиції Верховного Суду України у справі № 6-2003 цс-15 від 21.10.2015 р., яка у силу положень ст. 360-7 ЦПК України є обов'язковою для застосування, - штраф і пеня є одним видом цивільно-правової відповідальності, а тому їх одночасне застосування за одне й те саме порушення - строків виконання грошових зобов'язань за кредитним договором свідчить про недотримання положень, закріплених у ст. 61 Конституції України щодо заборони подвійної цивільно-правової відповідальності за одне і те саме порушення.

Разом з тим, суд вважає не потрібним надавати правову оцінку умовам договору між сторонами щодо покладання на боржника нових додаткових обовязків як заходу цивільно-правової відповідальності в спосіб стягнення неустойки, оскільки до спірних відносин в частині вимог позивача про стягнення пені, штрафів підлягає застосуванню положення Закону України № 1669-VІІ «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» від 02 вересня 2014 року.

Згідно ст. 2 Закону України № 1669-VІІ «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» від 02 вересня 2014 року на час проведення антитерористичної операції забороняється нарахування пені та/або штрафів на основну суму заборгованості із зобов'язань за кредитними договорами та договорами позики з 14 квітня 2014 року громадянам України, які зареєстровані та постійно проживають або переселилися у період з 14 квітня 2014 року з населених пунктів, визначених у затвердженому Кабінетом Міністрів України переліку, де проводилася антитерористична операція, а також юридичним особам та фізичним особам - підприємцям, що провадять (провадили) свою господарську діяльність на території населених пунктів, визначених у затвердженому Кабінетом Міністрів України переліку де проводилась антитерористична операція. Банки та інші фінансові установи, а також кредитори зобов'язані скасувати зазначеним у цій статті особам пеню та/або штрафи, нараховані на основну суму заборгованості із зобов'язань за кредитними договорами і договорами позики у період проведення антитерористичної операції.

На виконання абзацу третього пункту 5 статті 11 Прикінцевих та перехідних положень зазначеного Закону, Розпорядженням Кабінету Міністрів України від 30 жовтня 2014 року № 1053-р затверджено перелік населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція. Згідно з додатком до розпорядження Кабінету Міністрів України від 30 жовтня 2014 року №1053-р до зазначених населених пунктів належить м. Красноармійськ. В подальшому розпорядженням Кабінету Міністрів України від 05 листопада 2014 року №1079-р зупинено дію розпорядження Кабінету Міністрів України від 30 жовтня 2014 року № 1053-р «Про затвердження переліку населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція». Відповідно до розпорядження Кабінету Міністрів України від 2 грудня 2015 року № 1275-р затверджено перелік населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція, та визнано такими, що втратили чинність розпорядження Кабінету Міністрів України від 30 жовтня 2014 року № 1053-р та розпорядження Кабінету Міністрів України від 5 листопада 2014 року № 1079-р. Згідно із пунктом 23 додатку до розпорядження Кабінету Міністрів України від 2 грудня 2015 року до таких населених пунктів належить м. Красноармійськ Донецької області. Крім того райони проведення АТО були визначені іншими нормативно-правовими актами, зокрема, наказом Служби безпеки України від 07 жовтня 2014 року № 33/6/а «Про визначення районів проведення антитерористичної операції та термінів її проведення». Згідно з цим наказом районами проведення АТО визначені всі населені пункти Донецької та Луганської області (без виключень). Згідно відомостей в паспорті відповідача про адресу реєстрації: ОСОБА_3 є мешканцем м. Красноармійська Донецької області.

Національний банк України своїми листами від 13 жовтня 2014 року № 47-411/58939 та 05 листопада 2014 року № 18-112/64483 наголошував банкам України про неухильне дотримання вимог Закону України № 1669-VІІ «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» від 02 вересня 2014 року щодо не нарахування пені та штрафів за договорами кредиту під час антитерористичної операції.

Отже, незважаючи на те, що дія Переліку пунктів, де проводиться антитерористична операція розпорядженням Кабінету Міністрів України від 05.11.2014 року №1079-р була зупинена, Закон України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції», в тому числі і його ст. 2, яка забороняє нарахування штрафних санкцій на основну суму заборгованості із зобов'язань за кредитними договорами, підлягає застосуванню, оскільки цей закон не скасований, а також у звязку з тим, що прийняті інші нормативні акти, що визначають райони проведення АТО.

З наданого позивачем розрахунку заборгованості вбачається, що за кредитним договором № б/н від 23.12.2010 року нарахована неустойка (пеня, штрафи) за несвоєчасне погашення кредиту та несвоєчасне погашення відсотків з 01.05.2014 р. по 30.09.2015 року. Таким чином є підстави для застосування в цій частині вимог норму ч. 2 Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» та постановити рішення про відмові в задоволенні вимог ПАТ КБ «ПриватБанк» про стягнення з ОСОБА_3 пеню у розмірі 850,00 гривень, штраф у розмірі 500,00 гривень (фіксована частина), штраф у розмірі 547,51 гривня (процентна складова).

Згідно ч. 4 ст. 215 ЦПК України резолютивна частина рішення суду повинна містити висновок суду про розподіл судових витрат. Згідно ч. 1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Так, вимоги ПАТ КБ «ПриватБанк» задоволені частково, сплачений позивачем при предявленні позовної заяви судовий збір підлягає стягненню з відповідача у розмірі 1218,00 гривень, з урахуванням пп. 1 п. 1 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір».

Керуючись ст.ст. 526, 530, 543, 549, 554, 629, 1048, 1054 ЦК України, ст. 2 Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» та виконуючи вимоги ст.ст. 10, 60, 209 п. 2, 212-215, 218 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В :

Позовну заяву публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» заборгованість за договором № б/н від 23.12.2010 року, а саме відсотки за користування кредитом у розмірі 10100 (десять тисяч сто) гривень 23 копійки .

Стягнути з ОСОБА_3 на користь публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» судовий збір у розмірі 1218 (одна тисяча двісті вісімнадцять).

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана в судову палату по цивільним справам Апеляційного суду Донецької області через Красноармійський міськрайонний суд протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя (підпис) А. С. Клікунова

Копія вірна:

Суддя А. С. Клікунова

Секретар