Справа № 301/1808/16-ц
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
"29" вересня 2016 р. м. Іршава
Іршавський районний суд Закарпатської області в особі головуючої Пітерських М.О., при секретарі Халак Л.Ю., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Іршава цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача: Іршавський районний відділ Головного управління Державної міграційної служби України в Закарпатській області, про надання дозволу на виготовлення проїзних документів та перетин кордону дитиною без згоди батька,
ОСОБА_1 звернулася до Іршавського районного суду Закарпатської області з позовом до ОСОБА_2, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача: Іршавський районний відділ Головного управління Державної міграційної служби України в Закарпатській області, про надання дозволу на виготовлення проїзних документів та перетин кордону дитиною без згоди батька.
Позов мотивовано тим, що сторони мають малолітню дочку ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1. Дитина проживає з позивачкою. Рішенням Іршавського районного суду від 23.04.2012 року шлюб між сторонами розірвано. 02.08.2016 року позивачка зареєструвала шлюб із ОСОБА_4, який працює та тимчасово проживає в Чехії. Позивачка та її чоловік матеріально утримують дитину, належним чином піклуються про її здоровя, фізичний та духовний розвиток. На даний час позивачка бажає поїхати разом із дочкою до свого чоловіка ОСОБА_4 в гості. Така поїздка сприятиме розширенню світогляду дитини, добре позначиться на її духовному та інтелектуальному розвитку. Відповідач безпідставно відмовляється надати письмовий дозвіл на виготовлення проїзного документу дитини та на виїзд дочки за кордон і такою своєю позицією завдає шкоди інтересам дитини, перешкоджає її всебічному та гармонійному розвитку, оскільки дочка в силу свого віку розуміє значення такої поїздки і виявляє для цього бажання. Просила позов задовольнити.
Позивачка ОСОБА_1 в судове засідання не зявилася, про день, час та місце розгляду справи була належним чином повідомлена, подала заяву, в якій позов підтримала, просила його задовольнити, справу розглянути в її відсутність, не заперечувала проти ухвалення заочного рішення (а.с. 19, 21).
Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не зявився, про день, час та місце розгляду справи був належним чином повідомлений відповідно до ч.5 ст.74 ЦПК України за місцем реєстрації, причини неявки суду не відомі, заяв про розгляд справи за його або про перенесення слухання справи не подавав (а.с. 16, 18).
Представник Іршавського РВ ГУ ДМС України в Закарпатській області в судове засідання не зявився, про день, час та місце розгляду справи був належним чином повідомлений, причини неявки суду не повідомив (а.с. 17).
Дослідивши матеріали справи, з'ясувавши повно і всебічно обставини, на які позивачка посилалася, як на підставу своїх вимог, оцінивши докази на ствердження цих обставин в їх сукупності, суд вважає позов задовольнити, виходячи з наступного.
Як вбачається з матеріалів справи, батьками малолітньої ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, є ОСОБА_2 та ОСОБА_5 сторони по даній справі (а.с. 6).
Дитина проживає з позивачкою, що підтверджується довідкою про склад сімї №2587 від 14.09.2016 року (а.с. 7) та довідкою №2588 від 14.09.2016 року (а.с. 8), виданими виконком Довжанської сільської ради.
Шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_5 розірвано, що підтверджується копією рішення Іршавського районного суду від 23.04.2012 року (а.с. 5). Після розірвання шлюбу дружині присвоєно дошлюбне прізвище «Романець».
02.08.2016 року позивачка зареєструвала шлюб із ОСОБА_4 (а.с. 4) та змінила прізвище з «Романець» на «Батьо».
Відповідно до ст. 33 Конституції України кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишати територію України за винятком обмежень, які встановлюються законом.
Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.
З позовної заяви вбачається, чоловік позивачки ОСОБА_4 працює за кордоном, тому вона має можливість вивезти малолітню дочку за кордон для відпочинку, однак, відповідач без яких-небудь обєктивних причин відмовляється надати малолітній дозвіл для отримання паспорту для виїзду за кордон та на виїзд малолітньої за кордон.
Відповідно до принципів 4 та 6, викладених в Декларації прав дитини, прийнятою генеральною Асамблеєю ООН від 20 листопада 1959 року, дитина повинна користуватися всіма благами соціального забезпечення, їй належить право на здоровій ріст і розвиток, з цією метою соціальний догляд і охорона мають бути забезпечені, як їй так і матері, неповнолітня дитина не повинна бути розлучена зі своєю матір'ю.
Згідно ч.2 ст. 4 Закону України Про порядок виїзду з України і вїзду в Україну громадянами України, виїзд за межі України громадянином, який не досяг 16-річного віку, без згоди та супроводу другого з батьків можливий за рішенням суду про надання дозволу на виїзд за межі України, громадянина, який не досяг 16-річного віку, без згоди та супроводу другого з батьків.
Згідно п.п. 3, 20 Порядку оформлення, видачі, обміну, пересилання, вилучення, повернення державі, знищення паспорта громадянина України для виїзду за кордон, його тимчасового затримання та вилучення, затвердженого постановою КМУ від 07.05.2014 року №152, паспорт для виїзду за кордон оформляється особам, які не досягли шістнадцятирічного віку, на чотири роки, а особам, які досягли шістнадцятирічного віку, - на 10 років; оформлення, видача та обмін паспорта для виїзду за кордон здійснюється особі, яка не досягла шістнадцятирічного віку, - на підставі заяви-анкети одного з батьків (якщо батьки не перебувають у шлюбі - на підставі заяви-анкети того з батьків, з ким проживає особа).
Оскільки відповідач відмовляється надати дозвіл на виготовлення паспорту для виїзду за кордон та отримання візи у відповідній консульській установі, що перешкоджає малолітній у здійсненні відповідно до ч.7 ст. 7 СК України, своїх прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини, іншими міжнародними договорами України, суд вважає позовні вимоги обґрунтованими і такими, що підлягають задоволенню.
Законодавчих підстав для обмеження права дитини та матері, яка діє в інтересах дитини, на оформлення відповідних документів немає, таке право підлягає захисту судом, зокрема, і від безпідставних та необґрунтованих заборон щодо цього одним з батьків дитини (ст.ст. 274, 275 ЦК України). Реалізація дитиною права на отримання вищевказаного паспорта сама по собі не може розглядатися як порушення прав відповідного з батьків, оскільки щодо перетинання дитиною державного кордону України встановлена інша процедура, яка передбачає дотримання сімейних прав того з батьків, хто проживає окремо від дитини, а за наявності відповідних підстав вирішення спору судом.
Враховуючи наведене суд вважає позовні вимоги задовольнити і надати дозвіл на виїзд малолітньої за кордон у країну прямування Чехію у супроводі матері або іншої уповноваженої нею особи строком на чотири роки, починаючи з дня набрання рішенням суду законної сили.
Відповідно до ч.1 ст.88 ЦПК України, суд вважає стягнути з відповідача в користь позивачки судові витрати по справі у виді 551,20 грн. судового збору, що був сплачений позивачкою при зверненні до суду (а.с. 1).
Керуючись ст. 27 ч.ч. 1, 2 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, ст.33 Конституції України, ст. 7 СК України, ст. 4 ч.2 Закону України Про порядок виїзду з України і вїзду в Україну громадянами України, п.2-2 Правил перетинання державного кордону громадянами України, затвердженими постановою КМУ від 27.01.1995 року №57, п.п. 3, 20 Порядку оформлення, видачі, обміну, пересилання, вилучення, повернення державі, знищення паспорта громадянина України для виїзду за кордон, його тимчасового затримання та вилучення, затвердженого постановою КМУ від 07.05.2014 року №152, ст.ст. 11, 15, 88 ч.1, 158 ч.2, 169 ч.4, 197 ч.2, 208, 209, 212-215, 224-225 ЦПК України, ,
Надати дозвіл на виготовлення паспорта громадянина України для виїзду за кордон особі, яка не досягла шістнадцяти років ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, та на отримання відповідного дозволу (візи) в консульській (дипломатичній) установі без згоди батька ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2.
Надати малолітній ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, дозвіл на виїзд за межі України в країну прямування Чехію без згоди та супроводу батька - ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, у супроводі матері ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_3, або іншої уповноваженої нею особи, строком на чотири роки, починаючи з дня набрання рішенням суду законної сили.
Стягнути із ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судові витрати у розмірі 551 (пятсот пятдесят одна) грн. 20 коп.
Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом десяти днів з дня отримання його копії.
Апеляційну скаргу на рішення суду може бути подано протягом десяти днів з дня отримання його копії до апеляційного суду Закарпатської області через цей районний суд.
У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене відповідачем в апеляційному порядку.
Головуюча : М. О. Пітерських