Провадження № 22-ц/780/4560/16 Доповідач у 2 інстанції Білоконь О. В.
Категорія 46 22.09.2016
УХВАЛА

Іменем України

22 вересня 2016 року колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Київської області у складі :

головуючого судді - Білоконь О.В.,

суддів: Верланова С.М., Савченка С.І.,

при секретарі Дрозд Р.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Києві цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Броварського міськрайонного суду Київської області від 13 червня 2016 року у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2, треті особи: Броварська міська рада Київської області, відділ Держгеокадастру у місті Броварах Київської області, Департамент Державної архітектурно-будівельної інспекції у Київській області, про усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою та житловим будинком , -

встановила:

У грудні 2014 року ОСОБА_3 звернувся до суду з даним позовом, посилаючись на таке.

Позивачеві на праві власності належить житловий будинок та земельна ділянка для його обслуговування за адресою: АДРЕСА_1.

Відповідачу ОСОБА_2 на праві власності належить сусідня земельна ділянка по АДРЕСА_2, на якій збудовано житловий будинок.

Відповідачем ОСОБА_2 споруджено паркан, яким огороджено належну йому земельну ділянку від земельної ділянки ОСОБА_3

При проведенні обміру позивачу стало відомо, що споруджений відповідачем паркан не відповідає кадастровому плану і перенесений в бік його земельної ділянки на 0,84 м.

Усунути перешкоди в користуванні позивачем своєю земельною ділянкою відповідач відмовляється.

Позивач просив суд зобов'язати відповідача усунути йому перешкоди в користуванні зазначеною земельною ділянкою шляхом демонтажу й перенесення фактичної межі, яка зображена у додатку № 1 до висновку експертизи та встановленого паркану на визначену правовстановлюючими документами межу земельних ділянок за АДРЕСА_2, АДРЕСА_1; зобов'язати відповідача усунути йому перешкоди у користуванні земельною ділянкою та житловим будинком по АДРЕСА_1 шляхом демонтажу та перенесення господарської каналізації (двох вигрібних ям) на відстань не менше 15,0 м. від житлового будинку по АДРЕСА_1.

Рішенням Броварського міськрайонного суду Київської області від 13 червня 2016 року позов задоволено частково.

Зобов'язано ОСОБА_2 усунути перешкоди ОСОБА_3 в користуванні земельною ділянкою по АДРЕСА_1 шляхом демонтажу паркану та перенесення фактичної межі земельної ділянки: - від точки «8» у точку «2» - на 1,31м. у бік належної йому земельної ділянки по АДРЕСА_2; - від точки «10» у точку «5» - на 0,74м. у бік належної йому земельної ділянки по АДРЕСА_2 відповідно до висновку судової комплексної будівельно-технічної та земельно-технічної експертизи Київського науково-дослідного інституту судових експертиз Міністерства юстиції України від 29 лютого 2016 року № 10047/15-43/10048/15-41.

У задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Вирішено питання про судові витрати.

Не погоджуючись з вказаним рішенням, відповідач ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове про відмову в позові посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права при його ухваленні, невідповідності висновків суду обставинам справи.

В обґрунтування апеляційної скарги вказав, що суд не врахував невідповідності у висновках експертів щодо фактичної площі накладення земельних ділянок; державна реєстрація земельної ділянки свідчить про відсутність накладок між земельними ділянками.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до вимог ст.213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим.

Зазначеним вимогам рішення суду відповідає в повному обсязі.

Задовольняючи частково позов, суд першої інстанції виходив з того, що відповідач по справі перешкоджає позивачу в користуванні власністю.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду, оскільки він ґрунтується на матеріалах справи та вимогах закону.

Судом першої інстанції встановлено, що позивачу ОСОБА_3 на праві власності належить житловий будинок та земельна ділянка, площею 0,1000 га (цільове призначення - для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, кадастровий номер: НОМЕР_1) за адресою: АДРЕСА_1.

Відповідачу ОСОБА_2 на праві власності належить земельна ділянка, площею 0,1000 га (цільове призначення - для будівництва та обслуговування жилого будинку та господарських будівель, кадастровий номер: НОМЕР_2) за адресою: АДРЕСА_2. На цій земельній ділянці збудовано житловий будинок.

Відповідачем ОСОБА_2 споруджено паркан, яким огороджено належну йому земельну ділянку від земельної ділянки ОСОБА_3

Відповідно до висновку судової комплексної будівельно-технічної та земельно-технічної експертизи Київського науково-дослідного інституту судових експертиз Міністерства юстиції України від 29 лютого 2016 року № 10047/15-43/10048/15-41, спільна фактична межа між земельними ділянками АДРЕСА_2, АДРЕСА_1 порушена зі сторони суміжного землекористувача ОСОБА_2 та не відповідає межам зазначених у правовстановлюючих документах. ОСОБА_3 фактично користується земельною ділянкою, що становить 0,0985 га. ОСОБА_2 фактично користується земельною ділянкою, що становить 0,1008 га. Влаштований ОСОБА_2, який є власником ділянки АДРЕСА_2, паркан є фактично встановленою межею між ділянками по АДРЕСА_2 та АДРЕСА_1 та фактично розташований на території земельної АДРЕСА_1, власником якої є ОСОБА_3, чим порушує право власника у повній мірі розпоряджатися зазначеною земельною ділянкою, що визначено Цивільним та Земельним кодексами України.

Згідно із ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

У відповідності до положень ст. 152 ЗК України, власник або землекористувач земельної ділянки може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю.

Оскільки відповідач ОСОБА_2 не надав жодного доказу на спростування встановленому висновком експерта порушення з його боку спільної фактичної межі між земельними ділянками АДРЕСА_2, АДРЕСА_1 та не відповідності межам зазначених у правовстановлюючих документах, суд першої інстанції дійшов вірного висновку про те, що споруджений відповідачем паркан на земельній ділянці позивача порушує право власності останнього, тому це право підлягає поновленню шляхом зобов»язання відповідача демонтувати паркан.

Доводи апеляційної скарги про те, що відповідач придбав спірну земельну ділянку у 2006 році і зводив паркан по існуючим і погодженим на той час межам без накладення сусідніх земельних ділянок, про що свідчить факт державної реєстрації прав на земельні ділянки сторін, не спростовують висновків суду про те, що вказаний паркан розташований на земельній ділянці, яка належить позивачеві ОСОБА_3, тому підлягає демонтажу.

Посилання апелянта на невідповідність у висновках експертів щодо фактичної площі накладення земельних ділянок не можуть бути взяті судом до уваги, оскільки спростовуються висновком судової експертизи. Разом з тим, відповідач не скористався своїм правом передбаченим ст.150 ЦПК України і не заявляв клопотання про призначення повторної експертизи по справі.

За таких обставин суд першої інстанції дійшов вірного висновку, щодо задоволення позовних вимог.

Викладені в апеляційній скарзі доводи не спростовують висновків суду першої інстанції.

За таких обставин колегія суддів вважає, що рішення суду відповідає обставинам справи, ухвалене з додержанням норм матеріального і процесуального права і не може бути скасовано з підстав, викладених в апеляційній скарзі.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 313-315 ЦПК України, колегія суддів, -

ухвалила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Броварського міськрайонного суду Київської області від 13 червня 2016 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з моменту її проголошення.

Головуючий :

Судді :