22-ц/775/111/2016(м)
Категорія 59 Головуючий у 1 інстанції Копилова Л.В.
Суддя - доповідач Мальцева Є.Є.
У Х В А Л А

І м е н е м У к р а ї н и

20 січня 2016 року колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Донецької області у складі:

головуючого судді - Мальцевої Є.Є.

суддів - Песоцької Л.І., Ткаченко Т.Б.

при секретарі - Брєжнєві Д.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Маріуполі справу за апеляційною скаргою публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» на ухвалу Орджонікідзевського районного суду міста Маріуполя Донецької області від 09 грудня 2015 року у справі за скаргою публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» на дії державного виконавця Жовтневого відділу державної виконавчої служби Дніпропетровського міського управління юстиції Дніпропетровської області Коломойцева К.В.,

ВСТАНОВИЛА :

У вересні 2015 року представник публічного акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» (далі - Банк) звернувся до суду зі скаргою на дії державного виконавця Жовтневого відділу державної виконавчої служби Дніпропетровського міського управління юстиції Дніпропетровської області Коломойцева К.В. (далі - державний виконавець).

В обгрунтування поданої скарги вказував на те, що в провадженні державного виконавця перебуває на виконанні виконавчий лист № 265/5496/14-ц, виданий 21 травня 2015 року Орджонікідзевським районним судом м. Маріуполя про зобов'язання ПАТ КБ "ПриватБанк" повернути ОСОБА_2 вклад згідно умов договору № SASDNWFD від 08.01.2014 року в сумі 110 000 грн. та виплатити відсотки за період з 08.01.2014 року по 08.07.2014 року включно в сумі 104 78,63 грн., а всього 120 478,78 грн. Повідомляв, що з матеріалів виконавчого провадження Банку стало відомо про те, що державний виконавець здійснив незаконні дії, а саме - змінив спосіб та порядок виконання судового рішення, примусово списавши з рахунку банку суму вкладу, прийнявши на себе цим самим повноваження суду.

Заявник просив суд визнати неправомірними дії державного виконавця щодо невиконання обов'язку звернення до суду із заявою про зміну способу і порядку виконання рішення суду в межах виконавчого провадження серії ВП № 47737094, визнати неправомірними дії в частині самостійної зміни способу і порядку виконання рішення суду з немайнового на майновий характер стягнення та визнати неправомірними дії в частині проведення виконавчих дій майнового характеру, а саме - стягнення грошових коштів з рахунку ПАТ КБ «Приватбанк».

Ухвалою Орджонікідзевського районного суду міста Маріуполя Донецької області від 09 грудня 2015 року в задоволені скарги ПАТ КБ «ПриватБанк» на дії державного виконавця Жовтневого відділу державної виконавчої служби Дніпропетровського міського управління юстиції Дніпропетровської області Коломойцева К.В. відмовлено.

Не погоджуючись із рішенням суду першої інстанції, ПАТ КБ «ПриватБанк» в особі представника за довіреністю Маляра Я.А. звернувся з апеляційною скаргою, в якій, посилаючись на неправильне застосування норм матеріального та процесуального права, просив ухвалу Орджонікідзевського районного суду міста Маріуполя Донецької області від 09 грудня 2015 року скасувати та ухвалити нову, якою зад

овольнити вимоги скарги на дії державного виконавця. Зокрема, посилався на вимоги ч.2 ст. 7 Закону України «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень», що регламентує випадки, в яких державний виконавець зобов'язаний звернутися до суду із заявою про зміну способу і порядку виконання рішення, і у відповідності до цієї норми, на його думку, під час примусового виконання рішення на користь ОСОБА_2 державний виконавець повинен був звернутися з такою вимогою. Посилався на те, що державним виконавцем по суті було самостійно змінено спосіб виконання рішення, незаконно прийнявши на себе функції суду, він здійснив заходи майнового характеру, стягнувши кошти з рахунку Банку. Заявник у зв'язку з цим не погоджувався із встановленим порядком виконання судового рішення, оскільки повинен бути інший розмір виконавчого збору, що в такому випадку підлягає стягненню з боржника.

У відповідності до ч.2 ст. 305 ЦПК України апеляційний суд розглянув справу у відсутності державного виконавця, який надав суду письмові заперечення проти апеляційної скарги, просив розглянути справу без його участі, та у відсутності заінтересованої особи - стягувача ОСОБА_2, повідомленої про час та місце розгляду справи в апеляційному суді, яка не повідомляла про причини неявки.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представника ПАТ КБ «ПриватБанк» - Малервейн М.С., яка просила задовольнити апеляційну скаргу, дослідивши матеріали справи та обговоривши доводи скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає відхиленню з таких підстав.

Відповідно вимог ст.312 ЦПК України розглянувши апеляційну скаргу на ухвалу суду першої інстанції, апеляційний суд: 1) відхиляє апеляційну скаргу і залишає ухвалу без зміни, якщо судом першої інстанції постановлено ухвалу з додержанням вимог закону; 2) змінює або скасовує ухвалу суду першої інстанції і постановляє ухвалу з цього питання, якщо воно було вирішено судом першої інстанції з порушенням норм процесуального права або при правильному вирішенні було помилково сформульовано суть процесуальної дії чи підстави її застосування; 3) скасовує ухвалу і передає питання на новий розгляд до суду першої інстанції, якщо останній порушив порядок, встановлений для його вирішення.

Судом встановлено, що в провадженні державного виконавця Жовтневого відділу державної виконавчої служби Дніпропетровського міського управління юстиції Дніпропетровської області Коломойцева К.В. на виконанні перебуває виконавчий лист 265/5496/14-ц, виданий 21 травня 2015 року Орджонікідзевським районним судом м.Маріуполя про зобов'язання ПАТ КБ "ПриватБанк" повернути ОСОБА_2 згідно умов договору № SAMDNWFD від 08.01.2014 року вклад в сумі 110 000 грн. та виплатити відсотки за період з 08.01.2014 року по 08.07.2014 року включно в сумі 10478,63 грн., а всього 120 478, 78 грн. (а.с.44-63).

04 червня 2015 року за вказаним виконавчим листом державним виконавцем відкрито виконавче провадження, про що винесено відповідну постанову, копії якої у той же день були направлені сторонам виконавчого провадження, а боржнику надано семиденний строк для самостійного виконання вимог виконавчого документа (а.с.45).

Зі справи вбачається, що державним виконавцем вжито необхідних заходів з метою примусового повернення ОСОБА_2 вкладу в сумі 120 478,78 грн. шляхом складання платіжних вимог про перерахування (списання) з рахунку ПАТ КБ «ПриватБанк» грошових коштів (а.с.50-54).

Платіжні вимоги направлені на виконання до Управління НБУ в м.Києві та Київській області.

Сума вкладу 120478,78 грн. надійшла 09 вересня 2015 року на рахунок з обліку депозитних сум Жовтневого ВДВС Дніпропетровського МУЮ та перерахована ОСОБА_2 згідно з розпорядженням державного виконавця від 24 вересня 2015 року.

22 жовтня 2015 року державним виконавцем винесено постанову про закінчення виконавчого провадження у зв'язку з фактичним та повним виконанням рішення суду.

Судом першої інстанції було відмовлено у задоволені скарги ПАТ КБ «ПриватБанк» у зв'язку з її безпідставністю, при цьому суд відкинув доводи представника скаржника про застосування до існуючих правовідносин положень Закону України «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень», оскільки, на думку суду, дана норма не регулює спірні правовідносини.

Колегія суддів погоджується із таким висновком суду, виходячи з наступного.

Порядок виконання рішень, які зобов'язують боржника вчинити певні дії або утриматись від вчинення певних дій, передбачений статтею 75 Закону України «Про виконавче провадження».

12 червня 2015 року державним виконавцем розпочато примусове виконання рішення суду, винесено постанову про стягнення з боржника виконавчого збору в сумі 2040 грн. (а.с.47). Крім цього, за невиконання рішення суду цього ж дня державний виконавець виніс постанову, якою на боржника наклав штраф в сумі 1020 грн. (а.с.47).

Постанова про накладення штрафу боржником не оскаржувалася.

Вимогою державного виконавця від 12 червня 2015 року Голову правління ПАТ «ПриватБанк» зобов'язано виконати рішення суду в триденний строк та у той самий строк надати інформацію про виконання рішення суду чи письмове пояснення про причини невиконання, крім цього, посадових осіб належним чином попереджено про кримінальну відповідальність за умисне невиконання рішення суду (а.с.48).

19 червня 2015 року державним виконавцем за повторне невиконання без поважних причин рішення у встановлений строк, винесено постанову про накладення штрафу в сумі 2040 грн., копію якої направлено на адресу боржника. Також 26 березня 2015 року на адресу Жовтневого РВ ДМУ УМВС України в Дніпропетровській області направлено подання про притягнення посадових осіб ПАТ КБ «ПриватБанк» до кримінальної відповідальності за ст. 382 КК України (а.с.49,55).

Згідно із ч.2 ст.75 Закону України «Про виконавче провадження» у разі невиконання зазначених вимог без поважних причин державний виконавець накладає на боржника штраф відповідно до статті 89 цього Закону і не пізніше п'яти робочих днів з дня його накладення повторно перевіряє стан виконання рішення.

Якщо рішення не виконано і виконання може бути проведено без участі боржника, державний виконавець організовує виконання відповідно до повноважень, наданих йому законом, та вносить подання (повідомлення) правоохоронним органам для притягнення боржника до відповідальності згідно із законом. При цьому на боржника повторно накладається штраф у порядку, встановленому статтею 89 цього Закону.

Зі справи вбачається, що державним виконавцем у відповідності до вказаних положень закону організовано примусове виконання рішення суду.

Відповідно до п.6 ч.3 ст.11 Закону, державному виконавцю у процесі здійснення виконавчого провадження надано право накладати арешт на кошти, які перебувають на рахунках і вкладах у банках, інших фінансових установах, на рахунки в цінних паперах.

Пунктом 5.3 Інструкції про безготівкові розрахунки в Україні в національній валюті затвердженої постановою Правління Національного банку України 21 січня 2004 року №22 встановлено, що примусове списання коштів з рахунків платників ініціюють стягувачі (орган державної виконавчої служби) на підставі виконавчих документів, установлених законами України.

Оскільки державним виконавцем з примусового виконання вище зазначеного виконавчого листа в межах його повноважень, передбачених Законом України «Про виконавче провадження» були здійснені усі необхідні заходи щодо своєчасного і повного його виконання, то суд першої інстанції дійшов правильного висновку про відмову у задоволенні скарги представника Банку на дії державного виконавця Жовтневого ВДВС Дніпропетровського міського управління юстиції Коломойцева К.В.. у зв'язку із її необгрунтованістю.

Переглядаючи справу в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає неспроможними твердження позивача щодо обов'язку державного виконавця в межах даного виконавчого провадження звернутися до суду із заявою про зміну способу і порядку виконання.

Відповідно до ст.36 ЗУ Про виконавче провадження, за наявності обставин, що ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим, державний виконавець за власною ініціативою чи за заявою сторін, а також самі сторони мають право звернутися до суду, який видав виконавчий документ, із заявою про відстрочку або розстрочку виконання, а також про встановлення або зміну способу і порядку виконання.

Відповідно до ст. 373 ЦПК України, за наявності обставин, що утруднюють виконання рішення (хвороба боржника або членів його сім'ї, відсутність присудженого майна в натурі, стихійне лихо тощо), за заявою державного виконавця або за заявою сторони суд, який видав виконавчий документ, у десятиденний строк розглядає питання про відстрочку або розстрочку виконання, зміну чи встановлення способу і порядку виконання рішення в судовому засіданні з викликом сторін і у виняткових випадках може відстрочити або розстрочити виконання, змінити чи встановити спосіб і порядок виконання рішення.

Таких обставин заявником при зверненні до суду не наведено.

Колегія суддів не погоджується із посиланнями апеляційної скарги на незаконність ухвали суду у зв'язку із положеннями ст.7 Закону України «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень». Дано нормою передбачено, що виконання рішень суду про зобов'язання вчинити певні дії щодо майна, боржником за якими є державний орган, державне підприємство, юридична особа, здійснюється в порядку, встановленому Законом України «Про виконавче провадження», з урахуванням особливостей, встановлених цим Законом. Так, у разі, якщо рішення суду, зазначене в частині першій цієї статті, не виконано протягом двох місяців з дня винесення постанови про відкриття виконавчого провадження, крім випадків, коли стягувач перешкоджає провадженню виконавчих дій, державний виконавець зобов'язаний звернутися до суду із заявою про зміну способу і порядку виконання рішення. Разом з тим, ч.1 ст.2 Закону встановлено, що цим нормативним актом держава гарантує виконання рішення суду про стягнення коштів та зобов'язання вчинити певні дії щодо майна, боржниками за яким є: державний орган, державне підприємство, установа, організація, юридична особа, примусова реалізація майна якої забороняється відповідно до законодавства. Таким чином, суд першої інстанції дійшов до правильного і обгрунтованого висновку про те, що боржник не відноситься до жодної категорії, і норми вказаного закону до правовідносин, виниклих між сторонами, не стосуються. Також доводи апеляційної скарги не спростовують висновок суду про те, що державний виконавець у відповідності до положень закону діяв з метою організації примусового виконання рішення суду у межах виконавчого провадження без участі боржника, який не виконав рішення у зазначений виконавцем строк добровільно.

Таким чином, колегія суддів вважає, що ухвала суду першої інстанції у відповідності до ст.312 ЦПК України підлягає залишенню без зміни, а апеляційна скарга Банку - відхиленню, оскільки суд першої інстанції постановив ухвалу з додержанням вимог закону.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 312 - 315 ЦПК України, колегія суддів

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» відхилити.

Ухвалу Орджонікідзевського районного суду міста Маріуполя Донецької області від 09 грудня 2015 року залишити без змін.

Ухвала суду набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Судді Є.Є. Мальцева

Л.І. Песоцька

Т.Б. Ткаченко