Справа № 584/962/16-ц
Провадження № 2/584/320/16
РІШЕННЯ

Іменем України

21.09.2016 року Путивльський районний суд Сумської області

у складі : головуючого судді Данік Я.І.

за участю секретаря Худайкулової О.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Путивль справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, третя особа Комунальне підприємство «Путивльська житлово-експлуатаційна контора», про відшкодування моральної шкоди,

в с т а н о в и в :

01 серпня 2016 року ОСОБА_1 звернулась до суду з зазначеним позовом, який обґрунтовує тим, що вона разом зі своїм чоловіком ОСОБА_5, проживає у ІНФОРМАЦІЯ_1. У квартирі №34, розташованій поверхом вище, проживають відповідачі, з якими у неї тривалий час неприязні відносини, з приводу того, що вони постійно затоплюють її квартиру. Оскільки після останнього випадку затоплення квартири, як вона уточнила, 28 квітня 2016 року стеля в кухні потребує ремонту, а відповідачі ухиляються від добровільного відшкодування шкоди, залякують фізичною розправою, ОСОБА_6 пошкодив вхідні двері у квартиру, від таких дій відповідачів у неї погіршився стан здоровя, у звязку з чим вона просить стягнути з відповідачів у солідарному порядку 3000 грн. моральної шкоди.

Суд, заслухавши пояснення позивачки та її представника, які підтримали позов, відповідачів та їх представника, які позов не визнали у повному обсязі, представника третьої особи, покази свідків, дослідивши докази, наявні у матеріалах справи, вважає, що позов задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Судом встановлено, що власником квартири АДРЕСА_1 є ОСОБА_5, який проживає у вказаній квартирі разом із дружиною ОСОБА_1 (а.с.5-9).

На заяву ОСОБА_1 від 07 серпня 2012 року про те, що її сусідка ОСОБА_2 виражалася в її бік нецензурною лайкою та погрожувала фізичною розправою, проведено перевірку та винесено постанову про відмову в порушенні кримінальної справи у звязку з відсутністю ознак складу злочину, передбаченого ст.129 КК України (а.с.11).

Крім того, ОСОБА_1 04 травня 2016 року звернулась із заявою до Путивльського ВП, про те, що ОСОБА_2, ОСОБА_3 та ОСОБА_4 погрожують їй фізичною розправою, однак після перевірки було винесено висновок, про відсутність у діях останніх складу злочину передбаченого ст.129 КК України (а.с.13).

Відповідно до ч.1 ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.

Із фотознімків, доданих до позовної заяви, не можливо встановити, чи маються на стелі сліди затоплення, дати та часу на них немає, можна встановити пошкодження на вхідних дверях в квартиру №32, однак коли саме відбулись ці пошкодження, точно встановити не можливо (а.с.17-22).

Згідно з довідкою КП «Путивльська ЖЕК» №210 від 18 серпня 2016 року ОСОБА_1 із заявами чи скаргами з приводу затоплення квартири не зверталась (а.с.62).

Як пояснила сама позивачка, дійсно до ЖЕК вони з чоловіком не звертались, комісії не створювали, обстеження приміщення не проводили та відповідних актів не складали.

При виході на місце судом встановлено, що стояк закритий фанерою та заклеєний папером, поверх паперу забілений, наявні тріщини по краях паперу.

Представник КП «Путивльська ЖЕК» у процесі огляду розводки труб водопостачання та каналізації у квартирі позивачки пояснив, що зясувати звідки саме текла вода не має можливості, оскільки стояк закритий фанерою та заклеєний папером. ОСОБА_7 огляду квартири відповідачів повідомив, що сантехніка у нормальному стані, ознаки протікання води відсутні. Крім того, зауважив, що у цьому будинку була проблема з дахом, який протікав, але на даний час цю проблему вирішено.

Як показали відповідачі в судовому засіданні, затоплення дійсно мало місце, проте не 28 квітня 2016 року, як стверджує позивачка, а за декілька років до цього внаслідок протікання даху в будинку.

Представник третьої особи пояснив також, що 04 травня 2016 року мав місце виклик слюсаря до квартири позивачки у звязку з ремонтом змішувача. Вказаної обставини не заперечувала і сама позивачка. Слюсар ОСОБА_8, що виходив на виклик, вказав, що жодних скарг від мешканців квартири АДРЕСА_2 не було.

Як показав допитаний за клопотанням представника позивача у якості свідка лікар психіатр-нарколог Путивльської ЦРЛ ОСОБА_7, позивачка більше тридцяти років тому перенесла захворювання, яке відобразилося на теперішньому стані її здоровя, а саме провокує головний біль та відчуття роздратованості.

Свідок ОСОБА_9 суду показала, що 07 травня 2016 року була в гостях у своєї куми ОСОБА_1, остання скаржилась, що її залили сусіди зверху, проте слідів залиття не було, оскільки сама ОСОБА_1, з її слів, усе забілила. За час її перебування в гостях, дійсно, поверхом вище щось стукнуло двічі, можливо щось упустили.

Доводи позивачки про те, що відповідачі влаштовують з нею сварки, створюють шум у своїй квартирі, чим порушують її спокій, цькують її та її чоловіка собакою, спростовуються показаннями свідків ОСОБА_10 сусіда відповідачів по поверху, та ОСОБА_11 сусідки, що мешкає через стіну від відповідачів, про те, що чутність у будинку висока, проте шуму вони з квартири відповідачів не чули, щодо затоплення квартири позивачки 28 квітня 2016 року, то їм нічого не відомо, сварок між сторонами вони також не чули, собака відповідачів породи «французький бульдог» зовсім не агресивна, у дворі діти з нею грається.

Свідок ОСОБА_12 суду показала, що деякий час винаймала квартиру на одному поверсі з позивачкою і остання постійно намагалась провокувати конфлікти, у звязку з чим вона переїхала за іншою адресою.

Пояснення позивачки про те, що ОСОБА_3 04 травня 2016 року нецензурно її облаяв та вдарив парасолькою по її дверях, від чого утворилася вмятина, спростовуються показаннями свідка ОСОБА_13 про те, що на прохання ОСОБА_3 він, як сантехнік, ішов додому до відповідачів відремонтувати бачок у туалеті, і коли піднімалися східця ми, відповідач затримався біля квартири позивачки, а він пішов вище і чув, що двері відчинилися і жіночий голос висловився нецензурною лайкою, після чого двері зачинилися, будь-яких ударів він не чув, відповідач піднявся на свій поверх слідом за ним.

Суд критично оцінює показання свідків ОСОБА_5 чоловіка позивачки, ОСОБА_14, що має неприязні стосунки з відповідачкою ОСОБА_4, про те, що ініціаторами конфліктів є відповідачі.

Відповідно до п.3 Постанови Пленуму Верховного Суду України №4 від 31 березня 1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб.

Крім того, відповідно до роз'яснень, даних в п.5 цієї Постанови, обов'язковому з'ясуванню при вирішенні спорів про відшкодування моральної шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв'язку між шкодою.

П.10 даної Постанови передбачено, що на осіб, які заподіяли моральну шкоду спільно (взаємопов'язаними, сукупними діями або діями з єдиним наміром), відповідно до статей 174, 451 ЦК покладається солідарна відповідальність по її відшкодуванню. При заподіянні особі

моральної шкоди, обов'язок по її відшкодуванню покладається на винних осіб незалежно від того, чи була заподіяна потерпілому майнова шкода та чи відшкодована вона.

Згідно з ч.2 ст.23 ЦК України моральна шкода полягає: у фізичному болі та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку із знищенням чи пошкодженням її майна; у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.

Судом встановлено, що між сторонами тривалий час існують неприязні, недобросусідські відносини, однак належних та допустимих доказів на підтвердження неправомірної поведінки відповідачів відносно позивачки суду не надано, як не надано і доказів на підтвердження неодноразових затоплень її квартири, зокрема і 28 квітня 2016 року, тобто відсутні підстави вважати, що саме з вини відповідачів стан здоровя позивачки погіршився, у звязку з чим вона проходила курс лікування у травні-червні 2016 року.

Зважаючи на викладене, суд дійшов висновку, що позов задоволенню не підлягає.

Відповідно до ст.88 ЦПК України підлягають розподілу судові витрати, понесені сторонами.

Керуючись ст.23 ЦК України, ст.ст. 10, 11, 60, 88, 212, 214 ЦПК України, суд

в и р і ш и в :

Відмовити у задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 про відшкодування моральної шкоди.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 550 (пятсот пятдесят) грн. витрат на правову допомогу.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 350 (триста пятдесят) грн. витрат на правову допомогу.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_4 350 (триста пятдесят) грн. витрат на правову допомогу.

Рішення може бути оскаржене до Апеляційного суду Сумської області через Путивльський районний суд Сумської області протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які не були присутні під час проголошення рішення, мають право подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя /підпис/

З оригіналом згідно:

Суддя

Путивльського районного суду ОСОБА_15