У Х В А Л А І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И 25 лютого 2016 року м. Київ Колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ в складі: Черненко В.А., Журавель В.І., Штелик С.П., розглянувши в попередньому судовому засіданні справу за позовом публічного акціонерного товариства «Банк «Фінанси та Кредит» до ОСОБА_4 про стягнення заборгованості за кредитним договором за касаційною скаргою ОСОБА_4 на рішення апеляційного суду Івано-Франківської області від 18 листопада 2015 року, - в с т а н о в и л а: У травні 2015 року публічне акціонерне товариство «Банк «Фінанси та Кредит» (далі - ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит») звернулося до суду із вищевказаним позовом, посилаючись на те, що 20 березня 2008 року з ОСОБА_4 був укладений кредитний договір № 444 pv11-08 із змінами та доповненнями, за умовами якого останній відкрито відновлювальну кредитну лінію на загальну суму 237 600 доларів США зі сплатою процентів за користування кредитом у розмірі 16 % річних строком до 20 березня 2023 року. У зв'язку з невиконанням позичальником зобов'язань за кредитним договором рішенням Шевченківського районного суду м. Чернівці від 10 квітня 2013 року з ОСОБА_4 на користь банку стягнуто заборгованість станом на 22 червня 2011 року. Проте рішення відповідачем не виконується. На думку позивача, він має право на стягнення суми донарахованих відсотків та у зв'язку із коливанням курсу іноземної валюти по відношенню до національної валюти станом на 2011 рік та на 2015 рік суму курсової різниці. У зв'язку з викладеним, просило стягнути з ОСОБА_4 на свою користь суму курсової різниці станом на 1 квітня 2015 року за кредитним договором № 444 pv 11-08 від 20 березня 2008 року у розмірі 5 853 255 грн 97 коп., та суму донарахованих відсотків з 1 липня 2011 року по 31 березня 2015 року у розмірі 144 468,40 доларів США, що за офіційним курсом Національного банку України становить 3 386 714 грн 91 коп., за зазначеним кредитним договором. Рішенням Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 18 червня 2015 року у задоволенні позову відмовлено. Рішенням апеляційного суду Івано-Франківської області від 18 листопада 2015 року рішення суду першої інстанції скасовано та ухвалено нове рішення, яким позов задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_4 на користь ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» суму донарахованих відсотків з 5 травня 2012 року по 31 березня 2015 року у розмірі 111 766,73 долари США, що за офіційним курсом Національного банку України становить 2 656 695 грн 17 коп. за кредитним договором № 444 pv11-08 від 20 березня 2008 року. У задоволенні позовних вимог ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» про стягнення з ОСОБА_4 суми курсової різниці за кредитним договором № 444 pv 11-08 від 20 березня 2008 року у розмірі 5 853 255 грн 97 коп., нарахованих станом на 1 квітня 2015 року, відмовлено. Вирішено питання про розподіл судових витрат. У поданій касаційній скарзі ОСОБА_4, посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить рішення апеляційного суду скасувати, рішення суду першої інстанції залишити в силі. Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, законність та обґрунтованість судового рішення в межах касаційного оскарження, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ дійшла висновку, що касаційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав. Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального чи порушення норм процесуального права. Відповідно до вимог ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими. Суд апеляційної інстанції, скасовуючи рішення суду першої інстанції та ухвалюючи нове рішення про часткове задоволення позову, правильно встановив характер спірних правовідносин сторін у справі та застосував норми матеріального права, які регулюють ці правовідносини, вирішив спір з урахуванням конкретних обставин справи з дотриманням норм процесуального права. Зокрема, апеляційний суд на підставі доказів, поданих сторонами, які належним чином оцінені (ст. 212 ЦПК України), дійшов правильного висновку про те, що наявність судового рішення про задоволення вимог кредитора, яке не виконане боржником, не припиняє правовідносин кредитного договору, не звільняє останнього від відповідальності за невиконання грошового зобов'язання та не позбавляє кредитора права на отримання сум, передбачених ч. 2 ст. 625 ЦК України, оскільки зобов'язання залишається невиконаним належним чином відповідно до статей 526, 599 ЦК України. Зазначена правова позиція викладена в постанові Верховного Суду України від 23 вересня 2015 року у справі № 6-1206цс15, яка згідно зі ст. 360-7 ЦПК України є обов'язковою для судів. За таких обставин, апеляційний суд вірно стягнув з відповідача на користь позивача суму донарахованих відсотків за користування кредитними коштами з 5 травня 2012 року по 1 березня 2015 року та застосував строк позовної давності, передбачений ст. ст. 257, 261 ЦК України. Також є правильним висновок апеляційного суду про відмову у задоволенні позовних вимог в частині стягнення курсової різниці, оскільки судом стягнуто суму наданого кредиту, чим встановлено вартість зобов'язання відповідача перед позивачем станом на час ухвалення рішення Шевченківським районним судом м. Чернівці від 10 квітня 2013 року, з якою позивач погодився, відтак, подальше збільшення такого зобов'язання із застосуванням курсової різниці з цих підстав є необґрунтованим. Доводи касаційної скарги та зміст оскаржуваного судового рішення не дають підстав для висновку про те, що судом при розгляді справи були допущені порушення норм матеріального чи процесуального права, які відповідно до ст. ст. 338-341 ЦПК України є підставами для скасування судових рішень. Ураховуючи вищевикладене, колегія суддів вважає за необхідне касаційну скаргу відхилити. Керуючись ч. 3 ст. 332 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у х в а л и л а: Касаційну скаргу ОСОБА_4 відхилити. Рішення апеляційного суду Івано-Франківської області від 18 листопада 2015 року залишити без змін. Ухвала оскарженню не підлягає. Колегія суддів: В.А. Черненко В.І. Журавель С.П. Штелик
й