Номер провадження: 22-ц/785/1294/16
Головуючий у першій інстанції Бабаков В. П. Доповідач Калараш А. А.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25.02.2016 року м. Одеса

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Одеської області в складі:

головуючого - Калараш А.А.

суддів - Гірняк Л.А.Заїкіна А.П..

з участю секретаря - Томашевської К.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_2, ОСОБА_3 до Страхового товариства з додатковою відповідальністю «Гарантія», ОСОБА_5 про відшкодування моральної та матеріальної шкоди завданої дорожньо - транспортною пригодою, за апеляційною скаргою представника ОСОБА_6 діючої в інтересах позивача ОСОБА_2 на рішення Суворовського районного суду м. Одеси від 03 грудня 2015 року, -

встановила:

У грудні 2014 року позивачі ОСОБА_2 та ОСОБА_3 звернулися до суду з позовом про відшкодування моральної та матеріальної шкоди завданої дорожньо - транспортною пригодою і з врахуванням уточнень в обґрунтування позовних вимог посилалися на те, що 25.10.2013 року о 14 годині 10 хвилин по вул. Миколаївська дорога в м. Одесі, з вини відповідача ОСОБА_5, який керував автомобілем марки «Тойота», реєстраційний номер НОМЕР_1 , сталася дорожньо-транспортна пригода ,внаслідок чого автомобіль марки «Мазда», реєстраційний номер НОМЕР_2, який належить позивачці ОСОБА_2 та в момент ДТП ним керував позивач ОСОБА_3 отримав механічні пошкодження.

Полісом № АС/1877292 СТзДВ «Гарантія» від 02.04.2013 року була застрахована цивільно-правова відповідальність ОСОБА_5 -власника наземного транспортного засобу - «Тойота», реєстраційний номер НОМЕР_1,строком на 1 рік.

Згідно висновку авто-технічного дослідження № 408/2014 від 23.07.2014 року вартість матеріальної шкоди завданої ДТП складає 64480 грн. 96 коп.

Позивач посилаючись на те,що з часу проведення експертного дослідження змінився курс долара США ,тому сума матеріальної шкоди з врахуванням курсу долара США на час проведення експертного дослідження та курсу долара на час звернення з позовом до суду становить 165249 грн. 46 коп.

Додатково позивачі посилалися на те,що пошкодженням автомобіля, а також втратою заробітку позивача ОСОБА_3 позивачам завдано моральну шкоду , яку вони оцінюють у 5000 грн.

Позивачі остаточно просили стягнути з ОСОБА_5 на їх користь 165249 грн. 46 коп. в рахунок погашення матеріальної шкоди та 5000 грн. компенсації моральної шкоди.

В судовому засіданнні представник позивача позов підтримав, просив задовольнити.

Відповідач ОСОБА_5 та його представник позов визнали частково, в частині стягнення з них різниці між заподіяною шкодою та страховим відшкодуванням в розмірі 14480 грн. 96 коп. Щодо відшкодування шкоди в еквіваленті доларів США просив відмовити, оскільки це не передбачено законодавством.

Рішення ухвалено у відсутність представника відповідача Страхового товариства з додатковою відповідальністю «Гарантія» .

Рішенням Суворовського районного суду м. Одеси від 03 грудня 2015 року позов задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_2 14480 грн. 96 коп. матеріальної шкоди, та 2500 грн. моральної шкоди завданої пошкодженням автомобіля.

Вирішено питання про розподіл судових витрат.

В апеляційній скарзі представник ОСОБА_6 діюча в інтересах позивача ОСОБА_2 посилаючись на порушення судом норм процесуального права, неправильне застосування норм матеріального права, просить рішення суду змінити та ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити в повному обсязі.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши докази у справі в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга представника ОСОБА_6 діючої в інтересах позивача ОСОБА_2 підлягає частковому задоволенню , а рішення суду першої інстанції скасуванню з ухваленням нового рішення з наступних підстав.

Відповідно до ч.1 ст.303 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог заявлених у суді першої інстанції.

Суд першої інстанції частково задовольняючи позов , виходив з вимог ст. 1194 ЦК України та посилався на те,що відповідач ОСОБА_5 зобов'язаний відшкодувати різницю між сумою матеріальної шкоди завданої ДТП та сумою, страхового відшкодування , яку має сплатити СТзДВ «Гарантія» за вирахуванням суми франшизи.

Колегія суддів частково погоджується з доводами апеляційної скарги з наступного.

Судом першої інстанції встановлено , що 25.10.2013 року о 14 годині 10 хвилин по вул. Миколаївська дорога в м. Одесі, сталася дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля «Тойота», реєстраційний номер НОМЕР_1, під керуванням відповідача ОСОБА_5, та автомобіля «Мазда», реєстраційний номер НОМЕР_2, який належить позивачці ОСОБА_2

В результаті даної дорожньо-транспортної пригоди автомобіль «Мазда», реєстраційний номер НОМЕР_2 отримав механічні пошкодження.

Згідно висновку авто-технічного дослідження № 408/2014 від 23.07.2014 року вартість матеріальної шкоди завданої дорожньо-транспортною пригодою автомобілю позивача складає 64480 грн. 96 коп.(а.с.14-17).

Винним вказаної дорожньо-транспортної пригоди є відповідач ОСОБА_5 згідно постанови Суворовського районного суду м. Одеси від 12.11.2013 року, згідно якої ОСОБА_5 притягнутий до адміністративної відповідальності за ст. 124 КпАП (а.с.11).

Відповідач ОСОБА_5 застрахував свою цивільно-правову відповідальність власника наземного транспортного засобу у відповідача СТ з ДВ «Гарантія» ,що підтверджується полісом № АС/1877292 СТзДВ «Гарантія» від 02.04.2013 року (а.с.10) .

Позивач звернувся до страхової компанії з заявою про виплату страхового відшкодування (а.с.6).

Матеріали справи не містять докази сплати страховою компанією позивачам страхового відшкодування в межах ліміту встановленого страховим полісом № АС/1877292 від 02.04.2013 року.

Суд першої інстанції частково задовольняючи позов в частині стягнення майнової шкоди виходив з того,що відповідач ОСОБА_5 , відповідно до ст. 1194 ЦК України несе відповідальність лише у разі недостатності страхової виплати, оскільки його цивільно - правова відповідальність застрахована в СТ зДВ «Гарантія» договором обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів.

Проте з такими висновками суду першої інстанції погодитися не можна .

Відповідно до частин першої та другої статті 509 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Зобов'язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

З огляду на зазначені положення статті 509 та з урахуванням приписів статей 11, 22, 23, 599, 1166-1168 ЦК України факт завдання фізичній особі шкоди, якщо ця особа (потерпілий) не перебуває в договірних правовідносинах із особою, яка завдала шкоди, та/або якщо завдання такого роду шкоди не пов'язане з виконанням цими особами обов'язків за договором, породжує виникнення позадоговірного, деліктного зобов'язання.

Воно виникає з факту завдання шкоди й припиняється належним виконанням у момент відшкодування потерпілому шкоди в повному обсязі особою, яка завдала шкоду. Сторонами деліктного зобов'язання класично виступають потерпілий (кредитор) і особа, яка завдала шкоди (боржник).

За загальним правилом відповідальність за шкоду несе боржник - особа, яка завдала шкоди. Якщо шкода завдана джерелом підвищеної небезпеки (зокрема, діяльністю щодо використання, зберігання та утримання транспортного засобу), така шкода відшкодовується володільцем джерела підвищеної небезпеки - особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом (частина друга статті 1187 ЦК України).

Разом із тим правила регулювання деліктних зобов'язань допускають можливість відшкодування завданої потерпілому шкоди не безпосередньо особою, яка завдала шкоди, а іншою особою, - якщо законом передбачено такий обов'язок.

Так, відповідно до статті 999 ЦК України законом може бути встановлений обов'язок фізичної або юридичної особи бути страхувальником життя, здоров'я, майна або відповідальності перед іншими особами за свій рахунок чи за рахунок заінтересованої особи (обов'язкове страхування). До відносин, що випливають із обов'язкового страхування, застосовуються положення цього Кодексу, якщо інше не встановлено актами цивільного законодавства.

До сфери обов'язкового страхування відповідальності належить цивільно-правова відповідальність власників наземних транспортних засобів згідно зі спеціальним Законом України від 1 липня 2004 року № 1961-IV «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (далі - Закон № 1961-IV).

Метою здійснення обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності Закон № 1961-IV (стаття 3) визначає забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров'ю та/або майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, а також захист майнових інтересів страхувальників. Об'єктом обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності є майнові інтереси, що не суперечать законодавству України, пов'язані з відшкодуванням особою, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, шкоди, заподіяної життю, здоров'ю, майну потерпілих внаслідок експлуатації забезпеченого транспортного засобу (стаття 5 Закону № 1961-IV).

Згідно зі статтею 6 Закону № 1961-IV страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров'ю та/або майну потерпілого.

За змістом Закону № 1961-IV (статті 9, 22-31, 35, 36) настання страхового випадку (скоєння дорожньо-транспортної пригоди) є підставою для здійснення страховиком виплати страхового відшкодування потерпілому відповідно до умов договору страхування та в межах страхової суми. Страховим відшкодуванням у цих межах покривається оцінена шкода, заподіяна внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи, в тому числі й шкода, пов'язана зі смертю потерпілого. Для отримання страхового відшкодування потерпілий чи інша особа, яка має право на отримання відшкодування, подає страховику заяву про страхове відшкодування. Таке відшкодування повинно відповідати розміру оціненої шкоди, але якщо розмір заподіяної шкоди перевищує страхову суму, розмір страхової виплати за таку шкоду обмежується зазначеною страховою сумою.

Як передбачено статтею 1194 ЦК України, в разі, якщо страхової виплати (страхового відшкодування) недостатньо для повного відшкодування шкоди, завданої особою, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, ця особа зобов'язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

З огляду на вищенаведене, сторонами договору обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів є страхувальник та страховик. При цьому договір укладається з метою забезпечення прав третіх осіб (потерпілих) на відшкодування шкоди, завданої цим третім особам унаслідок скоєння дорожньо-транспортної пригоди за участю забезпеченого транспортного засобу.

Завдання потерпілому шкоди особою, цивільна відповідальність якої застрахована, внаслідок дорожньо-транспортної пригоди породжує деліктне зобов'язання, в якому праву потерпілого (кредитора) вимагати відшкодування завданої шкоди в повному обсязі кореспондується відповідний обов'язок боржника (особи, яка завдала шкоди). Водночас така дорожньо-транспортна пригода слугує підставою для виникнення договірного зобов'язання згідно з договором обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, в якому потерпілий так само має право вимоги до боржника - в договірному зобов'язанні ним є страховик.

Разом із тим, зазначені зобов'язання не виключають одне одного. Деліктне зобов'язання - первісне, основне зобов'язання, в якому діє загальний принцип відшкодування шкоди в повному обсязі, підставою його виникнення є завдання шкоди. Натомість страхове відшкодування - виплата, яка здійснюється страховиком відповідно до умов договору, виключно в межах страхової суми та в разі, якщо подія, в результаті якої завдана шкода, буде кваліфікована як страховий випадок. Одержання потерпілим страхового відшкодування за договором не обов'язково припиняє деліктне зобов'язання, оскільки страхового відшкодування може бути недостатньо для повного покриття шкоди, й особа, яка завдала шкоди, залишається зобов'язаною. При цьому, потерпілий стороною договору страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів не є, але наділяється правами за договором: на його, третьої особи, користь страховик зобов'язаний виконати обов'язок зі здійснення страхового відшкодування.

Особа здійснює свої права вільно, на власний розсуд (частина перша статті 12 ЦК України). Особа не може бути примушена до дій, вчинення яких не є обов'язковим для неї (частина друга статті 14 ЦК України).

Відповідно до статті 511 ЦК України зобов'язання не створює обов'язку для третьої особи. У випадках, встановлених договором, зобов'язання може породжувати для третьої особи права щодо боржника та (або) кредитора.

Згідно з частинами першою та четвертою статті 636 ЦК України договором на користь третьої особи є договір, в якому боржник зобов'язаний виконати свій обов'язок на користь третьої особи, яка встановлена або не встановлена у договорі. Якщо третя особа відмовилася від права, наданого їй на підставі договору, сторона, яка уклала договір на користь третьої особи, може сама скористатися цим правом, якщо інше не випливає із суті договору.

З огляду на вищенаведене, право потерпілого на відшкодування шкоди за рахунок особи, яка завдала шкоди, є абсолютним і не може бути припинене чи обмежене договором, стороною якого потерпілий не був, хоч цей договір і укладений на користь третіх осіб. Закон надає потерпілому право одержати страхове відшкодування, але не зобов'язує одержувати його. При цьому відмова потерпілого від права на одержання страхового відшкодування за договором не припиняє його права на відшкодування шкоди в деліктному зобов'язанні.

Таким чином,потерпілому як кредитору належить право вимоги в обох видах зобов'язань: деліктному та договірному. Він вільно, на власний розсуд обирає спосіб здійснення свого права шляхом звернення вимоги виключно до особи, яка завдала шкоди, про відшкодування цієї шкоди, або шляхом звернення до страховика, у якого особа, яка завдала шкоди, застрахувала свою цивільну відповідальність, із вимогою про виплату страхового відшкодування, або шляхом звернення до страховика та в подальшому до особи, яка завдала шкоди за наявності передбачених статтею 1194 ЦК України підстав.

Потерпілий вправі відмовитися від свого права вимоги до страховика та одержати повне відшкодування шкоди від особи, яка її завдала в рамках деліктного зобов'язання, не залежно від того, чи застрахована цивільно-правова відповідальність особи, яка завдала шкоди. В такому випадку особа, яка завдала шкоди і цивільно-правова відповідальність якої застрахована, після задоволення вимоги потерпілого не позбавлена права захистити свій майновий інтерес за договором страхування та звернутися до свого страховика за договором із відповідною вимогою про відшкодування коштів, виплачених потерпілому, в розмірах та обсязі згідно з обов'язками страховика як сторони договору обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності.

Вищезаначена правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України № 6-2808 цс15 від 20.01.2016 року , яка відповідно до ст. 360-7 ЦПК України є обов'язковою для застосування.

Згідно висновку авто-технічного дослідження № 408/2014 від 23.07.2014 року вартість матеріальної шкоди завданої дорожньо-транспортною пригодою автомобілю позивача складає 64480 грн. 96 коп.(а.с.14-17).

Виходячи з пояснень представника позивача ОСОБА_2-ОСОБА_6 наданих нею в суді першої інстанції та колегії суддів вбачається ,що пошкоджений автомобіль не відремонтований та позивач витрат на ремонт автомобіля не здійснював.

Наведений позивачами розрахунок збитку шляхом переводу 64480 грн. 96 коп. в еквівалент на долари США станом на час проведення експертного дослідження пошкодженого автомобіля та у подальшому знову на еквівалент на гривню України за курсом станом на 27.02.2015 року є припущенням та не узгоджується з вимогами ст. ст.1187,1192 ЦК України.

Таким чином, на користь позивача ОСОБА_2, як власника пошкодженого автомобіля, з відповідача ОСОБА_5 підлягає стягненню майнова шкода у розмірі 64480 грн.96 коп.

З врахуванням того, що з вини ОСОБА_5 сталося ДТП та внаслідок чого автомобіль марки «Мазда», реєстраційний номер НОМЕР_2 отримав механічні пошкодження , відповідно до ст. 23,1167 ЦК України , позивачу ОСОБА_2 заподіяна моральна шкода .

При визначені розміру шкоди колегія суддів враховує роз'яснення, які містяться в п.9 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди від 31 березня 1995 року № 4 та виходячи із засад розумності ,виваженості та справедливості визнає розмір цієї шкоди в сумі 2500 грн.

Доводи апеляційної скарги щодо неврахування судом першої інстанції реального збитку на час звернення позивачів з позовом до суду ,що становить урозмірі 165 249,46 грн. не заслуговують на увагу ,з вищенаведених колегією суддів підстав.

Не заслуговують на увагу доводи апеляційної скарги щодо безпідставної відмови судом першої інстанції у стягненні витрат на правову допомогу ,оскільки в матеріалах справи відсутній оригінал квітанції про сплату правової допомоги та всупереч до вимог Закону України «Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах» від 20.12.2011 № 4191-VI позивачем не наданий розрахунок витрат на правову допомогу.

За таких підстав, відповідно до п.4 ч.1 ст. 309 ЦПК України, апеляційна скарга представника ОСОБА_6 діючої в інтересах позивача ОСОБА_2 підлягає частковому задоволенню, а рішення суду першої інстанції скасуванню з ухваленням нового рішення про часткове задоволення позову.

Відповідно до ст. 88 ЦПК України на користь ОСОБА_2 з ОСОБА_5, пропорційно до задоволених позовних вимог, підлягає стягненню судовий збір сплачений позивачами при зверненні до суду з позовом та принесення апеляційної скарги у розмірі 1052 грн. 02 коп.

Керуючись ст.ст. 303, п.4 ч.1 ст.309, 316, 319 ЦПК України, колегія суддів, -

вирішила:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_6 діючої в інтересах позивача ОСОБА_2 задовольнити частково.

Рішення Суворовського районного суду м. Одеси від 03 грудня 2015 року скасувати та ухвалити нове рішення.

Позов ОСОБА_2, ОСОБА_3 до Страхового товариства з додатковою відповідальністю «Гарантія», ОСОБА_5 про відшкодування моральної та матеріальної шкоди завданої дорожньо - транспортною пригодою задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_2 64480 (шістьдесят чотири тисячи чотириста вісімдесят ) грн. 96 коп. матеріальної шкоди .

Стягнути з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_2 2500 грн. компенсації моральної шкоди .

В решті позову відмовити .

Стягнути з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_2 судові витрати у розмірі 1052 грн 02 коп.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення та може бути оскаржено у касаційному порядку безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом двадцяти днів з дня набрання ним законної сили.

Судді апеляційного суду

Одеської області А.А. Калараш

Л.А.Гірняк

А.П.Заїкін