Справа № 740/1961/16-ц
Провадження № 2/740/679/16
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

23 вересня 2016 року м.Ніжин

Ніжинський міськрайонний суд Чернігівської області в складі:

судді Олійника В.П., при секретарі Шадура І.Ю.,

з участю позивача, представника позивача-Прищепи Р.В.,

представника відповідача-Коровай Л.В., представника третіх осіб-Ніжинської міської ради, Ніжинського міського голови ОСОБА_1,-ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_3 до Комунального підприємства "Виробниче управління комунального господарства" про стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу,

встановив:

Позивачем, з посиланням на ст.235 КЗпП України, заявлені вимоги про стягнення 46347 грн. 31 коп компенсації за час вимушеного прогулу за період з 05 березня 2015 року по 20 квітня 2016 року за неправильне формулювання причини звільнення в трудовій книжці, 3035 грн. 85 коп компенсації за час вимушеного прогулу за період з 21 квітня 2016 року по 20 травня 2016 року за затримку видачі трудової книжки. Позовні вимоги обгрунтовані тим, що в судовому порядку визнані незаконними розпорядження секретаря Ніжинської міської ради ОСОБА_1 №28 від 20 березня 2014 року та №35 від 27 березня 2014 року про звільнення позивача з посади начальника КП "ВУКГ", позивача поновлено на займаній посаді; Ніжинська міська рада ухилялась від виконання даного рішення суду, яке було виконане в примусовому порядку 17 березня 2015 року, після чого Ніжинським міським головою 05 березня 2015 року винесено розпорядження №22 про поновлення позивача на займаній посаді, про що внесені відповідні записи у трудову книжку за №14 від 05 березня 2015 року та вручені позивачу під підпис 10 березня 2015 року; 06 березня 2015 року Ніжинським міським головою винесено розпорядження №25 про скасування розпоряджень секретаря міської ради та міського голови, яким скасоване розпорядження секретаря міської ради від 06 лютого 2014 року №7 "Про поновлення на посаді ОСОБА_3В.", розпорядження секретаря міської ради від 20 березня 2014 року №28 "Про розірвання контракту та звільнення з посади", розпорядження секретаря міської ради від 27 березня 2014 року №35 "Про розірвання контракту та звільнення з посади", розпорядження міського голови від 05 березня 2015 року №22 "Про поновлення на посаді ОСОБА_3В.", також даним розпорядженням міський голова зобов"язав внести зміни до трудової книжки щодо записів №№12,13, 14 в частині визнання їх недійсними, а запис №11 на сторінках 8-11 про звільнення з посади начальника КП "ВУКГ" на підставі розпорядження від 19 вересня 2013 року є дійсним; на підставі даного розпорядження до трудової книжки позивача внесені записи за №№15, 16, 17, 18 від 06 березня 2015 року, дане розпорядження та трудова книжка видані позивачу 10 березня 2015 року; вищезазначені дії Ніжинського міського голови в судовому порядку визнані протиправними, вказані дії призвели до відсторонення позивача від посади; на звернення позивача від 25 травня 2016 року щодо приведення записів у трудовій книжці відповідно до вимог чинного законодавства та усунення порушень права на працю позивач 18 квітня 2016 року отримав повідомлення від міського голови про необхідінсть надання трудової книжки, що виконано позивачем 19 квітня 2016 року, після чого позивач 18 травня 2016 року повторно звернувся з вимогою внесення записів до трудової книжки, на що 20 травня 2016 року відповідним листом позивачу видано трудову книжку із внесеними до неї записами за №№19, 20, 21, 22, 23, відповідно до останнього запису позивача звільнено 20 квітня 2015 року; через вищезазначені дії у позивача виник вимушений прогул з 05 березня 2015 року по 20 квітня 2016 року; трудова книжка позивачу видана 20 травня 2016 року, у зв"язку з чим виник вимушений прогул з 20 квітня 2016 року по 20 травня 2016 року.

В запереченнях проти позову відповідач просить відмовити у задоволенні позову з посиланням на те, що позивач, який раніше звертався до суду з вимогами про визнання його звільнення незаконним та поновлення на роботі, у позові не вимагає визнати формулювання причин звільнення неправильним; маючи при собі трудову книжку з 10 березня 2015 року позивач мав змогу працевлаштуватись; в судовому порядку рішення про визнання неправильним формулювання звільнення позивача не ухвалювались, судом прийняте рішення про поновлення позивача на роботі та стягнення середнього заробітку за затримку виконання рішення про поновлення на роботі; відповідач не є роботодавцем позивача, між останніми не може виникати спір з даних трудових правовідносин.

В судовому засіданні представник позивача ОСОБА_4 підтримав позов за вищевикладених обставин згідно позовної заяви, пояснивши, що позивач у зв"язку із невірними записами у трудовій книжці позбавлений можливості працевлаштування, запис про звільнення позивача був фактично винесений 20 квітня 2016 року, трудову книжку повернуто 20 травня 2016 року, середньоденний заробіток позивача згідно рішень судів визначений у розмірі 202 грн. 39 коп, строк звернення до суду пропущений з поважних причин і підлягає поновленню, заява позивача про повернення трудової книжки розглядалась в порядку Закону України "Про звернення громадян". Дана позиція підтримана позивачем в судовому засіданні.

Представник відповідача ОСОБА_5 в судовому засіданні позов не визнала з підстав, викладених у запереченні проти позову, пояснивши, що заявлені вимоги позивача були предметом судових розглядів, КП "ВУКГ" не має відношення до заявлених вимог позивача, оскільки не є його роботодавцем.

Представник третіх осіб-Ніжинської міської ради, Ніжинського міського голови ОСОБА_1,-ОСОБА_2 в судовому засіданні вважав за необхідне в задоволенні позову відмовити, пояснивши, що позивача було поновлено на посаді 05 березня 2015 року, останній до 19 квітня 2016 року до міської ради не звертався, до спірних правовідносин положення ст.235 КЗпП України застосуванню не підлягають, всі можливі виплати позивачу здійснені, позивач отримав свою трудову книжку 10 березня 2015 року, трудова книжка була у позивача, останньому перешкоди у працевлаштуванні відсутні.

Позов підлягає задоволенню повністю зі слідуючих підстав.

Статтею 10 ЦПК України закріплений принцип змагальності сторін у цивільному судочинстві. Відповідно до ст.10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підстави своїх вимог або заперечень, надавши докази відповідно до вимог ст.ст.57?60 ЦПК України, доказування не може грунтуватись на припущеннях.

Положеннями ст.235 КЗпП України встановлено, що у разі визнання формулювання причини звільнення неправильним або таким, що не відповідає чинному законодавству, у випадках, коли це не тягне за собою поновлення працівника на роботі, орган, який розглядає трудовий спір, зобов'язаний змінити формулювання і вказати в рішенні причину звільнення у точній відповідності з формулюванням чинного законодавства та з посиланням на відповідну статтю (пункт) закону; якщо неправильне формулювання причини звільнення в трудовій книжці перешкоджало працевлаштуванню працівника, орган, який розглядає трудовий спір, одночасно приймає рішення про виплату йому середнього заробітку за час вимушеного прогулу в порядку і на умовах, передбачених ч.2 цієї статті; у разі затримки видачі трудової книжки з вини власника або уповноваженого ним органу працівникові виплачується середній заробіток за весь час вимушеного прогулу.

Відповідно до п.п.18, 32 Постанови Пленуму Верховного Суду України "Про практику розгляду судами трудових спорів" від 06 листопада 1992 року №9 суд не в праві визнати звільнення правильним, виходячи з обставин, з якими власник або уповноважений ним орган не пов'язували звільнення; якщо обставинам, які стали підставою звільнення, в наказі (розпорядженні) дана неправильна юридична кваліфікація, суд може змінити формулювання причин звільнення і привести його у відповідність з чинним законодавством про працю; оскільки згідно зі ст.235 КЗпП оплаті підлягає вимушений прогул, вимоги працівника про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку підлягають задоволенню в тому разі і за той період, коли з вини власника або уповноваженого ним органу була затримана видача трудової книжки або неправильне формулювання причин звільнення в трудовій книжці перешкоджало працевлаштуванню працівника.

Рішенням Ніжинського міськрайонного суду Чернігігвської області від 22 серпня 2014 року, яке набрало законної сили 25 листопада 2014 року, визнані незаконними розпорядження секретаря Ніжинської міської ради ОСОБА_1 №28 від 20 березня 2014 року про дострокове розірвання трудового контракту та звільненення ОСОБА_3 з посади начальника КП "ВУКГ", №35 від 27 березня 2014 року про дострокове розірвання трудового контракту та звільнення ОСОБА_3 з посади начальника КП "ВУКГ", поновлено ОСОБА_3 на посаді начальника КП "ВУКГ" з 28 березня 2014 року, стягнуто з КП "ВУКГ" на користь ОСОБА_3, із врахуванням його середньоденного заробітку у розмірі 202 грн. 39 коп, 16393 грн. 59 коп середньої заробітної плати за час вимушеного прогулу з 28 березня 2014 року по 22 серпня 2014 року.

Відповідно до розпорядження секретаря міської ради від 06 лютого 2014 року №7 "Про поновлення на посаді ОСОБА_3В." ОСОБА_3 поновлений на посаді начальника КП "ВУКГ", останній 20 березня 2014 року на підставі розпорядження секретаря міської ради №28 "Про розірвання контракту та звільнення з посади" був звільнений з даної посади. Відповідно до розпорядження секретаря міської ради №35 від 27 березня 2014 року "Про розірвання контракту та звільнення з посади" ОСОБА_3 був звільнений з посади начальника КП "ВУКГ", з останнім достроково розірваний контракт, як із керівником даного підприємства. 05 березня 2015 року ОСОБА_3 відповідно до розпорядження Ніжинського міського голови №22 "Про поновлення на посаді ОСОБА_3В." був поновлений на посаді начальника КП "ВУКГ" з 28 квітня 2014 року. 06 березня 2015 року Ніжинський міський голова розпорядженням від 06 березня 2015 року №25 "Про скасування розпоряджень секретаря міської ради та міського голови" скасував розпорядження секретаря міської ради від 06 лютого 2014 року №7 "Про поновлення на посаді ОСОБА_3В.", від 20 березня 2014 року №28 "Про розірвання контракту та звільнення з посади", від 27 березня 2014 року №35 "Про розірвання контракту та звільнення з посади", від 05 березня 2015 року №22 "Про поновлення на посаді ОСОБА_3В.".

Рішенням Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області від 05 лютого 2016 року, яке набрало законної сили 24 березня 2016 року, визнані протиправними дії Ніжинського міського голови ОСОБА_1 щодо винесення 06 березня 2015 року розпорядження №25 "Про скасування розпоряджень секретаря міської ради та міського голови", дане розпорядження скасоване, даним рішенням встановлені обставини, які не підлягають доказуванню в порядку ч.3 ст.61 ЦПК України,-Ніжинський міський голова ОСОБА_1, приймаючи розпорядження від 06 березня 2015 року №25 "Про скасування розпоряджень секретаря міської ради та міського голови" діяв з порушенням Інструкції про порядок ведення трудових книжок, оскільки внесення на підставі цього розпорядження змін в такій формі та таким записом до трудової книжки позивача призвело до втрати ним трудового стажу за період з 28 березня 2014 року по 06 березня 2015 року і тим само грубо порушило його трудові права, закріплені Конституцією України.

Вказані обставини підтверджуються також трудовою книжкою позивача, оригінал якої досліджений в судовому засіданні, відповідно до якої:

ОСОБА_3 з 05 березня 2015 року поновлений на посаді начальника КП "ВУКГ" з 28 березня 2014 року, підстава-розпорядження міського голови від 05 березня 2015 року №22 (запис №14 від 05 березня 2015 року);

запис №12 є недійсним, підстава- розпорядження міського голови від 06 березня 2015 року №25 (запис №15 від 06 березня 2015 року);

запис №13 є недійсним, підстава- розпорядження міського голови від 06 березня 2015 року №24 (запис №16 від 06 березня 2015 року);

запис №14 є недійсним, підстава- розпорядження міського голови від 06 березня 2015 року №25 (запис №17 від 06 березня 2015 року);

запис №11 про звільнення з посади начальника КП "ВУКГ" на підставі розпорядження секретаря Ніжинської міської ради від 19 вересня 2013 року №70 "Про розірвання контракту та звільнення з посади є дійсним, підстава- розпорядження міського голови від 06 березня 2015 року №25 (запис №18 від 06 березня 2015 року). Також визнані недійсними записи №15 (запис №19 від 20 квітня 2016 року), №16 (запис №20 від 20 квітня 2016 року), №17 (запис №21 від 20 квітня 2016 року), №18 (запис №22 від 20 квітня 2016 року), відповідно до запису №23 ОСОБА_3 звільнений 19 вересня 2013 року з посади начальника КП "ВУКГ", підстава- розпорядження секретаря міської ради від 19 вересня 2013 року №70, рішення Апеляційного суду Чернігівської області від 01 грудня 2014 року (запис №23 від 20 квітня 2016 року).

Із врахуванням викладеного вказані записи до трудової книжки позивача до запису №23 від 20 квітня 2016 року призвели до втрати ним трудового стажу за період з 28 березня 2014 року по 06 березня 2015 року, грубо порушили його трудові права, закріплені Конституцією України, зокрема, щодо можливості працевлаштування, яке виникло у позивача після внесення до трудової книжки запису №23 від 20 квітня 2016 року, що є підставою для застосування до даних спірних правовідносин положень ст.235 ЦПК України щодо стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу за період з 05 березня 2015 року по 20 квітня 2016 року за неправильне формулювання причини звільнення в трудовій книжці. Питання щодо поновлення позивача на посаді останнім не заявлено. Посилання представника відповідача щодо відсутності рішень судів про зміну формулювання звільнення судом не приймається, оскільки суд не має права змінити формулювання причин звільнення з тих підстав, з якими роботодавець не пов'язував обставини звільнення.

Згідно ст.62 Закону України "По пенсійне забезпечення" основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка.

Відповідно до приписів ст.47 КЗпП України власник або уповноважений ним орган зобов'язаний в день звільнення видати працівникові належно оформлену трудову книжку і провести з ним розрахунок у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу.

На заяви позивача від 25 березня 2016 року, 28 березня 2016 року щодо внесення відповідних записів до трудової книжки у встановленому порядку та усунення порушень трудових прав Ніжинським міським головою у повідомленні від 07 квітня 2016 року запропоновано позивачу надати трудову книжку для здійснення записів у ній, в подальшому трудова книжка надана позивачем до виконавчого комітету Ніжинської міської ради 19 квітня 2016 року. Відповідно до повідомлення Виконавчого комітету Ніжинської міської ради від 20 травня 2016 року трудова книжка із здійсненими відповідними записами надіслана ОСОБА_3, згідно запису на даному повідомленні трудова книжка отримана позивачем особисто 20 травня 2016 року. За таких обставин 20 квітня 2016 року трудова книжка позивачу не видана, що є порушенням вимог ст.47 КЗпП України і є підставою відповідно до ст.235 КЗпП України для виплати середнього заробітку за час вимушеного прогулу за період з 21 квітня 2016 року по 20 травня 2016 року за затримку видачі трудової книжки.

Відповідно до рішення Апеляційного суду Чернігівської області від 07 червня 2016 року по справі за позовом ОСОБА_3 до КП "ВУКГ" про стягнення середнього заробітку за час затримки виконання рішення суду про поновлення на роботі стягнуто із відповідача, із врахуванням середньоденного заробітку у розмірі 202 грн. 39 коп, 21250 грн. 95 коп середнього заробітку за час затримки виконання рішенян суду про поновлення на роботі за період з 01 вересня 2014 року по 04 березня 2015 року, даним рішенням встановлені обставини, які не підлягають доказуванню в порядку ч.3 ст.61 ЦПК України,-за грошовими зобов"язаннями, пов"язаними з трудовими договорами, відповідальність несе КП "ВУКГ", дана юридична особа і є належним відповідачем по справі.

За таких обставин належним відповідачем по справі є КП "ВУКГ".

Відповідно до ст.234 КЗпП України у разі пропуску з поважних причин строків, встановлених ст.233 даного Кодексу, суд може поновити ці строки.

Враховуючи невідповідність чинному законодавству розпорядження №25 "Про скасування розпоряджень секретаря міської ради та міського голови" від 06 березня 2015 року, що призвело до втрати позивачем трудового стажу та порушення його трудових прав, наявні підстави для поновлення строку звернення до суду в порядку ст.234 КЗпП України.

Відповідно до ст.55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань.

Середній заробіток за час вимушеного прогулу (без утримання прибуткового податку та інших обов'язкових платежів) за період з 05 березня 2015 року по 20 квітня 2016 року за неправильне формулювання причини звільнення в трудовій книжці становить 46347 грн. 31 коп (229 днів*202,39 грн.=46347,31 грн.).

Середній заробіток за час вимушеного прогулу (без утримання прибуткового податку та інших обов'язкових платежів) за період з 21 квітня 2016 року по 20 травня 2016 року за затримку видачі трудової книжки становить 3035 грн. 85 коп (15 днів*202,39 грн.=3035,85 грн.).

Відповідно до ст.88 ЦПК України 551 грн. 20 коп судового збору підлягає стягненню із відповідача на користь позивача.

Керуючись ст.ст.3, 10, 60, 88, 212-215 Цивільного процесуального кодексу України, суд,-

вирішив:

Позов задовольнити повністю.

Стягнути із Комунального підприємства "Виробниче управління комунального господарства" на користь ОСОБА_3 46347 грн. 31 коп середнього заробітку за час вимушеного прогулу (без утримання прибуткового податку та інших обов'язкових платежів) за період з 05 березня 2015 року по 20 квітня 2016 року за неправильне формулювання причини звільнення в трудовій книжці, 3035 грн. 85 коп середнього заробітку за час вимушеного прогулу (без утримання прибуткового податку та інших обов'язкових платежів) за період з 21 квітня 2016 року по 20 травня 2016 року за затримку видачі трудової книжки, 551 грн. 20 коп судового збору, а всього стягнути 49934 (сорок дев"ять тисяч дев"ятсот тридцять чотири) грн. 36 коп.

Рішення може бути оскаржено до Апеляційного суду Чернігівської області через Ніжинський міськрайонний суд Чернігівської області шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя В.П. Олійник .