233 № 233/2587/16-ц
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 вересня 2016 року Костянтинівський міськрайонний суд Донецької області у складі:

головуючого судді Мартишева Т. О.

за участю секретарів Махота О.В., Кюсєвої Т.О.,

позивача ОСОБА_1,

представника позивача ОСОБА_2,

представника відповідача ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Костянтинівка цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до виконавчого комітету Костянтинівської міської ради про визнання наймачем за раніше укладеним договором найму жилого приміщення замість попереднього наймача, -

В С Т А Н О В И В:

30 травня 2016 року позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовною заявою до відповідача - виконавчого комітету Костянтинівської міської ради, про визнання наймачем за раніше укладеним договором найму жилого приміщення замість попереднього наймача, вказуючи, що з 1988 року батько позивача - ОСОБА_4, на підставі ордеру на житлове приміщення №95 від 07 квітня 1988 року, згідно рішення виконкому Костянтинівської міської ради народних депутатів № 123 від 02 березня 1988 року, отримав право користування 3-х кімнатною квартирою №53, яка розташована за адресою: Донецька область, м. Костянтинівка, вул. 6-го Вересня, 71. Зазначена квартира належить до державного житлового фонду та не була приватизована. До вказаного вище ордеру були вписані також всі члени сім*ї позивача: - мати - ОСОБА_5, сестра - ОСОБА_6, позивач - ОСОБА_1, які спільно проживали в квартирі та вели спільне господарство. З 1997 року позивач перебуває у зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_7, від якого має трьох дітей: синів ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_1, ОСОБА_9 ІНФОРМАЦІЯ_2, Нікіту, ІНФОРМАЦІЯ_3 Дитина ОСОБА_10 є інвалідом дитинства, потребує особливого догляду та лікування. У зв*язку з необхідністю утримувати родину, роботою, яка була запропонована позивачу у м. Києві, та потребою у кваліфікованій медичній допомозі дитині позивача - ОСОБА_10, з 2001 року по теперішній час позивач зареєстрований у гуртожитку у м. Києві за адресою: пр. Лісовий, 12а-19, кімната 13, житловою площею 18,5 кв.м, яка належить дружині позивача та в якій зареєстрована його родина у складі п*яти осіб. Позивач постійно приїздив до батьків у м. Костянтинівку, допомагав їм матеріально, оплачував житлово-комунальні послуги. Після смерті сестри та матері, у 2015 році він був змушений майже постійно проживати з батьком, стан здоров*я якого значно погіршився, вдвох вони вели спільне господарство у вказаній квартирі. 01 вересня 2015 року помер батько позивача, якого він поховав, при цьому, отримав відмову у своїй реєстрації у спірній квартирі, де досі знаходяться його особисті речі. Позивач звернувся до відповідача з заявою про зміну договору найму житлового приміщення, однак його було відмовлено з посиланням на ст. 106 ЖК України. Таку відмову вважає незаконною та такою, що суперечить нормам Конституції України та чинному законодавству, що гарантує громадянам право на житло, свободу пересування та вільний вибір місця проживання. Вважає, що посилання на відсутність реєстрації у спірній квартирі не може бути підставою відмови у зміні договору найму житла, оскільки ключовим в даному випадку є факт проживання позивача як члена сім*ї з наймачем, утримання квартири у належності санітарному стані, сплата за комунальні послуги, тобто виконання обов*язків, що випливають з договору найму житлового приміщення. Просив визнати його наймачем за раніше укладеним договором найму жилого приміщення замість попереднього наймача.

Позивач ОСОБА_1, його представник ОСОБА_2 у судовому засіданні позовні вимоги підтримали в повному обсязі, посилаючись на обставини, викладені у позовній заяві, при цьому позивач зазначив, що не має власного житла, проживає із дружиною та дітьми у кімнаті гуртожитку у м. Києві, що належить його дружині та у випадку розлучення він стане безхатченком. Зазначив, що через погане самопочуття батька він проживав у спірній квартирі у 2015 році, сплачував та сплачує за комунальні послуги, самостійно поховав померлих членів його сім*ї, в чому йому не допомагала міська рада. Поїхати з міста його змусила необхідність заробляти гроші, щоб утримувати сім*ю, допомагати батькові, крім того, лише у м. Києві є спеціалізований заклад, в якому можуть надати медичну допомогу його дитині-інваліду. Вважає, що скористався своїм конституційним правом вільного пересування та обрання місця проживання, просив позов задовольнити.

Представник відповідача виконавчого комітету Костянтинівської міської ради ОСОБА_3, у судовому засіданні позов не визнав, надавши письмові заперечення (а.с. 53), вказуючи, що на розгляді суду вже знаходилася справа за позовом ОСОБА_1 до відповідача у справі про визнання права користування спірним житловим приміщенням, у задоволенні якого було відмовлено та рішення суду було залишене без змін апеляційною інстанцією. В даному позові на його думку позивач використовує ті самі доводи і докази, що й у попередній справі, приховуючи інші. На підставі досліджених під час попереднього судового розгляду доказів, в тому числі, показань свідків, було встановлено, що позивач не проживав постійно у спірній квартирі. Просив врахувати, що встановлені судовим рішенням у вказаній вище цивільній справі обставини не потребують доказування в даному випадку в силу вимог діючого законодавства. У зміні договору найму житлового приміщення в квартирі АДРЕСА_1 рішенням виконавчого комітету Костянтинівської міської ради позивачу було відмовлено, яке вважає законним та обгрунтованим, оскільки позивач вибув на інше місце проживання де в нього реєстрація, сім*я та робота. Просив відмовити у задоволенні позову.

Заслухавши пояснення сторін та їх представників, дослідивши надані сторонами докази, суд встановив такі факти та відповідні їм правовідносини.

Як вбачається з копії ордеру на житлове приміщення №95 від 07 квітня 1988 року (а.с. 7), його видано на ім*я ОСОБА_4 з сім*єю з 4-х осіб на право зайняття жилого приміщення жилою площею 38,67 кв.м, що складається з 3-х кімнат - квартири АДРЕСА_2, яка, як встановлено у судовому засіданні, належить до державного житлового фонду.

Відповідно до довідки КП «Костянтинівське БТІ» за вих.. № 555 від 09 червня 2016 року (а.с. 45), право власності на вищевказану квартиру не зареєстроване.

Серед членів сім*ї квартиронаймача ОСОБА_4 зазначені: - дружина ОСОБА_11, син ОСОБА_1, дочка ОСОБА_6

Як вбачається з копій свідоцтв про смерть (а.с. 12-14), ОСОБА_6 померла у м. Костянтинівка Донецької області ІНФОРМАЦІЯ_4; - ОСОБА_5 померла у м. Костянтинівка Донецької області ІНФОРМАЦІЯ_5; - ОСОБА_4 помер у м. Костянтинівка Донецької області 01 вересня 2015 року.

Згідно даних паспорту позивача ОСОБА_1 (а.с. 16-20), з 26 грудня 1990 року він був зареєстрований за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_6, знятий з реєстрації 02 липня 2001 року; - з 06 липня 2001 року позивача взято на реєстраційний облік за адресою: м. Київ, пр. Лісний, 12-а, 104; - з 20 березня 2009 року позивач зареєстрований за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_7, кім. 13.

Відповідно до довідки КК «Центр комунального сервісу Деснянського району м. Києва» від 13 січня 2016 року (а.с. 15), власником особового рахунку за адресою: м. Київ, пр.. ЛісовийАДРЕСА_3, кім. 13, є ОСОБА_7, яка має склад сім*ї з п*яти осіб: - чоловік ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_8, який проживає у даному приміщенні з 2009 року; - син ОСОБА_12, ІНФОРМАЦІЯ_1; - син ОСОБА_9, ІНФОРМАЦІЯ_2; - син ОСОБА_10, ІНФОРМАЦІЯ_3

Згідно копії довідки № 3734 від 03 листопада 2015 року (а.с. 10) ОСОБА_7 перебуває на обліку в Деснянському УПСЗН та отримує державну допомогу на дитину-інваліда до 18 років ОСОБА_10, ІНФОРМАЦІЯ_3, який відповідно до консультативного висновку Національної дитячої спеціалізованої лікарні «Охматдит» Консультативно-діагностична поліклініка № 418 від 13 травня 2016 року перебуває на диспансерному обліку з 2014 року, рекомендовано нагляд гематолога.

04 вересня 2015 року позивач ОСОБА_1 звернувся до відповідача у справі із заявою про зміну договору найму жилого приміщення за адресою: м. Костянтинівка, вул. 6-го Вересня, 71-53, у зв*язку зі смертю його батька ОСОБА_4 (а.с. 60).

Рішенням виконкому Костянтинівської міської ради № 289 від 21 жовтня 2015 року (а.с. 8) у зміні договору найму у спірній квартирі позивачу відмовлено у зв*язку з тим, що він не зареєстрований у даній квартирі. Як зазначено в рішенні, основний квартиронаймач батько позивача ОСОБА_4 помер та знятий з реєстрації 04 вересня 2015 року.

Особою, на ім*я якої відкрито особовий рахунок за адресою: м. Костянтинівка, вул. 6-го Вересня, 71-53, як вбачається з копій наданих позивачем квитанцій про оплату комунальних послуг за період вересня-грудня 2015 року, є ОСОБА_4 (а.с. 23-24).

Відповідно до ст.3 ЦПК України , кожна особа має право в порядку,встановленому законом звернутися до суду за захистом своїх порушених,невизнаних або оспорюваних прав свобод чи інтересів.

Стаття 11 ЦПК України передбачає,що суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненнями фізичних чи юридичних осіб,поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб,які беруть участь у справі.

За приписами ст.61 Житлового кодексу України користування жилим приміщенням у будинках державного і громадського житлового фонду здійснюється відповідно до договору найму житлового приміщення, який укладається в письмовій формі на підставі ордера на житлове приміщення між наймодавцем відповідним підприємством, установою, організацією, та наймачем громадянином, на ім*я якого видано ордер.

Згідно за ст.64 Житлового кодексу України члени сім*ї наймача, які проживають разом з ним, користуються нарівні з наймачем всіма правами і несуть усі обов*язки, що випливають з договору найму житлового приміщення. До членів сім*ї наймача належить дружина наймача, їх діти і батьки. Членами сім*ї наймача може бути визнано й інших осіб, якщо вони постійно проживають разом з наймачем і ведуть з ним спільне господарство. Якщо особи перестали бути членами сім*ї наймача, але продовжують проживати в займаному приміщенні, вони мають такі ж права і обов*язки, як наймач та члени його сім*ї.

В силу ч.2.ст.65 ЖК України особи,що вселилися в жиле приміщення як члени сім'ї наймача, набувають рівного з іншими членами сім'ї права користування жилим приміщенням ,якщо при вселенні між цими особами, наймачем та членами його сім'ї,які проживають з ним,не було іншої угоди про порядок користування жилим приміщенням.

Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.106 Житлового кодексу України повнолітній член сім*ї наймача вправі за згодою наймача та інших членів сім*ї, які проживають разом з ним, вимагати визнання його наймачем за раніше укладеним договором найму жилого приміщення замість попереднього наймача. Таке ж право у разі смерті наймача або втрати ним права на жиле приміщення належить будь-якому члену сім*ї наймача. У разі відмови наймодавця у визнанні члена сім*ї наймачем за договором найма спір може вирішено у судовому порядку.

Дана правова норма кореспондується з ч.ч.1, 2 ст.824 Цивільного кодексу України, відповідно до яких на вимогу наймача та інших осіб, які постійно проживають разом з ним, та за згодою наймодавця наймач у договорі найма жилого приміщення може бути замінений однією з повнолітніх осіб, яка постійно проживає разом з наймачем. У разі смерті наймача або вибуття його з житла наймачами можуть бути усі інші повнолітні особи, які постійно проживали з колишнім наймачем, або, за погодженням з наймодавцем, одна або кілька із цих осіб.

Як вбачається з роз*ясень п. 11 Постанови Пленуму Верховного суду України №2 від 12 квітня 1985 року «Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами Житлового кодексу України», відповідно до ст. 107 ЖК України наймач або член його сімї, який вибув на інше постійне місце проживання, втрачає право користування жилим приміщенням з дня вибуття, незалежно від предявлення позову про це. На ствердження вибуття суд може брати до уваги будь-які фактичні дані, які свідчать про обрання стороною іншого постійного місця проживання (повідомлення про це в листах, розписка, переадресовка кореспонденції, утворення сімї в іншому місці, перевезення майна в інше жиле приміщення, виїзд в інший населений пункт, укладення трудового договору на невизначений строк тощо).

Як вбачається з копії рішення Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області у справі № 233/6318/15-ц від 27 січня 2016 року у справі за позовом ОСОБА_1 до виконкому Костянтинівської міської ради про визнання права користування житловим приміщенням, що залишене без змін ухвалою Апеляційного суду Донецької області від 23 березня 2016 року та набрало законної сили 23 березня 2016 року (а.с. 36, 54), судом встановлено, що з 2009 року та на час судового розгляду справи позивач з сім*єю та проживав та зареєстрований у ІНФОРМАЦІЯ_9, кімн.13, тобто встановлено, що з 2009 року ним обрано інше постійне місце проживання у зв*язку з чим втрачено право користування спірним житловим приміщенням, доказів вселення до якого на час смерті батька та постійного користування яким позивачем суду надано не було.

Факт реєстрації позивача за адресою: АДРЕСА_4, кім. 13 з 20 березня 2009 року по теперішній час підтверджується даними його паспорту (а.с. 16-20). Свій від*їзд з м. Костянтинівка Донецької області та проживання у м. Києві у вказаний період часу, створення сім*ї та роботу в даному населеному пункті через відсутність пропозицій працевлаштування з достатньою оплатою в м. Костянтинівці, кращу медичну допомогу у м. Києві для його дитини-інваліда не заперечував в судовому засіданні і сам позивач, який дав про це пояснення.

Згідно до ст.ст. 57, 60 ЦПК України кожна сторона повинна довести у суді ті обставини на які вона посилається,як на підставу своїх вимог та заперечень. Доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин,що обґрунтовують вимоги та заперечення сторін, та інших обставин,які мають значення для вирішення справи.

В силу ч. 3 ст. 61 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлені ці обставини.

Таким чином, оскільки в судовому порядку є встановленими ті обставини, що позивач з 2009 року вибув на постійне проживання до іншого населеного пункту, тобто по теперішній час має інше ніж спірне житлове приміщення місце постійного проживання, за положеннями ст. 107 ЖК України він втратив право користування спірним жилим приміщенням з дня вибуття, при цьому у задоволенні його позову про визнання права користування цим житловим приміщенням судом відмовлено.

За таких обставин, суд дійшов висновку, що за таких обставин позивач ОСОБА_1 не набув права вимагати визнання його наймачем за раніше укладеним договором найму жилого приміщення замість попереднього наймача, оскільки не проживаючи у спірному житлі позивач не вів з наймачем спільне господарство, не користувався нарівні з наймачем всіма правами та не ніс усіх обов*язків, що випливають з договору найму житлового приміщення. Тому, суд вважає, що правові підстави для задоволення даного позову відсутні.

Суд не бере до уваги копію довідки КП «Служба єдиного замовника» від 03 вересня 2015 року, оригінал якої не надано на огляд суду (а.с. 22), як доказ проживання позивача із батьком ОСОБА_4 у спірній квартирі по день смерті, оскільки з пояснень сторони позивача в судовому засіданні встановлено, що цю довідку було видано виключно для отримання виплат на поховання; також, зазначений в ній свідок ОСОБА_13, чиї пояснення наведені в рішенні Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області у справі № 233/6318/15-ц від 27 січня 2016 року (а.с. 36, 54), в суді не підтвердив фактів постійного спільного проживання позивача з батьком, користування житлом та ведення спільного господарства за адресою: вул. 6-го Вересня, 71-53, м. Костянтинівка Донецької області.

Також, факт звільнення позивача 11 січня 2016 року з місця роботи, на чому він наголошував в судовому засіданні (а.с. 65, 75), на думку суду доводів позову не підтверджує.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 4, 10, 11, 60, 208, 212, 214-215, 218 ЦПК України, -

В И Р І Ш И В:

У задоволенні позову ОСОБА_1 до виконавчого комітету Костянтинівської міської ради про визнання наймачем за раніше укладеним договором найму жилого приміщення замість попереднього наймача, - відмовити.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Апеляційного суду Донецької області через Костянтинівський міськрайонний суд шляхом подачі апеляційної скарги в 10-денний строк з дня проголошення рішення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом 10 днів з дня отримання копії цього рішення..

Вступна та резолютивна частини рішення прийняті в нарадчій кімнаті та проголошені в судовому засіданні 30 вересня 2016 року. Повний текст рішення суду виготовлений 05 жовтня 2016 року.

Суддя: