АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
УХВАЛА

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И [1]

25 серпня 2016 року м. Київ

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду міста Києва в складі:

головуючого судді: Прокопчук Н.О.

суддів: Саліхов В.В., Семенюк Т.А.

при секретарі: П'ятничук В.Г.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» в особі представника ОСОБА_1

на ухвалу судді Голосіївського районного суду м. Києва від 29 червня 2016 року

в цивільній справі за скаргою Публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» на дії Червонозаводського відділу державної виконавчої служби Харківського міського управління юстиції щодо постанови державного виконавця Гольченко К.І. від 05 квітня 2016 року про стягнення виконавчого збору та постанови державного виконавця Гольченко К.І. від 15 квітня 2016 року про стягнення витрат на проведення виконавчих дій, -

ВСТАНОВИЛА:

Ухвалою судді Голосіївського районного суду м. Києва від 29.06.2016 року у відкритті провадження у справі за скаргою ПАТ «УкрСиббанк» на дії Червонозаводського ВДВС Харківського міського управління юстиції щодо постанови державного виконавця Гольченко К.І. від 05 квітня 2016 року про стягнення виконавчого збору та постанови державного виконавця Гольченко К.І. від 15 квітня 2016 року про стягнення витрат на проведення виконавчих дій - відмовлено та роз'яснено заявнику право оскаржити постанови державного виконавця до суду адміністративної юрисдикції.

Не погодившись з такою ухвалою суду ПАТ «УкрСиббанк» в особі представника ОСОБА_1 направило до суду апеляційну скаргу, в якій ставить питання про скасування ухвали суду та направлення справи для продовження її розгляду до суду першої інстанції. Зазначає, що судом першої інстанції не в повній мірі були досліджені матеріали справи, не були з'ясовані обставини справи, а відтак, оскаржувана ухвала була постановлена з порушенням норм процесуального права. Вказує, що відповідно до приписів статтей 383, 384 ЦПК України та ч. 4 ст. 82 Закону України «Про виконавче провадження», вказана справа не підлягає розгляду в адміністративному суді та має бути розглянута Голосіївським районним судом м. Києва.

Розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість постановленої ухвали в цих межах, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 383 ЦПК України, сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією чи бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їх права чи свободи.

Частинами 1, 2 ст. 384 визначено, що скаргу може бути подано до суду безпосередньо або після оскарження рішення, дії або бездіяльності державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби до начальника відповідного відділу ДВС. Скарга подається до суду, який видав виконавчий документ.

Як убачається зі змісту скарги та установлено судом, 05.11.2014 року Голосіївський районним судом м. Києва було ухвалене рішення у справі № 2-2320/12 про стягнення з ПАТ «УкрСиббанк» на користь ОСОБА_2 судових витрат по сплаті судового збору в розмірі 1 609, 50 грн. та 53, 65 грн. витрат на оплату послуг експерта у розмірі 303, 16 грн., а всього 1 966, 31 грн. На виконання вказаного рішення 15.07.2016 року Голосіївським районним судом м. Києва було видано виконавчий лист, який був направлений стягувачем до Червонозаводського ВДВС Харківського МУЮ до виконання.

29.03.2016 року ПАТ «УкрСиббанк» засобами поштового зв'язку було отримано постанову про відкриття виконавчого провадження від 15.03.2016 року, в якій боржнику був установлений 7-денний строк для добровільного виконання рішення суду.

05.04.2016 року ПАТ «УкрСиббанк» було виконано добровільно рішення Голосіївського районного суду м. Києва та перераховано грошові кошти в розмірі 1 966, 31 грн. на рахунок Червонозаводського ВДВС Харківського МУЮ, однак 28.04.2016 року заявник отримав постанову державного виконавця Червонозаводського ВДВС Харківського МУЮ Гольченко К.І, від 05.04.2016 року про стягнення з АТ «УкрСиббанк» виконавчого збору у розмірі 196, 63 грн. за невиконання виконавчого листа № 2-2320/12, а також постанову від 15.04.2016 року про стягнення витрат на проведення виконавчих дій в розмірі 60,00 грн.

Відмовляючи у відкритті провадження у справі суд першої інстанції виходив з того, що відповідно до роз'яснень, викладених у Постанові Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 6 від 07.02.2014 року «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судових рішень у цивільних справах», а також у Постанові Пленуму Вищого адміністративного суду України № 3 від 13.12.2010 року «Про практику застосування адміністративними судами законодавства у справах із приводу оскарження рішень, дій чи бездіяльності державної виконавчої служби» справи щодо оскарження постанов державного виконавця про стягнення виконавчого збору, витрат, пов'язаних з організацією та проведенням виконавчих дій і накладенням штрафу, прийнятих у виконавчих провадженнях стосовно примусового виконання судового рішення у цивільній справі, належать до компетенції адміністративних судів, а відтак вказана скарга не підлягає розгляду в судах у порядку цивільного судочинства.

Колегія суддів не погоджується з такими висновками суду першої інстанції з огляду на наступне.

Частиною 4 ст. 82 Закону України «Про виконавче провадження» встановлено, що рішення, дії чи бездіяльність державного виконавця або іншої посадової особи ДВС щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені сторонами до суду, який видав виконавчий документ, а іншими учасниками виконавчого провадження та особами, які залучаються до проведення виконавчих дій, - до відповідного адміністративного суду в порядку, передбаченому законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 181 КАС України учасники виконавчого провадження (крім державного виконавця) та особи, які залучаються до проведення виконавчих дій, мають право звернутися до адміністративного суду із позовною заявою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби порушено їхні права, свободи чи інтереси, а також якщо законом не встановлено інший порядок судового оскарження рішень, дій чи бездіяльності таких осіб.

Справи за скаргами на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи посадової особи державної виконавчої служби розглядаються судом за загальними правилами ЦПК України з особливостями, встановленими статтею 386 цього Кодексу, за участю державного виконавця або іншої посадової особи державної виконавчої служби, рішення, дії або бездіяльність якої оскаржуються.

За результатами розгляду скарги суд постановляє ухвалу (частина перша статті 387 ЦПК України).

Отже, якщо законом установлено інший порядок судового оскарження рішень, дій чи бездіяльності державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби, то це виключає юрисдикцію адміністративних судів у такій категорії справ.

Вказана позиція висловлена Верховним Судом України у постанові від 06.04.2016 року у справі №6-570цс15.

Окрім того, Постановою Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 4 від 03.06.2016 року «Про внесення змін і доповнень до постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07 лютого 2014 року № 6 «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судових рішень у цивільних справах» абзац другий пункту 7 вищевказаної постанови від 07.02.2014 року № 6 викладено в такій редакції:

«Враховуючи, що відповідно до частини четвертої статті 82 Закону України «Про виконавче провадження», частини другої статті 384 ЦПК України рішення, дії чи бездіяльність державного виконавця можуть бути оскаржені сторонами до суду, який видав виконавчий документ, та керуючись змістом статті 383 ЦПК України, справи щодо оскарження постанов державного виконавця про стягнення виконавчого збору, витрат, пов'язаних з організацією та проведенням виконавчих дій і накладенням штрафу, прийнятих у виконавчих провадженнях стосовно примусового виконання судового рішення у цивільній справі, належать до розгляду в порядку цивільного судочинства».

Враховуючи те, що суд першої інстанції не у повній мірі з'ясував обставини, що мають значення для розгляду скарги, не звернув увагу на наведене, чим порушив порядок розгляду питання, його висновки колегія суддів вважає передчасними.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 312 ЦПК України, розглянувши скаргу на ухвалу суду першої інстанції, апеляційний суд: скасовує ухвалу і передає питання на новий розгляд до суду першої інстанції, якщо останній порушив порядок, встановлений для його вирішення.

З огляду на зазначене, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу слід задовольнити частково, оскаржувану ухвалу скасувати з передачею питання на новий розгляд .

Керуючись ст. ст. 303, 304, 307, 311, 313-315 ЦПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» в особі представника ОСОБА_1 - задовольнити частково.

Ухвалу судді Голосіївського районного суду м. Києва від 29 червня 2016 року скасувати з передачею питання на новий розгляд.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення і оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий:

Судді:

Справа № 752/9575/16-ц

№ апеляційного провадження: 22-ц/796/10961/2016

Головуючий у суді першої інстанції: Шевченко Т.М.

Доповідач у суді апеляційної інстанції: Прокопчук Н.О.