У х в а л а

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 січня 2016 року м. Київ
Суддя Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ Іваненко Ю.Г., розглянувши касаційну скаргу Приватного акціонерного товариства «Українська охоронно-страхова компанія» на рішення Хортицького районного суду м. Запоріжжя від 05 жовтня 2015 року та ухвалу апеляційного суду Запорізької області від 01 грудня 2015 року у справі за позовом ОСОБА_2 до Приватного акціонерного товариства «Українська охоронно-страхова компанія», ОСОБА_3 про відшкодування майнової та моральної шкоди заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди,

в с т а н о в и в:

У вересні 2015 року ОСОБА_2 звернувся до суду із указаним позовом, мотивуючи його тим, що 13 жовтня 2013 року приблизно об 11 год. 25 хв. ОСОБА_3, керуючи автомобілем «ВАЗ-21099», державний номер НОМЕР_1, здійснюючи рух по проїжджій частині вул. Ленської з боку вул. Донецької в напрямку вул. Бородинської у м. Запоріжжі, діючи в порушення вимог п. 10.1 ПДР України, згідно з яким перед початком руху, перестроюванням та будь-якою зміною напрямку руху водій повинен переконатися, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху, змінив напрямок руху керованого ним автомобіля, виїхавши на смугу зустрічного руху, в результаті чого допустив зіткнення передньою центральною частиною керованого ним автомобіля «ВАЗ-21099» з автомобілем «Мазда-626» під керуванням позивача.

Згідно з вироком Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 13 лютого 2014 року у справі № 334/11682/13-к 4/11682/13-к дорожньо-транспортна пригода сталася з вини відповідача ОСОБА_3, який свою вину не заперечував. Зазначеним вироком суд визнав відповідача винним за ч. 1 ст. 286 КК України і призначив ОСОБА_3 покарання у вигляді штрафу у розмірі 200 неоподаткованих мінімумів доходів громадян.

Внаслідок зазначеної дорожньо-транспортної пригоди позивачу було спричинено тілесні ушкодження, які кваліфіковано судом як тілесні пошкодження середнього ступеня тяжкості, не небезпечне для життя, але яке потягло за собою довготривалий розлад здоров'я більше 21 дня, що також підтверджується висновком судово-медичної експертизи від 24 жовтня 2013 року № 3937.

Згідно з висновком судової автотехнічної експертизи від 28 листопада 2013 року № 816/13 порушення водієм ОСОБА_3 вимог п. п. 10.1, 11.3 ПДР України знаходиться в прямому причинному зв'язку з подією та її наслідками.

Цивільна відповідальність ОСОБА_3 застрахована у Приватному акціонерному товаристві «Українська охоронно-страхова компанія» (далі - ПрАТ «УОСК»), у зв'язку з цим він звернувся до останнього з метою виплати відшкодування.

У повідомленні від 03 квітня 2014 року № 2810 ПрАТ «УОСК» повідомив про те, що ним прийнято рішення щодо виплату позивачу страхового відшкодування в сумі 14 008,59 грн, франшиза по полісу № АС/3085247 становить 1 000 грн.

У зв'язку з тим, що автомобіль позивача перебував та перебуває до теперішнього часу у неробочому стані, він змушений платити за послуги охорони автомобіля з 13 жовтня 2013 року по 20 лютого 2015 року суму 7 425 грн, які він також відносить до матеріальних збитків.

Крім того, ним були понесені витрати на експертні послуги, які склали 850,00 грн, юридичні послуги у розмірі 1 600 грн. Розмір своїх душевних страждань він оцінює в 5 тис. грн.

До суми відшкодування (шкода, заподіяна здоров'ю) він додає витрати на медичне обстеження та ліки у розмірі 281,51 грн, що підтверджуються відповідними квитанціями.

Рішенням Хортицького районного суду м. Запоріжжя від 05 жовтня 2015 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Запорізької області від 01 грудня 2015 року, позов задоволено частково.

Стягнуто з Приватного акціонерного товариства «Українська охоронно-страхова компанія» на користь ОСОБА_2: суму майнової шкоди у розмірі 32 023,11 грн, пеню у розмірі 16442,30 грн., витрати по складанню висновку експертного дослідження в сумі 300,00 грн, інфляційні втрати в сумі 546,15 грн, 3 % річних від простроченої суми в розмірі 1255,00 грн, матеріальна шкода на лікарську допомогу в розмірі 281,51 грн, витрати на правову допомогу в розмірі 243,60 грн, витрати на послуги автостоянки в розмірі 7 425,00 грн, а також відшкодування моральної шкоди в сумі 14,07 грн, а всього 58 530 грн 74 коп.

Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 витрати по складанню висновку експертного дослідження в сумі 300,00 грн, витрати на правову допомогу в розмірі 243,60 грн, а також відшкодування моральної шкоди в розмірі 4 985,93 грн, а всього 5 529 грн 53 коп.

Стягнуто з Приватного акціонерного товариства «Українська охоронно-страхова компанія» на користь держави судовий збір у розмірі 585,31 грн.

Стягнуто з ОСОБА_3 на користь держави судовий збір у розмірі 487,20 грн.

В задоволенні інших позовних вимог відмовлено.

Зобов'язано ОСОБА_2 передати автомобіль Mazda 626 реєстраційний номер 94 003 НА ПрАТ «Українська охоронно-страхова компанія» після відшкодування збитків.

До Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ надійшла касаційна скарга разом з клопотанням в якому особа, що подала касаційну скаргу просить поновити строк на касаційне оскарження зазначених судових рішень.

Клопотанняпідлягає задоволенню, оскільки причини пропуску строку на касаційне оскарження є поважними.

У касаційній скарзі ПрАТ «УОСК»просить скасувати судові рішення в частині стягнення з ПрАТ «УОСК» інфляційний втрат, 3 % річних та витрат на послуги автостоянки, ухвалити в цій частині нове рішення про відмову у задоволенні позову, отивуючи свою вимогу неправильним застосуванням судами норм матеріального та порушенням норм процесуального права.

У відкритті касаційного провадження у справі слід відмовити на таких підставах.

Відповідно до п. 5 ч. 4 ст. 328 ЦПК України суддя відмовляє у відкритті касаційного провадження, якщо касаційна скарга є необґрунтованою і викладені у ній доводи не викликають необхідності перевірки матеріалів справи.

Згідно з ч. 1 ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Суди першої та апеляційної інстанції, ухвалюючи оскаржувані рішення, правильно встановили характер правовідносин сторін у справі та застосували до цих правовідносин норми матеріального права, які їх регулюють, і вирішили справу з дотриманням норм процесуального права.

Задовольняючи позовні вимоги частково, суди попередніх інстанцій виходили з того, що з урахуванням вимог Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» та постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 01 березня 2013 року № 4 на користь потерпілого зі страхової компанії стягнуто страхове відшкодування у визначених судами розмірах.

Доводи касаційної скарги та зміст оскаржуваних судових рішень не дають підстав для висновку, що судами попередніх інстанцій при розгляді справи були допущені порушення норм матеріального чи процесуального права, які відповідно до ст. ст. 338-341 ЦПК України є підставами для скасування судових рішень.

Керуючись ст. 73, 325, п. 5 ч. 4 ст. 328 ЦПК України,

у х в а л и в:

Поновити Приватному акціонерному товариству «Українська охоронно-страхова компанія» строк на касаційне оскарження рішення Хортицького районного суду м. Запоріжжя від 05 жовтня 2015 року та ухвали апеляційного суду Запорізької області від 01 грудня 2015 року.

Відмовити Приватному акціонерному товариству «Українська охоронно-страхова компанія» у відкритті касаційного провадження у справі за позовом ОСОБА_2 до Приватного акціонерного товариства «Українська охоронно-страхова компанія», ОСОБА_3 про відшкодування майнової та моральної шкоди заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди.

Копію ухвали та додані до скарги матеріали повернути особі, яка подала касаційну скаргу.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Вищого спеціалізованого

суду України з розгляду

цивільних і кримінальних справ Ю.Г.Іваненко