Справа № 263/6022/16-ц
Провадження №2/263/1629/2016
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 вересня 2016 року Жовтневий районний суд м. Маріуполя Донецької області у складі: головуючого судді Шатілової Л.Г., при секретарі Маслюк К.О., за участю представника позивача ОСОБА_1, представника відповідача ОСОБА_2, розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Маріуполі цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до Маріупольської міської ради про визнання незаконним та скасування рішення Маріупольської міської ради № 7/6-288 від 08.04.2016 року та зобов'язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

16.05.2016 року позивач ОСОБА_3 звернувся до суду з позовом до Маріупольської міської ради про визнання незаконним та скасування рішення Маріупольської міської ради № 7/6-288 від 08.04.2016 року. В обґрунтування позовних вимог зазначено, що 11.06.2015 року між ним (покупцем) та ОСОБА_4 (продавець) було укладено договір купівлі-продажу гаражу за №659, зареєстрований в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно про реєстрацію право власності від 11.06.2015 року №38916995.На підставі зазначеного договору до нього перейшло право власності на нерухоме майно - гараж №б/н (літ. А-1, площею 27,6 кв. м.), розташований на земельній ділянці площею 0,0028 га кадастровий номер :01:017:0225 у дворі будинку №274 по бульвару Шевченка у місті Маріуполі Донецької області. Даний гараж розташований на земельній ділянці, яка раніше перебувала у користуванні ОСОБА_4, на підставі договору оренди земельної ділянки від 06.06.2011 року. Пунктом 3.1 розділу 3 договору оренди земельної ділянки, передбачено, що строк дії договору становить 5 років, тобто до 19.04.2016 року. Підпунктом 11.3.5. п. 11.3 розділу 11 договору оренди земельної ділянки передбачено, що дія договору припиняється в інших випадках, передбачених законом, а саме: при переході права власності на будівлю до іншої особи, на земельну ділянку переходить право користування на тих умовах, на яких ця земельна ділянка належала попередньому землекористувачу. Тобто дія договору оренди земельної ділянки фактично скінчилась 11.06.2015 року, на підставі Договору купівлі-продажу № 659. Пунктом 11 Договору №659 передбачено, що до покупця, який отримує у власність гараж, згідно ст.377 ЦК України та ст. ст. 120, 125 ЗК України, переходить право користування земельною ділянкою на якій він розташований, та ділянкою необхідною для її обслуговування, без зміни її цільового призначення. 19.11.2015 року ОСОБА_4 до Маріупольської міської ради надано нотаріальну заяву за №4961 про розірвання договору оренди земельної ділянки з цільовим призначенням: для індивідуального гаражного будівництва (функціонування металевого гаража без права будівництва капітальних споруд) площею 0,0028 га кадастровий номер :01:017:0225, розташованої по бульвару Шевченка, 274 у Жовтневому районі міста Маріуполя, у звязку з продажем гаражу йому. Він звернувся з заявою до Маріупольської міської ради щодо надання йому вищевказаної земельної ділянки в оренду строком на 10 років, з розміром орендної плати на рівні 3% від її грошової оцінки для обслуговування капітального гаражу, який належить йому на праві приватної власності. Маріупольською міською радою було розглянуто його заяву та заяву ОСОБА_4, в результаті чого прийнято рішення від 08.04.2016 року №7/6-288, яким залишено в силі рішення Маріупольської міської ради від 19.04.2011 №6/7- 588 «Про надання земельної ділянки для встановлення металевого гаража по бул. Шевченка, 274 в Жовтневому районі міста громадянці ОСОБА_4В.»; відмовлено йому в наданні спірної земельної ділянки в оренду строком на 10 років; доручено Юридичному департаменту Маріупольської міської ради вжити заходів щодо визнання договору купівлі-продажу гаражу від 11.06.2015 року №659, витяг з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 11.06.2015 року № 38916995, номер запису про право власності 9998217 від 11.06.2015 року, недійсним та скасування державної реєстрації прав №32397254 реєстраційний номер 35433837 номер запису 4706 в книзі 7. Підстави відмови у наданні земельної ділянки у користування не були обґрунтовані у рішенні Маріупольської міської ради. Крім того, всупереч діючому законодавству рішенням відповідача спірну земельну ділянку було залишено в оренді за ОСОБА_4, хоча її право власності на гараж було припинено. З огляду на викладене, просив суд визнати незаконним та скасувати рішення Маріупольської міської ради від 08.04.2016 року № 7/6-288 «Про припинення права оренди земельної ділянки громадянці ОСОБА_4 та надання земельної ділянки по бульвару Шевченка, 274 в Центральному районі міста громадянину ОСОБА_3І.»; зобовязати Маріупольську міську раду вчинити певні дії, а саме винести на розгляд чергової сесії та повторно розглянути питання щодо надання йому земельної ділянки в оренду строком на 10 років із земель житлової та громадської забудови (кадастровий номер :01:017:0225) площею 0,0028 га. з розміром орендної плати на рівні 3% від її грошової оцінки для будівництва індивідуальних гаражів (обслуговування капітального гаражу) по бульвару Шевченка, 274 в Центральному районі міста Маріуполя; стягнути з відповідача на його користь витрати по сплаті судового збору.

Позивач ОСОБА_3 надав до суду заяву про розгляд справи за його відсутністю, позовні вимоги підтримав повністю, просив їх задовольнити.

Представник позивача ОСОБА_1 у судовому засіданні позовні вимоги підтримала з підстав, викладених у позові, наполягала на їх задоволенні.

Представник відповідач ОСОБА_2 у судовому засіданні позовні вимоги не визнав, просив відмовити у їх задоволенні. Суду пояснив, що оскаржуване рішення Маріупольської міською радою було прийняте відповідно до вимог закону. Зазначив, що ОСОБА_4 земельна ділянка була надана в оренду на умовах обслуговування металевого гаражу, без права будівництва капітальних споруд. Всупереч цієї вимоги, ОСОБА_4 побудувала капітальний гараж, який потім продала позивачу, чим порушила умови договору оренди, тому вважає, що рішення Маріупольської міської ради від 08.04.2016 року №7/6-288 є законним та обґрунтованим.

Суд, зясувавши думку представників сторін, дослідивши письмові докази по справі, приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню,виходячи з наступних підстав.

Судом встановлено, що 11.06.2015 року між ОСОБА_3 (покупцем) та ОСОБА_4 (продавець) було укладено договір купівлі-продажу гаражу, зареєстрований в реєстрі за № 659 /а.с. 14/, що також підтверджується Витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності №38916995 від 11.06.2015 року /а.с. 15/. На підставі зазначеного договору до позивача перейшло право власності на нерухоме майно - гараж №б/н (літ. А-1, площею 27,6 кв. м.), розташований на земельній ділянці площею 0,0028 га кадастровий номер :01:017:0225 у дворі будинку № 274 по бульвару Шевченка у місті Маріуполі Донецької області.

Даний гараж розташований на земельній ділянці, яка раніше перебувала у користуванні ОСОБА_4 на підставі договору оренди земельної ділянки від 06.06.2011 року, зареєстрованого в управлінні Держкомзему у м. Маріуполі Донецької області, про що у книзі записів про державну реєстрацію договорів оренди землі вчинено запис № 00171 від 12.07.2011 року /а.с. 6-7/.

Пунктом 3.1 розділу 3 договору оренди земельної ділянки, передбачено, що строк дії договору становить 5 років, тобто до 19.04.2016 року.

Підпунктом 11.3.5. п. 11.3 розділу 11 договору оренди земельної ділянки передбачено, що дія договору припиняється в інших випадках, передбачених законом, а саме: при переході права власності на будівлю до іншої особи, на земельну ділянку переходить право користування на тих умовах, на яких ця земельна ділянка належала попередньому землекористувачу. Тобто, дія договору оренди земельної ділянки фактично скінчилась 11.06.2015 року, на підставі Договору купівлі-продажу № 659.

Пунктом 11 Договору №659 передбачено, що до покупця, який отримує у власність гараж, згідно ст.377 ЦК України та ст. ст. 120, 125 ЗК України, переходить право користування земельною ділянкою на якій він розташований, та ділянкою необхідною для її обслуговування, без зміни її цільового призначення.

19.11.2015 року ОСОБА_4 до Маріупольської міської ради було надано нотаріальну заяву за №4961 про розірвання договору оренди земельної ділянки з цільовим призначенням: для індивідуального гаражного будівництва (функціонування металевого гаража без права будівництва капітальних споруд) площею 0,0028 га кадастровий номер :01:017:0225, розташованої по бульвару Шевченка, 274, у Жовтневому районі міста Маріуполя, у звязку з продажем гаражу ОСОБА_3

ОСОБА_3 звернувся з заявою до Маріупольської міської ради щодо надання йому спірної земельної ділянки в оренду строком на 10 років, з розміром орендної плати на рівні 3% від її грошової оцінки для обслуговування капітального гаражу, який належить йому на праві приватної власності.

Маріупольською міською радою було розглянуто заяви ОСОБА_4 та ОСОБА_3, в результаті чого прийнято рішення від 08.04.2016 року №7/6-288, яким залишено в силі рішення Маріупольської міської ради від 19.04.2011 року №6/7- 588 «Про надання земельної ділянки для встановлення металевого гаража по бул. Шевченка, 274 в Жовтневому районі міста громадянці ОСОБА_4В.»; відмовлено ОСОБА_3 в наданні із земель житлової та громадської забудови в оренду строком на 10 років спірної земельної ділянки; доручено Юридичному департаменту Маріупольської міської ради вжити заходів щодо визнання договору купівлі-продажу гаражу від 11.06.2015 року № 659, витяг з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 11.06.2015 року № 38916995, номер запису про право власності 9998217 від 11.06.2015 року недійсним та скасування державної реєстрації прав №32397254 реєстраційний номер 35433837 номер запису 4706 в книзі 7 /а.с. 18/.

Статтею 41 Конституції Українита ст. 321 ЦК України передбачено, що ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

Відповідно ст.40 Земельного кодексу України, громадянам України за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування можуть передаватися безоплатно у власність або надаватися в оренду земельні ділянки для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і гаражного будівництва в межах норм, визначених цим Кодексом. Понад норму безоплатної передачі громадяни можуть набувати у власність земельні ділянки для зазначених потреб за цивільно-правовими угодами.

Відповідно до ч.1 ст.122 ЗК України сільські, селищні, міські ради передають земельні ділянки у власність або у користування із земель комунальної власності відповідних територіальних громад для всіх потреб.

У відповідності до п.5 ст.158 Земельного кодексу України, у разі незгоди власників землі або землекористувачів з рішенням органів місцевого самоврядування, центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері земельних відносин, спір вирішується судом.

Відповідно до п. е ст.141 ЗК України, право користування земельною ділянкою припиняється в тому випадку коли іншою особою набувається право власності на житловий будинок, будівлю або споруду, які розташовані на цій земельній ділянці.

Відповідно до ст.21 Закону України «Про оренду землі» та пп. 14.1.136 п.14.1 ст.14 ПК України, орендна плата за землю - це платіж, який орендар вносить орендодавцеві за користування земельною ділянкою, згідно з договором оренди землі.

Відповідно до п.288.2 ст.288 ПК України, платником орендної плати є орендар земельної ділянки.

Договором оренди земельної ділянки від 06.06.2011 року передбачено зобовязання стороною щодо сплати орендної плати саме за користування земельною ділянкою на якій розташований гараж. Після відчуження ОСОБА_4 гаражу з 11.06.2015 року користувачем земельної ділянки стає добросовісний набувач права власності на цей гараж позивач ОСОБА_3, що вказує на необхідність припинення дії договору оренди земельної ділянки від 06.06.2011 року.

Підстави відмови ОСОБА_3 у наданні земельної ділянки у користування не були обґрунтовані в рішенні Маріупольської міської ради від 08.04.2016 року № 7/6-288. Крім того, всупереч діючому законодавству рішенням відповідача спірну земельну ділянку було залишено в оренді за ОСОБА_4, хоча її право власності на гараж було припинено.

З огляду на викладене, суд приходить до висновку про необхідність захисту у судовому порядку прав позивача ОСОБА_3, як законного власника гаражу №б/н (літ. А-1, площею 27,6 кв. м.), розташованого на земельній ділянці площею 0,0028 га кадастровий номер :01:017:0225), у дворі будинку № 274 по бульвару Шевченка у місті Маріуполі Донецької області, шляхом визнання незаконним та скасування рішення Маріупольської міської ради від 08.04.2016 року № 7/6-288 «Про припинення права оренди земельної ділянки громадянці ОСОБА_4 та надання земельної ділянки по бульвару Шевченка, 274 в Центральному районі міста громадянину ОСОБА_3І.», у звязку з чим задовольняє позовні вимоги в цій частині.

Одночасно вимоги позивача про зобовязання відповідача винести на розгляд чергової сесії та повторно розглянути питання щодо надання йому спірної земельної ділянки в оренду строком на 10 років з розміром орендної плати на рівні 3% від її грошової оцінки для будівництва індивідуальних гаражів (обслуговування капітального гаражу) є передчасними та не підлягають задоволенню, оскільки на час розгляду даної цивільної справи право позивача в цій частині не було порушено.

Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено.

Оскільки суд прийшов до висновку про часткове задоволення позовних вимог, на підставі ч. 1 ст. 88 ЦПК України, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню витрати по сплаті судового збору пропорційно до частини задоволених позовних вимог, а саме у розмірі ? частини сплаченого судового збору у розмірі 275,60 гривень (551,20 гривень).

Керуючись ст. 41 Конституції України, ст. ст. 40, 120, 122, 125, 141,158 Земельного кодексу України,ст. 288 ПК України, ст.21 Закону України«Про оренду землі», ст. ст. 321, 377 ЦК України, ст. ст.10, 11, 45, 60, 61, 88, 109,208, 212-215,218 ЦПК України, суд -

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги ОСОБА_3 до Маріупольської міської ради про визнання незаконним та скасування рішення Маріупольської міської ради № 7/6-288 від 08.04.2016 року та зобов'язання вчинити певні дії, - задовольнити частково.

Рішення Маріупольської міської ради від 08.04.2016 року № 7/6-288 «Про припинення права оренди земельної ділянки громадянці ОСОБА_4 та надання земельної ділянки по бульвару Шевченка, 274 в Центральному районі міста громадянину ОСОБА_3І.» - визнати незаконним та скасувати.

Стягнути з Маріупольської міської ради на користь ОСОБА_3 судовий збір у розмірі 275 гривень 60 копійок.

У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом десяти днів з дня його проголошення до Апеляційного суду Донецької області через Жовтневий районний суд м. Маріуполя.

Суддя Л.Г. Шатілова