АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 липня 2016 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду м. Києва у складі:

головуючого - судді Гаращенка Д.Р.

суддів Усика Г.І., Соколової В.В.

при секретарі Ільченко В.В.

розглянувши у судовому засіданні справу, за апеляційною скаргою П'ятнадцятої Київської державної нотаріальної контори на рішення Деснянського районного суду м. Києва від 15 квітня 2016 року у справі за позовом ОСОБА_1 до П'ятнадцятої Київської державної нотаріальної контори, треті особи: ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, про визнання незаконною відмову у вчиненні нотаріальних дій та зобов'язання видати свідоцтво про право на спадщину, -

ВСТАНОВИЛА:

У грудні 2015 року ОСОБА_1 звернулася до суду із позовом до П'ятнадцятої Київської державної нотаріальної контори, треті особи: ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, в якому, з уточненням, просила визнати незаконною відмову п'ятнадцятої київської державної нотаріальної контори у видачі їй свідоцтва про право на спадщину та зобов'язати п'ятнадцяту київську державну нотаріальну контору, видати їй свідоцтво про право на спадщину, що залишилась після смерті ОСОБА_6.

Свої вимоги обґрунтовувала тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 року помер її чоловік - ОСОБА_6. 07 травня 2015 року вона звернулася до нотаріуса п'ятнадцятої державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини. 16 липня 2015 року, вона звернулася до нотаріуса із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину, однак постановою нотаріуса Колодій Г.М. від 20 липня 2015 року її незаконно було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину.

Справа № 754/16825/15
№ апеляційного провадження: 22-ц/796/7917/2016
Головуючий у суді першої інстанції: Грегуль О.В.
Доповідач у суді апеляційної інстанції: Гаращенко Д.Р.
Рішенням Деснянського районного суду м. Києва від 15 квітня 2016 року позов задоволено.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, завідувач П'ятнадцятої Київської державної нотаріальної контори подав апеляційну скаргу, у якій, посилаючись на його незаконність і необґрунтованість, порушення норм матеріального та процесуального права, просив рішення скасувати та ухвалити нове про відмову у задоволенні позову.

В обґрунтування заявлених вимог апелянт, послався на те, що суд першої інстанції не врахував, що нотаріус не міг вийти за межі своїх повноважень, а тому не міг виконати заявлені позивачем вимоги, зокрема, законом не передбачена можливість нотаріуса виключати когось із числа спадкоємців.

Крім того, апелянт посилається на те, що судом не взято до уваги, що крім позивача, після померлого ОСОБА_6 є ще один спадкоємець - його батько, який згідно положень ч.3 ст.1268 ЦК України, у зв'язку із неподаною заяви про відмову у прийнятті спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, оскільки на момент смерті сина проживав з ним. Враховуючи наведене, апелянт вважає безпідставним вимогу позивача про видачу їй свідоцтва про спадщину.

Також, апелянт звертає увагу на те, що в супереч вимога процесуального законодавства, суд першої інстанції в резолютивній частині рішення взагалі не вказав, який саме нотаріус виніс постанову, дату її оформлення, реєстровий номер постанови тощо.

Апелянт вважає, також, що позивач не мала права на такий позов, оскільки в позовній заяві вона просить видати свідоцтво на її ім'я, в той час, як у заяві, з якою вона зверталася до нотаріуса, вона просила видати свідоцтва на двох синів, дружину та мати спадкодавця.

Представник апелянта - Колодій Г.М. в судовому засіданні підтримав апеляційну скаргу та просив її задовольнити.

Третя особа ОСОБА_2 та його представник ОСОБА_10 просили суд задовольнити апеляційну скаргу.

Позивач ОСОБА_1, її представник ОСОБА_11, а також треті особи ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 заперечували проти апеляційної скарги та просили її відхилити.

Вислухавши доповідь судді-доповідача, пояснення учасників процесу, вивчивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів прийшла до наступного висновку.

Судом першої інстанції встановлено, що відповідно до наявної в матеріалах справи, копії свідоцтва про укладення шлюбу від 26.12.1887 року, позивачка в цей же день, зареєструвала шлюб із ОСОБА_6 і після реєстрації шлюбу їй присвоєно прізвище ОСОБА_6.

Відповідно до наявної в матеріалах справи копії свідоцтва про народження від 07.05.1963 року, батьками ОСОБА_6, є треті особи по справі: ОСОБА_6 і ОСОБА_3

Відповідно до наявної в матеріалах справи копії свідоцтва про народження від 22.11.1988 року, батьками третьої особи: ОСОБА_5, є ОСОБА_6 і позивачка.

Відповідно до наявної в матеріалах справи копії свідоцтва про народження від 28.09.1995 року, батьками третьої особи: ОСОБА_12, є ОСОБА_6 і позивачка.

Відповідно до наявної у матеріалах справи копії свідоцтва про смерть від 19.01.2015р. ОСОБА_6 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 року.

Відповідно до наявної у матеріалах справи, копії спадкової справи, ОСОБА_6 за життя заповіт не складав.

07.05.2015 року позивачка звернулась до відповідача із заявою про прийняття спадщини, а треті особи: ОСОБА_3, ОСОБА_5 і ОСОБА_13, звернулись до відповідача із заявами про їхню відмову від прийняття спадщини після смерті ОСОБА_6 на користь позивачки.

16.07.2015 року позивачка звернулась до відповідача із заявою, в якій просила: виключити ОСОБА_2 з числа спадкоємців за законом, що прийняли спадщину після смерті ОСОБА_6 згідно ч. 3 ст. 1268 ЦК України; Після закінчення встановленого законом шестимісячного строку на прийняття спадщини, вважати ОСОБА_2 таким, що не прийняв спадщину після смерті ОСОБА_6 згідно ч. 1 ст. 1272 ЦК України; Після спливу строку на прийняття спадщини видати свідоцтво про право власності спадкоємцям, що прийняли спадщину в установленому законом порядку (двоє синів, дружина та мати спадкодавця).

Постановою державного нотаріуса п'ятнадцятої київської державної нотаріальної контори від 20.07.2015 року, позивачці відмовлено у видачі свідоцтва право на спадщину за законом на майно, після смерті її чоловіка ОСОБА_6.

Свою відмову нотаріус обґрунтував тим, що відповідно до ч. 5 ст. 1224 ЦК України, особа може бути усунена від права спадкування тільки за рішенням суду, а нотаріус не наділений правом усунення від права на спадкування.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції, з висновком якого частково погоджується колегія суддів, виходив з того, що постановою відповідача від 20.07.2015 року про відмову у видачі позивачці свідоцтва про право на спадщину за законом на майно, після смерті її чоловіка: ОСОБА_6, порушені спадкові права позивачки, а тому, позовні вимоги про визнання незаконною відмову відповідача у видачі свідоцтва про право на спадщину та зобов'язання відповідача видати свідоцтво про право на спадщину, що залишилась після смерті ОСОБА_6, суд вважає обґрунтованими і такими, що підлягають задоволенню.

Колегія суддів відхиляє доводи апелянта про те, суд першої інстанції не врахував, що нотаріус не міг вийти за межі своїх повноважень, а тому не міг виконати заявлені позивачем вимоги, зокрема, законом не передбачена можливість нотаріуса виключати когось із числа спадкоємців, оскільки в суді позивач не ставила питання про те, щоб визнати незаконним та зобов'язати нотаріуса виключити когось із числа спадкоємців, а рішення нотаріуса оскаржується саме в частині відмови у видачі свідоцтва про право на спадщину.

Закон України «Про нотаріат» (далі - Закон), є спеціальним законом у даному виді правовідносин, а тому у своїй діяльності нотаріус повинен керуватися ним.

Так, відповідно до п.3 ч.1 ст.34 Закону, нотаріуси вчиняють такі нотаріальні дії, зокрема, видають свідоцтва про право на спадщину.

Згідно ст.66 Закону, на майно, що переходить за правом спадкоємства до спадкоємців або держави, нотаріусом або в сільських населених пунктах - посадовою особою органу місцевого самоврядування, яка вчиняє нотаріальні дії, за місцем відкриття спадщини видається свідоцтво про право на спадщину.

Підстави для відмови у вчиненні нотаріальної дії можуть встановлюватися тільки Законом.

Як встановлено судом та не заперечується сторонами, позивач прийняла спадщину у встановленому законодавством порядку після ОСОБА_6, померлого ІНФОРМАЦІЯ_1

16.07.2015 року позивачка звернулась до відповідача із заявою, в якій, зокрема, просила після спливу строку на прийняття спадщини видати свідоцтво про право власності спадкоємцям, що прийняли спадщину в установленому законом порядку (двоє синів, дружина та мати спадкодавця).

Проте, постановою державного нотаріуса п'ятнадцятої київської державної нотаріальної контори від 20.07.2015 року, позивачці відмовлено у видачі свідоцтва право на спадщину за законом на майно, після смерті її чоловіка ОСОБА_6.

Так, в Законі відсутні будь які винятки щодо зобов'язання нотаріуса видати свідоцтво про право на спадщину спадкоємцю, що прийняв спадщину, а тому суд першої інстанції правомірно визнав незаконною відмову п'ятнадцятої київської державної нотаріальної контори у видачі їй свідоцтва про право на спадщину.

Щодо доводів апелянта про те, що нотаріус не міг видати свідоцтво про право на спадщину позивачу у зв'язку із наявністю іншого спадкоємця - ОСОБА_2, слід зазначити наступне.

Так, відповідно до ч.1 ст.67 Закону, Свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, встановленому цивільним законодавством, на ім'я всіх спадкоємців або за їх бажанням кожному з них окремо.

Згідно ч.ч.1, 2 ст.1296 ЦК України, спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину.

Якщо спадщину прийняло кілька спадкоємців, свідоцтво про право на спадщину видається кожному з них із визначенням імені та часток у спадщині інших спадкоємців.

Враховуючи наведені норми права, існування інших спадкоємців, не є підставою для відмови видачі свідоцтва про право на спадщину, оскільки нотаріус в такому випадку видає особі свідоцтво з із визначенням імені та часток у спадщині інших спадкоємців.

У разі ж не згоди із визначеною нотаріусом часткою майна спадкоємця, вже у заявника з'являється право для оскарження рішення нотаріуса у суді.

Таким чином, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що відмова відповідача у видачі свідоцтва про право на спадщину позивачу була безпідставною та незаконною.

Разом з тим, колегія суддів не може погодитися із висновком суду першої інстанції про зобов'язання відповідача видати ОСОБА_1 свідоцтва про право на спадщину, що залишилася після смерті ОСОБА_6, оскільки суд не може зобов'язати нотаріуса на здійснення конкретних нотаріальних дій із зазначенням конкретного рішення, яке повинно бути ухвалено.

Колегія суддів вважає, що в цій частині рішення суду першої інстанції слід скасувати та ухвалити нове про зобов'язання П'ятнадцятої Київської державної нотаріальної контори саме вирішити питання, у встановленому Законом порядку, щодо видачі свідоцтва про право на спадщину ОСОБА_1 після смерті ОСОБА_6

Таким чином, апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, а рішення Деснянського районного суду м. Києва від 15 квітня 2016 року в частині зобов'язання П'ятнадцятої Київської державної нотаріальної контори видати ОСОБА_1 свідоцтво про право на спадщину, що залишилася після смерті ОСОБА_6, скасуванню з ухваленням у цій частині нового рішення.

Керуючись ст.ст. 218, 303-305, 307, 309, 313-315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів,-

ВИРІШИЛА:

Апеляційну скаргу П'ятнадцятої Київської державної нотаріальної контори - задовольнити частково.

Рішення Деснянського районного суду м. Києва від 15 квітня 2016 року в частині зобов'язання П'ятнадцятої Київської державної нотаріальної контори видати ОСОБА_1 свідоцтво про право на спадщину, що залишилася після смерті ОСОБА_6 - скасувати та ухвалити в цій частині нове рішення наступного змісту:

Зобов'язати П'ятнадцяту Київської державну нотаріальну контору вирішити питання щодо видачі свідоцтва про право на спадщину ОСОБА_1 після смерті ОСОБА_6, померлого ІНФОРМАЦІЯ_1, по спадковій справі №560/2015, відповідно до діючого законодавства.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення, однак може бути оскаржена протягом 20 днів з дня набрання нею законної сили безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий

Судді