Ухвала іменем україни 28 вересня 2016 рокум. Київ Колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі: головуючого Червинської М.Є., суддів: Коротуна В.М., Писаної Т.О., Мазур Л.М., Попович О.В., за участю: представника публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «ПриватБанк» - Тузова В.О., представника ОСОБА_4 -ОСОБА_5,
розглянувши в судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_6 до публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «ПриватБанк» про стягнення коштів за договором банківського вкладу, за касаційною скаргою ОСОБА_4 на рішення апеляційного суду м. Києва від 23 листопада 2015 року,

в с т а н о в и л а :

У лютому 2015 року ОСОБА_4 звернулася до суду з позовом до публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «ПриватБанк»

(далі - ПАТ «КБ «ПриватБанк») про стягнення з відповідача 9 612,69 дол. США - суми вкладу, 1 014,47 дол. США - процентів за користування вкладом, 183,43 дол. США - трьох відсотків річних, 9 290 грн

10 коп. - невиплачених відсотків річних, 5 000 дол. США - суми вкладу, 772,91 дол. США - невиплачених процентів, 97,74 дол. США - трьох відсотків річних, 15 000 грн -витрат на правову допомогу.

Зазначала, що 22 червня 2010 року уклала з відповідачем у Севастопольській філії договір № SAMDN1915 «Мультивалютний» строкового банківського вкладу (депозиту) на 80 000 грн на термін 12 місяців, грошові кошти були зараховані на депозитний рахунок

НОМЕР_3, що підтверджується відповідною квитанцією від

22 червня 2010 року. За погодженням сторін термін договору продовжувався у 2011 - 2013 роках.

22 червня 2013 року термін дії договору був продовжений на 12 місяців до 22 червня 2014 року та відповідно до п. п. 3, 4, 5 і 7 валюта внеску була сконвертована в долари США в сумі 9 612,69 дол. США і перенесена на рахунок НОМЕР_2 на умовах процентної ставки 9,75% річних.

26 червня 2013 року між нею та банком був укладений договір

№ SAMDN2142 «Стандарт» строкового банківського вкладу на суму 5 000 дол. США строком на 12 місяців з відсотковою ставкою

9,25% річних, і в цей же день відповідно до платіжного доручення на депозитний рахунок НОМЕР_4 були внесені грошові кошти. Станом на 26 березня 2014р. на депозитному рахунку знаходилося 5 356,66 дол. США.

13 березня 2014 року вона залишила територію Криму, і з

квітня 2014 року неодноразово зверталася до відповідача з вимогою повернути суму внесків та нарахованих процентів за користування грошовими коштами, але їй було відмовлено.

Рішенням Солом'янського районного суду м. Києва від 23 листопада 2015 року позовні вимоги ОСОБА_4 задоволено частково.

Стягнуто з ПАТ «КБ «ПриватБанк» на користь ОСОБА_4 заборгованість та штрафні санкції за договором №SAMDN1915 «Мультивалютний» від 22 червня 2010 року в сумі 10 810,59 дол. США та

10 368,03 грн.

Стягнуто з ПАТ «КБ «ПриватБанк» на користь ОСОБА_4 заборгованість та штрафні санкції за договором №SAMDN2142 «Стандарт» від 26 червня 2013 року в сумі 5 819 дол. США.

В іншій частині позову відмовлено.

Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Рішенням апеляційного суду м. Києва від 10 березня 2016 року рішення Солом'янського районного суду м. Києва від 23 листопада 2015 року скасовано, ухвалено нове рішення про відмову в задоволенні позову.

У касаційній скарзі ОСОБА_4, посилаючись на порушення судом апеляційної інстанції норм процесуального та матеріального права, просить скасувати рішення апеляційного суду м. Києва від 10 березня

2015 року, залишити в силі Солом'янського районного суду м. Києва від

23 листопада 2015 року.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши доводи касаційної скарги та матеріали справи, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ дійшла висновку, що касаційна скарга підлягає частковому задоволенню з огляду на таке.

Згідно із ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального чи порушення норм процесуального права.

Задовольняючи частково позов суд першої інстанції виходив із того, що відповідач не виконав взяті на себе зобов'язання по поверненню банківських вкладів та виплату процентів по ним.

Скасовуючи рішення суду першої інстанції та ухвалюючи нове рішення про відмову у задоволенні позову виходив із того, що позивачкою було підтверджено укладення з відповідачем договорів банківського вкладу, разом з тим, відповідно до ч. 1 ст. 60 ЦПК України позивачка повинна була надати докази продовження договору № SAMDN1915 «Мультивалютний» від 22 червня 2010 року, звернення до банку із заявою про конвертацію вкладу у долари США від 22 червня 2013 року та погодження процентної ставки у розмірі 9,75 % річних, відповідно до пунктів 3, 4, 5, 7 договору, а також докази звернення до відповідача із заявою про дострокове розірвання договорів банківського вкладу та про наявність грошових коштів на рахунках позивача на день звернення до суду з даним позовом.

Проте повністю погодитися з такими висновками суду апеляційної інстанції не можна з огляду на таке.

Судами встановлено, що 22 червня 2010 року між ПАТ «КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_4 був укладений договір

№ SAMDN1915 «Мультивалютний» строкового банківського вкладу (депозиту), відповідно до якого клієнт передає, а банк приймає грошові кошти на строк 12 місяців по 22 червня 2011 року включно у розмірі 80 000 грн з виплатою 19,5% річних. Договір був оформлений у Севастопольському відділені банку.

Згідно квитанції № 231704512 від 22 червня 2010 року позивачкою до банку внесено 80 000 грн. Квитанція містить підписи працівників банку та печатку банку.

26 червня 2013 року між ПАТ «КБ «ПриватБанк» та позивачкою був укладений договір № SAMDN2142 «Стандарт на 12 міс.», на підставі якого позивачка передала банку 5 000 дол. США строком на 366 днів зі сплатою процентів за ставкою 9,25% річних. Договір був укладений у Севастопольському відділені банку з використанням факсимільного відтворення підпису голови правління банку, а також відтворенням відтиску печатки банку технічними печатними засобами.

Згідно платіжного доручення № від 26 червня 2013 року, яке містить підписи працівників банку та печатку Севастопольської філії ПАТ «КБ «ПриватБанк», на рахунок позивача зарахована 5 000 дол. США.

Враховуючи зазначене правильним є висновок судів попередніх інстанцій, що надані позивачкою оригінали договорів, квитанції та платіжного доручення, які оформлені відповідно до Інструкцій про касові операції в банках України та Інструкції про ведення касових операцій банками України, є належним підтвердженням укладення з відповідачем договорів банківського вкладу.

Даний висновок узгоджується із правовою позицією викладеною у постанові Верховного Суду України від 29 жовтня 2014 року у справі

№6-118цс14.

Відповідно до п. 2.1 Положення про порядок здійснення банками України вкладних (депозитних) операцій з юридичними і фізичними особами, затвердженого постановою Національного банку України від

03 грудня 2003 року № 516 (далі - Положення № 516), грошові кошти в національній та іноземній валюті або банківські метали, залучені від юридичних і фізичних осіб, обліковуються банками на відповідних рахунках, відкриття яких здійснюється банком на підставі укладеного в письмовій формі договору банківського вкладу (депозиту) або договору банківського рахунку та інших документів відповідно до законодавства України, у тому числі нормативно-правових актів Національного банку України з питань відкриття банками рахунків у національній та іноземній валюті.

Пунктом 2.9 Положення № 516 передбачено, що укладення договору банківського рахунку та договору банківського вкладу (депозиту) може здійснюватися відокремленим підрозділом банку - юридичної особи за наявності належним чином оформленої уповноваженим особам довіреності на підписання документів.

Відповідно до п. 2.1 Положення про організацію бухгалтерського обліку та звітності в банках України, затвердженого постановою Національного банку України від 30 грудня 1998 року № 566,будь-яка система обліку повинна забезпечити хронологічне та систематичне відображення всіх операцій банку в регістрах бухгалтерського обліку на підставі первинних документів.

Таким чином, відкриття банківських рахунків та обліковування на них грошових коштів, залучених від юридичних і фізичних осіб на підставі укладеного в письмовій формі договору банківського вкладу (депозиту), є обов'язком банку.

Пунктом 3.3 глави 3 Положення № 516 передбачено, що за договором банківського вкладу (депозиту) незалежно від його виду банк зобов'язаний видати вклад або його частину на першу вимогу вкладника, крім вкладів, розміщених юридичними особами на інших умовах повернення, які встановлені договором.

У разі невиконання (неналежного виконання) банком вимоги фізичної особи про повернення вкладу (депозиту) або його частини (документ на переказ/заява про повернення коштів тощо) /далі - вимога/ банк зобов'язаний: прийняти вимогу шляхом проставлення на ній: дати отримання, підпису уповноваженої особи, відбитка штампа банку та видачі фізичній особі письмового повідомлення про невиконання (неналежне виконання) цієї вимоги із зазначенням причини, дати взяття вимоги на облік, дати видачі повідомлення, прізвища, ім'я та по батькові уповноважених осіб і відбитка печатки банку; взяти вимогу на облік за відповідним позабалансовим рахунком.

Банк зобов'язаний виконати вимогу відповідно до умов договору банківського вкладу (депозиту). Після виконання вимоги банк списує вимогу з відповідного позабалансового рахунку.

Водночас ПАТ «КБ «ПриватБанк» на виконання вимог законів України «Про банки і банківську діяльність», «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні», Положення про організацію бухгалтерського обліку та звітності в банках України, затвердженого постановою Національного банку України від 30 грудня 1998 року № 566, Інструкції про ведення касових операцій банками в Україні, затвердженої постановою Національного банку України від 01 червня 2011 року № 174, а також вимог ч. 2 ст. 27, ст. ст. 58, 59, 64 ЦПК України не надало суду доказів, які б свідчили про те, що між позивачкою та відповідачем не укладались зазначені договори банківського вкладу, не відкривалися рахунки за цими договорами, не надходили грошові кошти до банку, доказів на підтвердження припинення відповідних зобов'язань у зв'язку з їх виконанням тощо.

Однак колегія суддів апеляційного суду не звернула уваги на зазначене та прийшла до передчасного висновку, що підписані та видані начальником департаменту координації роботи з клієнтами Кримського регіонального управління ПАТ «КБ «ПриватБанк» після припинення діяльності зазначеного управління довідки та виписки по рахунках позивачки є неналежними доказами наявності невиконаного грошового зобов'язання, а тому відсутні правові підстави для стягнення з відповідача грошових сум за договорами банківських вкладів.

При цьому судом не було враховано, що оскільки стороною укладених договорів банківського рахунку є ПАТ «КБ «ПриватБанк», то згідно з чинним законодавством, яке регулює цей вид правовідносин, зобов'язання за дійсними договорами має виконувати саме ПАТ «КБ «ПриватБанк», як юридична особа, а не його Кримська філія. Ліквідація філій або припинення у будь-який спосіб їх діяльності не звільняє відповідача від виконання обов'язків за укладеними і дійсними договорами.

Згідно ч. 1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.

Суд сприяє всебічному і повному з'ясуванню обставин справи: роз'яснює особам, які беруть участь у справі, їх права та обов'язки, попереджує про наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій і сприяє здійсненню їхніх прав у випадках, встановлених цим Кодексом (ч. 4 ст. 10 ЦПК України).

З огляду на наведене колегія суддів вважає, що суд апеляційної інстанції ухвалив рішення з порушенням норм процесуального права, неповно встановив фактичні обставини справи та ухвалив рішення з порушенням норм ст. ст. 303, 316 ЦПК України, а тому рішення суду апеляційної інстанції підлягає скасуванню із направленням справи на новий розгляд до суду апеляційної інстанції, з підстав передбачених ст. 338 ЦПК України.

Керуючись ст. ст. 336, 338, 343-345 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, -

у х в а л и л а :

Касаційну скаргу ОСОБА_4 задовольнити частково.

Рішення апеляційного суду м. Києва від 23 листопада 2015 року скасувати, справу направити на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий М.Є. Червинська

Судді: В.М. Коротун

Л.М.Мазур

Т.О.Писана

О.В. Попович