АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________
Провадження: 22-ц/790/2556/16 Головуючий ІІ інстанції - Бездітко В.М.
Категорія: договірні
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 квітня 2016 року колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Харківської області у складі:

головуючого - Бездітка В.М.,

суддів - Овсяннікової А.І., Сащенка І.С.

за участю секретаря - Котлярової М.Ю.

розглянув матеріали цивільної справи за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Сахновщинського районного суду Харківської області від 19 лютого 2016 року по справі за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Аграрний Дім ім. Горького» про внесення змін до договору оренди земельної ділянки, -

встановила:

У червні 2015 року позивач звернувся до суду з вищевказаним позовом, посилаючись на те, що він є власником земельної ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 6,7141 га, кадастровий номер НОМЕР_2, яка розташована на території Шевченківської сільської ради Сахновщинського району Харківської області на підставі державного акту про право приватної власності на землю серії НОМЕР_1, зареєстрованого в Книзі записів реєстрації державних актів про право власності на землю за № 04 від 01.08.2005 року. Вказана земельна ділянка перебуває в оренді ТОВ «Аграрний дім ім. Горького» згідно договору оренди № 823 від 06.09.2006 року, зареєстрованого Сахновщинським РВ ХРФ Центр ДЗК у Харківській області, про що в Державному реєстрі земель вчинено запис від 15.08.2008 року № 85. Відповідно до умов спірного договору, розмір орендної плати є договірним і складає 1,5% від нормативно грошової оцінки землі, підставами для зміни розміру порядку, строків та умов виплати орендної плати можуть бути зміни умов господарювання, спричинених інфляційними процесами, у всіх інших випадках сторони можуть змінювати розмір, порядок, строки та умови сплати орендної плати не частіше, ніж один раз у два роки. У 2006 році розмір орендної плати за користування земельною ділянкою був збільшений ТОВ «Аграрний дім ім. Горького» до 2% від нормативної оцінки земельної ділянки, а з вересня 2008 року і по цей час ТОВ «Аграрний дім ім. Горького» здійснює виплату орендної плати за користування земельною ділянкою за ставкою 3% від нормативної грошової оцінки земельної ділянки виходячи із приписів Указу Президента України « Про додаткові заходи щодо соціального захисту селян - власників земельних ділянок та земельних часток (паїв)» від 02.02.2002 року № 92/2002. 13.05.2015 року позивач направив на адресу відповідача пропозицію про зміну розміру орендної плати за вищевказаним договором оренди земельної ділянки, встановивши її у розмірі 8,5% від нормативної грошової оцінки землі, а також про внесення до договору умови про те, що перерахунок обсягів натуральної та відробіткової форм плати за оренду земельної ділянки у грошову проводиться виходячи з фактичної собівартості видів продукції (робіт, послуг), вирощених орендарем та наданих для розрахунку орендодавцеві, яка (фактична собівартість) склалася в орендаря за минулий рік, та запропонував внести відповідні зміни до договору оренди земельної ділянки. У договорі земельної ділянки не визначена ціна сільськогосподарської продукції, якою здійснюється розрахунок між сторонами договору при сплаті орендної плати у натуральній (відробітковій) формі, і орендар встановлює ціну такої продукції (робіт, послуг) у односторонньому порядку без узгодження її вартості зі сторони позивача, як орендодавця, що впливає на кількість отримуваної сільгосппродукції в залежності від розміру її ціни по відношенню до загального грошового виразу орендної плати виходячи зі співвідношення процентної ставки орендної плати до нормативної грошової оцінки землі, що є порушенням моїх прав як сторони договору. На вказану пропозицію ТОВ «Аграрний дім ім. Горького» відповіді не було надано. У період з 2010 року по 2014 рік відбулась динаміка росту індексів обсягу сільськогосподарського виробництва, росту цін на зерно продукцію, зростання врожайності сільськогосподарських культур, що вказує на постійне збільшення сільськогосподарського виробництва та отриманого орендарем збільшеного доходу з належних йому земельних ділянок за вказаний період. Зростання споживчих цін та цін товаровиробників у вказаний період, та індексу споживчих цін на 157%, знецінило розмір отримуваної орендної плати за користування землею на рівні 3% від нормативної грошової оцінки землі. Починаючи з 2011 року, ТОВ «Аграрний дім ім. Горького» сплачує частині орендодавців - власників земельних ділянок орендну плату у розмірі 5%. Впродовж 2014 року відповідач надає оголошення у місцевій газеті «Колос» про те, що він укладає договори оренди землі з орендною платою у розмірі 6,5% від нормативної грошової оцінки землі. Таким чином, вважає, що відповідач порушує його права, оскільки ставить його у залежність від свого вибору, кому сплачувати більше, а кому менше. Відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 23 квітня 1999 р. N 672 «Про проведення перерахунку обсягів натуральної та відробіткової форм плати за оренду земельної частки (паю) у грошову» перерахунок обсягів натуральної та відробіткової форм плати за оренду земельної частки (паю) у грошову проводиться виключно з фактичної собівартості визначених договором видів продукції, робіт (послуг), яка склалася в господарстві за минулий рік.

Просив внести зміни до пункту 4.2 договору оренди земельної ділянки № 823 від 06 вересня 2006 року, зареєстрованого Сахновщинським PB ХРФ Центр ДЗК 15 серпня 2008 року № 85, виклавши його у редакції: Пункт 4.2. «Розмір орендної плати є договірним і складає 6,5 % від нормативної грошової оцінки земельної ділянки».

Рішенням Сахновщинського районного суду Харківської області від 19 лютого 2016 року в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 відмовлено..

Не погоджуючись з рішенням суду, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення суду та ухвалити нове рішення, позовні вимоги задовольнити. Посилався на порушення судом норм матеріального і процесуального права. В обґрунтування скарги зазначено, що судом першої інстанції не вірно застосовано вимоги ст. 652 ЦК України, якою передбачено, що договір може бути змінений або розірваний за згодою сторін у разі істотної зміни обставин, якими сторони керувались при укладанні договору, якщо інше не встановлено договором або не випливає із суті зобов'язання. Так як обов'язковість умови про перегляд розміру орендної плати за землю визначена ЗУ «Про оренду землі» як істотна умова договору оренди землі з метою захисту сторонами договору свого майнового інтересу та можливості змінювати розмір орендної плати за наявності певних обставин внаслідок тривалого терміну оренди землі, і сторонами договору оренди землі вже визначені такі обставини як істотні, настання яких є підставою для ініціювання заінтересованою стороною відповідних змін до договору. Судом першої інстанції не надана правова оцінка відсутності у спірному договору істотної умови про розмір орендної плати, яка виплачується натуральною оплатою шляхом визначення відповідної ціни на зерно продукцію та проігноровано постанову Кабінету Міністрів України від 23 квітня 1999 р. N 672 «Про проведення перерахунку обсягів натуральної та відробіткової форм плати за оренду земельної частки (паю) у грошову».

Перевіряючи законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Згідно ст. 308 ЦПК України, апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення суду першої інстанції без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Відмовляючи в задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з положень ст.652 ЦК України та норм ЗУ « Про оренду землі», посилаючись на той факт, що для зміни умов договору безпосередньо необхідна одночасно наявність чотирьох умов, а саме: в момент укладення договору сторони виходили з того, що така зміна обставин не настане; зміна обставин зумовлена причинами, які заінтересована сторона не могла усунути після їх виникнення при всій турботливості та обачності, які від неї вимагалися; виконання договору порушило б співвідношення майнових інтересів сторін і позбавило б заінтересовану сторону того, на що вона розраховувала при укладенні договору; із суті договору або звичаїв ділового обороту не випливає, що ризик зміни обставин несе заінтересована сторона, а не наявність істотної зміни обставин. Та вважав, що постанова Кабінету Міністрів України від 23 квітня 1999 р. N 672 «Про проведення перерахунку обсягів натуральної та відробіткової форм плати за оренду земельної частки (паю) у грошову» не має відношення до спірних правовідносин, оскільки зазначена постанова прийнята на виконання Указу Президента України від 15 грудня 1998 року № 1353 «Про гарантування захисту економічних інтересів та поліпшення соціального забезпечення селян-пенсіонерів, які мають право на земельну частку (пай)» та стосується оренди земельних часток(паїв), а не земельних ділянок.

Колегія суддів погоджується із вказаними висновками, так як вони є обґрунтованими, відповідають обставинам справи і вимогам закону.

По справі встановлено, що позивач ОСОБА_1 є власником земельної ділянки наданої для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 6,7141 га, кадастровий номер НОМЕР_2, розташованої на території Шевченківської сільської ради Сахновщинського району Харківської області, згідно державного акту на право приватної власності на землю НОМЕР_1 зареєстрованого в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю за №04 від 01.08.2005 року (а.с.33)

06 вересня 2006 року між ОСОБА_1 як орендодавцем та ТОВ «Аграрний дім ім. Горького» як орендарем укладено договір оренди земельної ділянки площею 6,7141 гектарів, що розташована на території Шевченківської сільської ради (а.с. 29-30 ). Договір укладено строком на 10 років.

Умова вказаного договору передбачено, що розмір орендної плати є договірним і складав 1,5% від грошової оцінки землі, з 2008 року -3%.

Доводи апелянта стосовно того, що судом першої інстанції не вірно застосовані вимоги ст. 652 ЦК України, як підстави для зміни істотних умов договору оренди є безпідставними.

Відповідно до вимог ст. 627, 651, 652 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Судова колегія вважає, що суд першої інстанції вірно дійшов висновку, що чинним законодавством пов'язано можливість зміни умов договору безпосередньо не з наявністю істотної зміни обставин, а з наявністю одночасно чотирьох умов, а саме: в момент укладення договору сторони виходили з того, що така зміна обставин не настане; зміна обставин зумовлена причинами, які заінтересована сторона не могла усунути після їх виникнення при всій турботливості та обачності, які від неї вимагалися; виконання договору порушило б співвідношення майнових інтересів сторін і позбавило б заінтересовану сторону того, на що вона розраховувала при укладенні договору; із суті договору або звичаїв ділового обороту не випливає, що ризик зміни обставин несе заінтересована сторона, визначених ч.2 ст. 652 ЦК України, при істотній зміні обставин.

При цьому, зміна обставин є істотною, якщо вони змінилися настільки, що, якби сторони могли це передбачити, вони не уклали б договір або уклали б його на інших умовах.

Сторони підписали договір оренди в 2005 році і ними було досягнуто згоду стосовно усіх істотних умов. Проте, з 2005 року по момент звернення позивача ОСОБА_1 до суду пройшло майже 10 років. Хоча, в позові ОСОБА_1 вказує на той факт, що у період з 2010 року по 2014 рік вже відбулась динаміка росту індексів обсягу виробництва, росту цін на зерно продукцію та зростання врожайності сількогосподарських культур.

Судова колегія погоджується з висновком суду першої інстанції, що посилання позивача щодо зростання цін на товари та послуги як на підставу збільшення розміру орендної плати є безпідставне. Сторони в момент укладення договору погодили усі істотні умови. ОСОБА_1, як власник земельної ділянки розпорядився своєю ділянкою на основі вільного волевиявлення. Якщо позивач вважав ці умови несприятливими для себе, то мав можливість не укладати договір на таких умовах, знайти іншого контрагента або обробляти землю самостійно.

Орендодавець, виходячи з інфляційний процесів, економічних тенденцій мав змогу оцінити умови договору, передбачити в момент укладення договору ризики щодо окупності цієї угоди.

Доводи апелянта про те, що судом першої інстанції не надана правова оцінка відсутності у спірному договору істотної умови про розмір орендної плати, яка виплачується натуральною оплатою шляхом визначення відповідної ціни на зерно продукцію є помилковим.

Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції вірно прийшов до висновку, що постанова Кабінету Міністрів України від 23 квітня 1999 р. N 672 «Про проведення перерахунку обсягів натуральної та відробіткової форм плати за оренду земельної частки (паю) у грошову» не може бути застосована до спірних правовідносин. Оскільки, вона була прийнята на виконання Указу Президента України від 15 грудня 1998 року № 1353 «Про гарантування захисту економічних інтересів та поліпшення соціального забезпечення селян-пенсіонерів, які мають право на земельну частку (пай)» та стосується оренди земельних часток(паїв), а не земельних ділянок.

Висновки рішення суду першої інстанції відповідають вимогам закону, підтверджуються матеріалами справи, рішення суду ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Підстав для скасування або зміни рішення суду при апеляційному розгляді справи не встановлено.

Керуючись ст. 303, 304, 307, 308, 313, 314, 315, 317, 319, 324, 325 ЦПК України, судова колегія, -

ухвалила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилити

Рішення Сахновщинського районного суду Харківської області від 19 лютого 2016 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення. Ухвала може бути оскаржена у касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня проголошення.

Головуючий-

Судді-