Справа № 2/593/288/2016
Р І Ш Е Н НЯ

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

(заочне)

"26" вересня 2016 р. Бережанський районний суд Тернопільської області в складі:

головуючої - судді Данилів О.М.

при секретарі Макійчук Г.Р.

за участі позивачки ОСОБА_1

захисника та представника позивачів ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Бережанах справу за позовом ОСОБА_3, ОСОБА_1 та ОСОБА_4 в інтересах неповнолітнього ОСОБА_5 до ОСОБА_6, Бережанської міської ради та Бережанської державної нотаріальної контори про визнання права власності на спадкове майно,-

В С Т А Н О В И В :

5 липня 2016 року позивачі ОСОБА_3, ОСОБА_1 та ОСОБА_4, який діє в інтересах неповнолітнього ОСОБА_5, звернулися до Бережанського районного суду із позовом до ОСОБА_6, Бережанської міської ради та Бережанської державної нотаріальної контори про визнання права власності на спадкове майно.

В позові вказали, що після смерті ОСОБА_7, яка приходилась їм матір"ю, залишилось спадкове майно у вигляді 1/2 частини квартири, що знаходиться в АДРЕСА_1, і хоч вони згідно закону є єдиними спадкоємцями цієї спадщини, однак розпорядитись нею не можуть, бо нотконтора відмовила їм у видачі свідоцтва на спадщину у зв`язку з відсутністю правовстановлюючого документу про належність спадкодавиці зазначеного майна, звернулися до суду з позовом, яким просять визнати за ними право власності на вказане спадкове майно у рівних частинах, а саме: визнати за кожним з них по 1/6 його частині.

В судовому засіданні представник позивачів ОСОБА_2 вимоги викладені позивачами у позові, підтримав, просив їх задоволити.

Представники Бережанської міської ради та Бережанської державної нотаріальної контори у судове засідання не з"явилися, подали суду заяви про розгляд справи у їх відсутності, щодо задоволення заявлених вимог покладаються на думку суду.

Відповідач ОСОБА_6 у судове засідання повторно не з"явився, хоч належним чином повідомлявся про день і час розгляду справи, що підтверджується оголошенням, опублікованим у газеті " Свобода" за № 71 від 14 вересня 2016 року.

Зі згоди позивачів суд ухвалює рішення про заочний розгляд справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України.

Суд, розглянувши матеріали справи і вислухавши пояснення позивачки ОСОБА_1, представника позивачів ОСОБА_2 та дослідивши письмові докази, прийшов до висновку, що позовні вимоги ОСОБА_3, ОСОБА_1 та ОСОБА_4 в інтересах неповнолітнього ОСОБА_5 підлягають до задоволення, виходячи з таких підстав.

Відповідно до ст. 3 ЦПК України кожна особа має право на звернення до суду, в порядку встановленому законом, за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод та інтересів.

У відповідності із Постановою Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» від 30 травня 2008 року спадкові відносини регулюються правилами Цивільного кодексу України, якщо спадщина відкрилася не раніше 1 січня 2004 року.

Згідно із ст. 1220 ЦК України часом відкриття спадщини є день смерті особи, зазначений у свідоцтві про смерть, а оскільки матір позивачів ОСОБА_7 померла ІНФОРМАЦІЯ_1, то даний спір слід вирішувати, керуючись нині діючим Цивільним кодексом України.

У відповідності із ст. ст. 1217, 1220, 1261, ч 3 ст. 1268, 1270, 1272 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом; спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою; у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, той з подружжя, який його пережив, та батьки; спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо він протягом шести місяців з дня відкриття спадщини не заявив про відмову від неї; для прийняття спадщини встановлюється строк в шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини; за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання заяви на прийняття спадщини.

Судом встановлено, що матір позивачів ОСОБА_7 з червня 2007 року, перебуваючи із ОСОБА_8 у фактичних шлюбних відносинах та проживаючи з ним однією сім"єю, за спільні кошти 15 травня 2009 року вони придбали квартиру в АДРЕСА_1, у якій спільно проживали однією сім"єю та яку документально оформили на ОСОБА_8, як главу сімейства.

Вищевказаний факт підтверджується поясненнями представника позивачів та оглянутим у судовому засіданні витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно, виданим 15 травня 2009 року Бережанським ОК МБТІ та рішенням Бережанського районного суду Тернопільської області від 14 квітня 2016 року, оглянутою у судовому засіданні будинковою книгою.

Із постанови про закриття кримінального провадження від 10 січня 2014 року видно, що ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_8 наніс ОСОБА_7 ножові поранення лівої половини шиї з ушкодженням сонної артерії, в результаті яких ОСОБА_7 померла внаслідок масивної крововтрати. Вказаною постановою кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000340 від ІНФОРМАЦІЯ_1 закрито у зв'язку із смертю підозрюваного ОСОБА_8, який здійснив самогубство через повішання.

Вищевказана інформація також підтверджується оглянутими у судовому засіданні свідоцтвами про смерть серії НОМЕР_1 та НОМЕР_2, виданими 27 та 30 серпня 2013 року, які свідчать про те, що ОСОБА_8 та ОСОБА_7 померли ІНФОРМАЦІЯ_1.

Після їх смерті відкрилася спадщина у вигляді квартири, що знаходиться в АДРЕСА_1, яка хоч на підставі свідоцтва про право власності серії НОМЕР_3 від 15.05.2009 року була документально оформлена на ОСОБА_8, однак відповідно до ст.74 Сімейного кодексу України 1/2 її частина належала спадкодавиці ОСОБА_7.

Вищевказане підтверджується поясненнями предстанвика позивачів та рішенням Бережанського районного суду Тернопільської області від 14 квітня 2016 року, яке набрало законної сили.

Відповідно до ст. 74 СК України якщо жінка та чоловік проживають однією сім 'єю, але не перебувають у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі, майно, набуте ними за час спільного проживання, належить їх на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено письмовим договором між ними. Згідно ст. 70 СК України у разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними.

Частиною 1 ст. 1224 ЦК України визначено, що не мають права на спадкування особи, які умисно позбавили життя спадкодавця чи будь-кого з можливих спадкоємців або вчинили замах на їхнє життя.

Оскільки досудовим розслідуванням встановлено та за результатами проведеної перевірки було винесено постанову від 10 січня 2014 року про закриття кримінального провадження, з якої слідує, що ОСОБА_8 умисно позбавив життя ОСОБА_7, то навіть після встановлення факту проживання однією сім'єю без реєстрації шлюбу ОСОБА_7 і ОСОБА_8 та визнання спірної квартири їх спільним майном, останній згідно вимог ст. 1224 ЦК України не має права на спадкування майна після її смерті.

Із оглянутого у судовому засіданні свідоцтва про розірвання шлюбу серії НОМЕР_4 видно, що 19 листопада 2007 року спадкодавиця після розірвання шлюбу із ОСОБА_4 своє прізвище ОСОБА_7 змінила на дошлюбне ОСОБА_7, а оглянуті в судовому засіданні свідоцтва про народження серії НОМЕР_5, НОМЕР_6 та НОМЕР_7, видані 17 листопада 1992року, 22 липня 1994 року та 22 травня 2003 року Шибалинською сільською радою свідчать, що спадкодавиця ОСОБА_7 була матір"ю позивачів ОСОБА_3, ОСОБА_1 та ОСОБА_5.

А так як спадкодавиця на випадок своєї смерті не розпорядилася належним їй майном та не склала заповіту, то саме позивачі ОСОБА_1, ОСОБА_3 та ОСОБА_5, як діти спадкодавиці, є єдиними спадкоємцями належного їй майна.

Статтями 10, 60 ЦПК України передбачено, що кожна сторона, маючи рівні права щодо подання доказів та доведення їх переконливості перед судом, повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.

Із пояснень представника позивачів, видно, що вони постійно і на час відкриття спадщини проживала разом із матір»ю однією сім`єю та разом вели спільне господарство, а після смерті матері вони і далі залишилися проживати у цій же житловій квартирі, розпорядилися належними покійній речами повсякденного вжитку та звернулися в нотаріальну контору із заявою про прийняття спадщини, однак через відсутність правовстановлюючого документа про належність їх матері зазначеної частини квартири, що знаходиться в АДРЕСА_1, вони не мали змоги переоформити її на себе, а так як вони прийняли спадщину, то з тих підстав просять їх позов задоволити.

Таким чином, поскільки в судовому засіданні доведено, що позивачі згідно закону, як спадкоємці першої черги, є спадкоємцями належного спадкодавиці майна, і хоч фактично вони прийняли спадщину, оскільки звернулися в держнотконтору із заявою на її прийняття, однак через відсутність правовстановлюючого документу про належність їх матері 1/2 частини зазначеної квартири, не мали можливості переоформити її на себе, тому суд вважає необхідним задоволити позовні вимоги позивачів і визнати за ними право на спадкове майно, що залишилося після смерті їх матері, у рівних долях.

На підставі наведеного, керуючись ст. ст. 3, 10, 14, 60, 61, 212- 215, 224, 226, 292, 294 ЦПК України, ст. ст. 3, 61 та 74 Сімейного Кодексу України, Постановою Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» від 30 травня 2008 року, ст. ст. 1217, 1220, 1261, ч 3 ст. 1268, 1270, 1272 ЦК України, суд,-

В И Р І Ш И В :

Позов задоволити.

Визнати за ОСОБА_3 право власності на спадкове майно за законом, що залишилося після смерті її матері ОСОБА_7, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1, у вигляді 1/6 частини квартири, що знаходиться в АДРЕСА_1.

-

-

- Визнати за ОСОБА_1 право власності на спадкове майно за законом, що залишилося після смерті її матері ОСОБА_7, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1, у вигляді 1/6 частини квартири, що знаходиться в АДРЕСА_1.

-

Визнати за ОСОБА_5 право власності на спадкове майно за законом, що залишилося після смерті його матері ОСОБА_7, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1, у вигляді 1/6 частини квартири, що знаходиться в АДРЕСА_1.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку на його оскарження.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Тернопільського апеляційного суду через Бережанський районний суд протягом десяти днів з дня проголошення рішення.

Суддя Бережанського

районного суду Тернопільської області Данилів О.М.