Справа № 522/8724/16-ц
Провадження № 2/522/5577/16
Приморський районний суд міста Одеси в складі:
головуючого судді Погрібного С.О.
за секретаря судового засідання Грищук В.О.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Одесі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої внаслідок залиття квартири, -
Позивач ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до відповідачки ОСОБА_2, просила стягнути з неї на свою користь такі суми: на відшкодування завданої матеріальної шкоди в розмірі 14 812,00 гривень; відшкодування завданої моральної шкоди в розмірі 10 000,0 гривень; відшкодування витрат на забезпечення доказів у розмірі 2 500,0 гривень; судові витрати в розмірі 1 929,20 гривень. На обґрунтування своїх позовних вимог ОСОБА_1 посилається на такі обставини.
Відповідно до актів обстеження від 10.03.2014 року та 20.12.2015 року, складених співробітниками ділянки №6 КП ЖКС «Порто-Франківський», квартиру позивача залито внаслідок халатного відношення відповідача до санітарно-технічних приладів в квартирі АДРЕСА_1. Згідно з цими актами позивачу завдано майнову шкоду у вигляді залиття стелі кухні, залиття ділянки стіни кухні, залиття ділянки на стику стіни та стелі, зокрема, відійшла обшивка стелі площею 1,5 кв.м. Внаслідок неодноразового залиття квартири, позивач потребує термінового поточного ремонту власного майна, оскільки проживання в квартирі стало неможливим, зважаючи на сирість, процеси руйнації стелі та стін. Відповідно до висновків будівельно-технічного експертного дослідження №005/16 від 18.03.2016 року, проведеного експертом ОСОБА_3, причиною залиття кухні квартири АДРЕСА_2 є халатне користування сантехнічними приладами (забита каналізація) у квартирі №3, що розташована над квартирою позивача. Вартість ремонтно-відновлювальних робіт з усунення ушкоджень складає 14 812,0 гривень.
Крім того, ОСОБА_1 зазнала моральної шкоди внаслідок неправомірних дій відповідача, що отримало прояв у пережитих негативних емоціях та хвилюванні з приводу пошкодження майна та неможливістю нормального користування ним, порушенням звичного способу життя, необхідністю докладання додаткових зусиль для його нормалізації.
Відповідач в судове засідання не зявилася неодноразово, про час і місце судового засідання повідомлялася належним чином. Суд у звязку з її неявкою та неповідомлення про поважні причини такої неявки в судове засідання в порядку статті 169 ЦПК України, враховуючи відсутність відповідних заперечень від позивача, ухвалив слухати справу за відсутності відповідача, який не зявився, у порядку заочного розгляду справи.
Представник позивача надав до суду заяву, за змістом якої позовні вимоги підтримав у повному обсязі, просив розглядати справу за його відсутністю, не заперечував проти розгляду справи у заочному порядку.
Суд дослідив матеріали справи, за наслідками чого вважає позов таким, що підлягає частковому задоволенню з наступних причин. Судом встановлені такі фактичні обставини на підставі представлених сторонами письмових доказів.
Позивачу ОСОБА_1 на підставі договору купівлі-продажу від 15.03.2000 року, посвідченого приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу ОСОБА_4, зареєстрованого в реєстрі за №2359, належить квартира АДРЕСА_3.
Відповідно до довідки Відділу адресно-довідкової роботи ГУДМС України в Одеській області від 09.06.2016 року та паспорту громадянина України ОСОБА_2, остання зареєстрована за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_1. Відповідно до письмових пояснень ОСОБА_2, вона проживає в цій квартирі й на сьогоднішній день.
Згідно зі складеними актами про залиття квартири АДРЕСА_2, схвалених 12.03.2014 року та 22.12.2015 року начальником ділянки №6 КП «ЖКС «Порто-Франківський» ОСОБА_5, причиною залиття квартири позивача є халатне користування санітарно-технічними приладами мешканцями квартири №3 будинку №4 по вулиці Осіповій в м. Одесі, зокрема, було забито каналізаційні труби мийки та ванної кімнати, внаслідок чого відбулось залиття приміщень розташованої нижче квартири під №2 в будинку №4 по вулиці Осіповій в м. Одесі. В приміщенні кухні квартири ОСОБА_1 помітні патьоки над вікном на стелі, яка обладнана «вагонкою» білого кольору, залито ділянку стіни біля другого вікна, відійшла обшивка площею 1,5 кв.м.
При цьому, відповідно до висновку будівельно-технічного експертного дослідження №005/16 від 18.03.2016 року, виконаного експертом ОСОБА_3, всі наявні ушкодження в квартирі позивача досліджені, підтверджена причина їх виникнення, якою є халатне користування сантехнічними приладами (забита каналізація) у квартирі №3, що розташована над квартирою №2 в житловому будинку №4 по вул. Осіповій в м. Одесі; дефекти та ушкодження, виявлені експертом в ході візуально-інструментального обстеження, виникли внаслідок неодноразового залиття приміщення кухні позивача з квартири відповідача; технічний стан (опорядження стін і стелі) обстеженого приміщення відповідно до положень СОУ ЖКГ 75.11-35077234.0015:2009 «Житлові будинки. Правила визначення фізичного зносу житлових будинків» - незадовільний. Цим же висновком визначена вартість ремонтно-відновних робіт, що складає 14 812,00 гривень.
Відповідно до ч. 1 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.
Згідно зі ст. 10 ЖК УРСР громадяни зобов'язані дбайливо ставитися до будинку, в якому вони проживають, використовувати жиле приміщення відповідно до його призначення, додержувати правил користування жилими приміщеннями, економно витрачати воду, газ, електричну і теплову енергію. Жилі будинки і жилі приміщення не можуть використовуватися громадянами на шкоду інтересам суспільства.
За правилом ст. 151 ЖК УРСР громадяни, які мають у приватній власності жилий будинок (квартиру), зобов'язані забезпечувати його схоронність, провадити за свій рахунок поточний і капітальний ремонт, утримувати в порядку придомову територію. Безгосподарне утримання громадянином належного йому будинку (квартири) тягне за собою наслідки, передбачені Цивільним кодексом.
Таким чином, постійне проживання відповідача в цій квартирі та неналежне користування нею створило для ОСОБА_2 певні зобовязання щодо відшкодування шкоди, завданої внаслідок залиття квартири позивача. Відповідач зобовязаний вжити усі належні заходи, аби запобігти створенню загрози оточуючим та їх майну. Відповідач повинен був проводити це таким чином, щоб забезпечити безпечність експлуатації власного майна та способів його використання для всіх оточуючих. Втім, цього не було вчинено, оскільки мимовільні дії, повязані із функціонуванням цього майна, спричинили виникнення негативних майнових наслідків для позивача та його сфери законних інтересів. Подібне тлумачення свідчить про наявність як винних дій відповідача, що полягали у такій ситуації у протиправній бездіяльності, так і причинного звязку з такою їх поведінкою та негативними наслідками, що настали.
За наданим суду висновком будівельно-технічного експертного дослідження від 18.03.2016 року розмір майнової шкоди, завданої майну позивача протиправними діями відповідача, склав 14 812,0 гривень. Заперечень щодо обрахунку завданої шкоди та інших обставин, що мають істотне значення для розгляду справи, відповідачем не надано.
Згідно з квитанцією до прибуткового касового ордеру від 04 березня 2016 року за проведення вказаного дослідження позивачем сплачено 2500,0 гривень.
За правилом ч. 1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. При постановлені рішення суд враховує, що сторона позивача у судовому засіданні довела ті обставини, які є підставою її позову.
Визначаючи розмір належного відшкодування завданої відповідачем майну позивачки, суд виходив з такого. Згідно з п. 9 постанови Пленуму Верховного Суду України від 27 березня 1992 року № 6 « Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» відшкодування шкоди шляхом покладення на відповідальну за неї особу обов'язку надати річ того ж роду і якості, виправити пошкоджену річ, іншим шляхом відновити попереднє становище в натурі, застосовується, якщо за обставинами справи цей спосіб відшкодування шкоди можливий. Коли відшкодування шкоди в натурі неможливе, потерпілому відшкодовуються в повному обсязі збитки відповідно до реальної вартості на час розгляду справи втраченого майна, робіт, які необхідно провести, щоб виправити пошкоджену річ, усунути інші негативні наслідки неправомірних дій заподіювача шкоди. Якщо для відновлення попереднього стану речі, що мала певну зношеність (наприклад, автомобіля), були використані нові вузли, деталі, комплектуючі частини іншої модифікації, що випускаються взамін знятих з виробництва однорідних виробів, особа, відповідальна за шкоду, не вправі вимагати врахування зношеності майна або меншої вартості пошкоджених частин попередньої модифікації. Зношеність пошкодженого майна враховується у випадках стягнення на користь потерпілого його вартості (при відшкодуванні збитків).
На підставі викладеного, суд вважає обґрунтованою вимогу позивача про відшкодування майнової шкоди у повному обсязі, в розмірі 14 812,0 гривень.
Визначаючи розмір відшкодування моральної шкоди, суд має врахувати масштабність порушення прав позивача, характер та тривалість створених позивачу незручностей.
Відповідно до ч. 2 ст. 23 ЦК України моральна шкода полягає у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку із знищенням чи пошкодженням її майна.
Згідно з п. 3 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Відповідно до чинного законодавства моральна шкода може полягати, зокрема: у приниженні честі, гідності, престижу або ділової репутації, моральних переживаннях у зв'язку з ушкодженням здоров'я, у порушенні права власності (в тому числі інтелектуальної), прав, наданих споживачам, інших цивільних прав, у зв'язку з незаконним перебуванням під слідством і судом, у порушенні нормальних життєвих зв'язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків.
При цьому, позивачем не доведено факту існування моральної шкоди, завданої неправомірними діями відповідачки, не надано суду будь-яких доказів на обґрунтування цієї позовної вимоги, залишилися недоведеними й розмір належного відшкодування завданої моральної шкоди. Стороною позивача залишилося недоведеним та непоясненим, з яких міркувань виходив позивач під час визначення такого розміру відшкодування моральної шкоди, з наданих пояснень слідує, що такий розмір визначено безпідставно та повною мірою довільно. З огляду на таке суд вважає за необхідне відмовити у задоволенні вимоги позивача про стягнення з відповідача на її користь суми відшкодування моральної шкоди в розмірі 10 000,00 гривень, через недоведеність її існування.
Стосовно вимоги про стягнення з відповідача на користь позивача витрат на проведення будівельно-технічного експертного дослідження, то судом враховано, що процесуальним законом встановлена можливість відшкодування таких витрат лише в разі проведення судових експертиз, а, отже, суд має відмовити у задоволенні зазначеної вимоги.
Згідно зі ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися в суд за захистом свого цивільного права у випадку його порушення з вимогою про примусове виконання зобовязання в натурі.
За ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.
Відповідно до ст.88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. Враховуючи, що позовні вимоги задоволені частково, суд вважає за можливе стягнути з відповідача на користь позивача судові витрати пропорційно до задоволеної частини вимог (54,23% від ціни позову) у розмірі 1046,21 гривень.
Керуючись ст.ст. 16, 23, 1166, 1167 ЦК України, п. 9 постанови Пленуму Верховного Суду України від 27 березня 1992 року № 6 «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди», п. 3 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», ст. ст. 10, 11, 88, 212-215, 224-226 ЦПК України, СУД
Позов ОСОБА_1 задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 суму відшкодування майнової шкоди, завданої в результаті залиття квартири позивача, в розмірі 14 812,0 (чотирнадцять тисяч вісімсот дванадцять) гривень.
Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судові витрати у розмірі 1046 (одна тисяча сорок шість) гривень 21 копійка.
В задоволенні інших позовних вимог відмовити повністю.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.
Рішення суду може бути переглянути судом, який його ухвалив, за письмовою заявою відповідача шляхом звернення із заявою про перегляд заочного рішення протягом десяти днів з дня отримання його копії.

СУДДЯ: С.О. Погрібний

27.07.2016