У Х В А Л А

і м е н е м у к р а ї н и

21 січня 2016 року м. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

Амеліна В.І., Гончара В.П., Попович О.В.,

розглянувши у попередньому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5 про зменшення розміру аліментів, видкликання виконавчого листа,

- за касаційною скаргою ОСОБА_5 на рішення апеляційного суду Харківської області від 03 червня 2015 року,

в с т а н о в и л а:

Відповідно до розпорядження керівника апарату Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ Капустинського В.А. від 13 січня 2016 року № 2/0/32-16 було проведено повторний автоматичний розподіл зазначеної справи, який визначив суддю-доповідача Попович О.В. Повторний автоматичний розподіл справи проведено у зв'язку із звільнення судді Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ ОСОБА_7 з посади судді за її заявою про відставку.

18 січня 2016 року справа передана судді-доповідачу Попович О.В.

У листопаді 2014 року ОСОБА_4 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_5 про зменшення розміру аліментів на утримання доньки - ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_1, відкликання виконавчого листа.

Посилався на погіршення свого матеріального стану, внаслідок чого утворилася заборгованість по аліментам, які були стягнуті з нього за рішенням Московського районного суду м. Харкова від 10 квітня 2009 року та рішенням апеляційного суду Харківської області від 06 серпня 2009 року, знаходження на його утриманні малолітньої доньки ОСОБА_9, ІНФОРМАЦІЯ_2.

Рішенням Московського районного суду м. Харкова від 11 березня 2015 року у задоволенні позову відмовлено.

Рішенням апеляційного суду Харківської області від

03 червня 2015 року рішення суду першої інстанції скасовано, ухвалено нове рішення, яким позовні вимоги ОСОБА_4 задоволено частково. Зменшено розмір аліментів, стягнутий з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_5 на підставі рішення Московського районного суду м. Харкова від 10 квітня 2009 року та рішенням апеляційного суду Харківської області від 06 серпня 2009 року на утримання дитини - ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_3. Визначено розмір аліментів у розмірі ј частини з усіх видів заробітку (доходу), але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня набрання рішення законної сили і до досягнення дитиною повноліття.

В іншій частині позову відмолено.

У касаційній скарзі відповідач ОСОБА_5, посилаючись на порушення судом апеляційної інстанції норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права, просить скасувати рішення апеляційного суду, залишити в силі рішення Московського районного суду м. Харкова від 11 березня 2015 року.

Касаційна скарга підлягає відхиленню з наступних підстав.

Згідно з частиною 2 статті 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального чи порушення норм процесуального права. Відповідно до чч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвиткудитини. За змістом ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі (ч. 3 ст. 181 СК України).

Відповідно до ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення.

Відповідно до положень ст. 183 СК України розмір аліментів визначається у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини.

Крім того, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення (ч.1 ст. 184 СК України).

При цьому підстави визначення розміру аліментів у частках до заробітку (доходу) або у твердій сумі визначаються з урахуванням як положень ст. 182 СК України, так і положень ст.ст. 183, 184 СК України.

Згідно з п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв'язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров'я когось із них.

Враховуючи зміст ст.ст. 181, 192 СК України, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, у зв'язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів матір дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища батька може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів.

Відповідно до ст. 183 та ст. 184 СК України за рішенням суду розмір аліментів визначається у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі.

Сімейний кодекс України передбачає підстави для зміни розміру аліментів, визначеного за рішенням суду, але не пов'язує їх зі способом присудження (ч. 3 ст. 181 СК України). Стаття 192 СК України тільки вказує на можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених в судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Зокрема, до підстав визначення розміру аліментів в твердій грошовій сумі (що фактично є зміною розміру) ст. 184 СК України відносить: нерегулярний, мінливий дохід платника аліментів, одержання частини доходу в натурі та інші обставини, що мають істотне значення.

Право вимагати заміни розміру аліментів шляхом зміни способу присудження аліментів не може заперечуватися, адже можливість вибору способу присудження аліментів з огляду на мінливість життєвих обставин, зазначених ст.ст. 182-184 СК України, не може обмежуватися разовим її здійсненням.

Відмовляючи у задоволенні позову суд першої інстанції виходив з того, що позивачем не доведено його позовні вимоги щодо погіршення матеріального становища.

Скасовуючи рішення суду першої інстанції, та ухвалюючи рішення про зменшення розміру аліментів, суд апеляційної інстанції виходив із встановлених обставин та матеріалів справи, якими підтверджено погіршення матеріального стану позивача, зокрема, довідкою про доходи позивача, та знаходження на його утриманні малолітньої доньки - ОСОБА_9, ІНФОРМАЦІЯ_4.

Відмовляючи у задоволенні позову в частині відкликання виконавчого листа суд апеляційної інстанції вірно зазначив, що у зв'язку з пред'явленням нового виконавчого листа, попередній виконавчий лист підлягає поверненню на підставі Закону України «про виконавче провадження».

Висновки апеляційного суду є законними та обґрунтованими.

Відповідно до ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Встановлено, й це вбачається з матеріалів справи, що оскаржуване судове рішення ухвалене з додержанням норм матеріального та процесуального права, а доводи касаційної скарги стосуються переоцінки доказів у справі та висновків суду апеляційної інстанції не спростовують.

Враховуючи наведене та положення ч. 3 ст. 332 ЦПК України, колегія суддів вважає за необхідне відхилити касаційну скаргу і залишити рішення суду без змін.

Керуючись ст. ст. 332, 336, 337 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_5відхилити.

Рішення апеляційного суду Харківської області від

23 липня 2015 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: В.І. Амелін

В.П.Гончар

О.В.Попович