У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 жовтня 2016 року м. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого Луспеника Д.Д.,

суддів: Гулька Б.І., Журавель В.І.,

Закропивного О.В., Штелик С.П.,

розглянувши в судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 про захист честі, гідності, ділової репутації та відшкодування моральної шкоди за касаційною скаргою ОСОБА_3 на рішення апеляційного суду Чернігівської області від 25 березня 2016 року,

в с т а н о в и л а:

У серпні 2015 року ОСОБА_3 звернувся до суду із указаним вище позовом, в якому просив визнати інформацію, опубліковану в друкованому виданні «Люстраційний бюлетень» за липень 2015 року під назвою: «ІНФОРМАЦІЯ_1», такою , що не відповідає дійсності, зокрема, про те, що: «… будучи активістом ДемАльянсу, ОСОБА_3 не забуває допомагати своїм колишнім побратимам у владі», зазначаючи при цьому, що під час Революції гідності він був засланцем СБУ на Майдані; він був «штабним учасником АТО»; «За свою підтримку пропрезидентського кандидата, за даними кількох джерел, він отримав близько 400 тисяч гривень. Як кажуть у кулуарах чернігівського політикуму, руку до цього приклав і нинішній нардеп ОСОБА_7»; він є «ручним демократом ОСОБА_7», просив зобов'язати відповідача опублікувати спростування цієї інформації та стягнути з нього 30 тис. грн на відшкодування моральної шкоди, завданої приниженням честі, гідності та ділової репутації.

Свої вимоги обґрунтовував тим, що поширена відповідачем у зазначеній статті інформація не відповідає дійсності, формує в громадськості негативне уявлення про нього як про людину і про політика з точки зору загальновизнаних правил співжиття та принципів людської моралі, принижує його честь, гідність і ділову репутацію, а тому підлягає спростуванню. Посилаючись на викладені обставини, просив його позов задовольнити.

Під час розгляду справи за клопотанням позивача судом було залучено до участі в справі в якості співвідповідачів: ОСОБА_5 та ОСОБА_6, які разом із ОСОБА_4 входять до складу редакції друкованого видання «Люстраційний бюлетень».

Позивач підтримав вимоги і до зазначених відповідачів.

Рішенням Деснянського районного суду м. Чернігова від 29 грудня 2015 року позов ОСОБА_3 задоволено частково. Визнано неправдивою та такою, що принижує честь, гідність і ділову репутацію ОСОБА_3, інформацію, опубліковану ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 в друкованому виданні «Люстраційний бюлетень» за липень 2015 року в статті під назвою: «ІНФОРМАЦІЯ_1», про те, що: «будучи активістом «ДемАльянсу» ОСОБА_3 не забуває допомагати своїм колишнім побратимам у владі. Так, згідно з інформацією нинішнього керівника Луганщини, генерал-майора ОСОБА_10 під час Революції гідності СБУ заслала на Майдан члена чернігівського ДемАльянсу для здійснення провокацій.»; «…За свою підтримку пропрезеденського кандидата він, за даними декількох джерел, отримав близько 400 тисяч гривень. Як кажуть у кулуарах чернігівського політикуму, руку до цього приклав нинішній нардеп ОСОБА_7.».

Зобов'язано ОСОБА_4, ОСОБА_5 та ОСОБА_6 протягом одного місяця з дня набрання цим рішенням законної сили опублікувати за власний рахунок в газеті «Чернігівські відомості» або іншому друкованому виданні Чернігівщини, що має наклад не менше 20 тис. примірників, спростування інформації про те, що: «…будучи активістом «ДемАльянсу» ОСОБА_3 не забуває допомагати своїм колишнім побратимам у владі. Так, згідно з інформацією нинішнього керівника Луганщини, генерал-майора ОСОБА_10 під час Революції гідності СБУ заслала на Майдан члена чернігівського ДемАльянсу для здійснення провокацій»; «…За свою підтримку пропрезеденського кандидата він, за даними кількох джерел, отримав близько 400 тисяч гривень. Як кажуть у кулуарах чернігівського політикуму, руку до цього приклав і нинішній нардеп ОСОБА_7.». Стягнуто з ОСОБА_4, ОСОБА_5 та ОСОБА_6 на користь ОСОБА_3 по 2 тис. грн із кожного на відшкодування завданої моральної шкоди. У задоволенні решти вимог відмовлено.

Рішенням апеляційного суду Чернігівської області від 25 березня 2016 року рішення суду першої інстанції скасовано в частині задоволених позовних вимог та ухвалено нове рішення про відмову ОСОБА_3 у задоволенні цих вимог. Вирішено питання про розподіл судових витрат.

У касаційній скарзі ОСОБА_3 просить скасувати рішення апеляційного суду та залишити в силі рішення суду першої інстанції, посилаючись на порушення судом норм матеріального і процесуального права.

Відповідно до п. 6 розд. XII«Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 2 червня 2016 року № 1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів» Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ діє в межах повноважень, визначених процесуальним законом, до початку роботи Верховного Суду та до набрання чинності відповідним процесуальним законодавством, що регулює порядок розгляду справ Верховним Судом.

У зв'язку з цим справа підлягає розгляду в порядку, передбаченому Цивільним процесуальним кодексом України від 18 березня 2004 року.

Касаційна скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Відповідно до вимог ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Частково задовольняючи позовні вимогиОСОБА_3, суд першої інстанції виходив із того, що поширена відповідачами відносно позивача інформація є такою, що принижує честь, гідність і ділову репутацію останнього як людини і політичного діяча, а тому вона підлягає спростуванню.

Скасовуючи рішення місцевого суду в частині задоволених позовних вимог та ухвалюючи у цій частині нове рішення про відмову у позові, апеляційний суд виходив із того, що позивач не довів факту поширення саме відповідачами недостовірної інформації про нього.

Однак із висновками судів попередніх інстанцій не можна погодитись, оскільки суди дійшли їх із порушенням норм матеріального та процесуального права.

Згідно із ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами для касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим.

Згідно зі ст. 214 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує, зокрема, такі питання: 1) чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані (пропущення строку позовної давності тощо), які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; 5) чи слід позов задовольнити або в позові відмовити; 6) як розподілити між сторонами судові витрати.

Таким вимогам закону судові рішення не відповідають.

Судами встановлено, що ОСОБА_3 є заступником керівника Чернігівського обласного осередку політичної партії «Демократичний Альянс» та депутатом Чернігівської міської ради.

У 2014 році він був мобілізований до Збройних Сил України та брав участь в Антитерористичній операції на сході України на посаді начальника зв'язку батальйону, за що був нагороджений медаллю «За досягнення у військовій службі ІІ ступеня». Після демобілізації позивач брав участь у позачергових виборах народного депутата України по 205 виборчому округу в якості кандидата в народні депутати України, що проходили у липні 2015 року.

Під час виборчого процесу в неперіодичному друкованому виданні «Люстраційний бюлетень» за липень 2015 року була опублікована стаття під назвою: «ІНФОРМАЦІЯ_1», в якій, зокрема, зазначено, що: «…будучи активістом «Демальянсу» ОСОБА_3 не забуває допомагати своїм колишнім побратимам у владі. Так, згідно з інформацією нинішнього керівника Луганщини, генерал-майора ОСОБА_10 під час Революції гідності СБУ заслала на Майдан члена чернігівського ДемАльянсу для здійснення провокацій.»; «…наближались позачергові парламентські вибори, в яких «майданівець» і на той час «штабний учасник АТО» ОСОБА_3 планував брати участь.»; «…За свою підтримку пропрезидентського кандидата він, за даними кількох джерел, отримав близько 400 тисяч гривень. Як кажуть у кулуарах чернігівського політикуму, руку до цього приклав і нинішній нардеп ОСОБА_7.»; «розуміючи свою неспроможність отримати на місцевих виборах більшість у Чернігівській міській раді і добряче прикластись до переділу Чернігівської ТЕЦ, ОСОБА_7 приймає рішення іти кількома фронтами. Один із таких напрямків і має очолити ручний демократ ОСОБА_7 - ОСОБА_3».

Автором статті зазначено ОСОБА_8, що є псевдонімом дійсного автора, якого відповідачі не розкрили.

За змістом ст. ст. 94, 277 ЦК України, ст. 32 Конституції України, ст. 10 Конвенції про захист прав людини і основних свобод кожному гарантується право на захист ділової репутації та спростування недостовірної інформації особою, яка поширила таку інформацію.

Згідно зі ст. 297 ЦК України кожен має право на повагу до його гідності та честі. Гідність та честь фізичної особи є недоторканими. Фізична особа має право звернутися до суду із позовом про захист її гідності та честі.

Відповідно ч. 6 ст. 277 ЦК України фізична особа, особисті немайнові права якої порушено у друкованих або інших засобах масової інформації, має право на відповідь, а також на спростування недостовірної інформації у тому ж засобі масової інформації в порядку, встановленому законом. Якщо відповідь та спростування у тому ж засобі масової інформації є неможливими у зв'язку з його припиненням, така відповідь та спростування мають бути оприлюднені в іншому засобі масової інформації, за рахунок особи, яка поширила недостовірну інформацію.

У абз. 1, 2 п. 9 постанови Пленуму Верховного Суду України від 27 лютого 2009 року № 1 «Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи» судам роз'яснено, що відповідачами у справі про захист гідності, честі чи ділової репутації є фізична або юридична особа, яка поширила недостовірну інформацію, а також автор цієї інформації. Якщо позов пред'явлено про спростування інформації, опублікованої в засобах масової інформації, то належними відповідачами є автор і редакція відповідного засобу масової інформації чи інша установа, що виконує її функції, оскільки згідно зі ст. 21 Закону України «Про друковані засоби масової інформації (пресу) в Україні» (далі - Закон про пресу) редакція або інша установа, яка виконує її функції, здійснює підготовку та випуск у світ друкованого засобу масової інформації.

Як убачається з позовної заяви відповідачем у справі зазначено лише ОСОБА_4 (а. с. 2). У подальшому судом першої інстанції за клопотанням позивача залучено в якості співвідповідачів: ОСОБА_5 та ОСОБА_6 (а. с. 109), які входять до редакційної ради.

Скасовуючи рішення місцевого суду та відмовляючи у задоволенні позову, суд апеляційної інстанції послався на те, що при вирішенні даного спору не було встановлено суб'єктний склад сторін спору, не з'ясовано, яка фізична чи юридична особа поширила недостовірну інформацію, а також автора цієї інформації. Також апеляційний суд вказав, що у зв'язку з відсутністю державної реєстрації видання «Люстраційний бюлетень» його редакція відповідно до положень Закону про пресу не є юридичною особою, не має цивільної процесуальної правоздатності і тому не може бути відповідачем у справі.

Однак апеляційний суд спір по суті не розглянув, відмовив у задоволенні позову з процесуальних підстав, а саме: у зв'язку із незалученням у справі в якості співвідповідача друкованого видання «Люстраційний бюлетень», та не звернув увагу на те, що згідно із ст. 14 Закону про пресу не всі видання друкованої інформації підлягають обов'язковій державній реєстрації.

Цим же Законом у ст. 41 передбачена відповідальність редакції, засновників, видавців, розповсюджувачів, державних органів, організацій та об'єднань громадян за завдання шкоди честі і гідності особи. Окремо також визначено і відповідальність за виготовлення, випуск або розповсюдження друкованого засобу масової інформації без його реєстрації.

Крім того, у п. 10 постанови Пленуму Верховного Суду України від 27 лютого 2009 року № 1 «Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи» роз'яснено, якщо позивач заявляє вимоги до одного з належних відповідачів, які спільно поширили недостовірну інформацію, суд вправі залучити до участі у справі іншого співвідповідача лише у разі неможливості розгляду справи без його участі (ст. ст. 32, 33 ЦПК України).

Таким чином, суд апеляційної інстанції у порушення ст. ст. 212 - 214, 316 ЦПК України дійшов помилкового висновку про відмову у задоволенні позову з формальних підстав.

Відповідно до ч. 3 ст. 335 ЦПК України суд не обмежений доводами касаційної скарги, якщо під час розгляду справи буде виявлено неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права, які є обов'язковою підставою для скасування рішення.

У зв'язку з цим не може бути залишеним в силі рішення суду першої інстанції, оскільки воно ухвалене з порушенням вищезазначених норм закону, які призвели до унеможливлення встановлення фактичних обставин справи, що мають значення для правильного вирішення спору.

Зокрема, районний суд не встановив, хто є засновником друкованого видання «Люстраційний бюлетень», хто з відповідачів має нести відповідальність.

За таких обставин рішення судів попередніх інстанцій підлягають скасуванню з передачею справи на новий розгляд до суду першої інстанції з підстав, передбачених ч. 2 ст. 338 ЦПК України.

Керуючись ст. ст. 335, 336, 338 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_3 задовольнити частково.

Рішення Деснянського районного суду м. Чернігова від 29 грудня 2015 року та рішення апеляційного суду Чернігівської області від 25 березня 2016 року скасувати, справу передати на новий розгляд до суду першої інстанції.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий Д.Д. Луспеник

Судді: Б.І. Гулько

В.І. Журавель

О.В. Закропивний

С.П. Штелик