Справа № 357/3988/16-ц Головуючий у І інстанції Рябченко Л. А.
Провадження № 22-ц/780/4224/16 Доповідач у 2 інстанції ОСОБА_1
Категорія 23 08.08.2016
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

08 серпня 2016 року колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Київської області у складі головуючого судді - Сержанюка А.С., членів колегії суддів Журби С.О., Мережко М.В., із участю секретаря Тимошевської С.І., розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Києві матеріали цивільної справи за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «Білоцерківвода» на рішення Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 02 червня 2016 року в справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Білоцерківвода» до ОСОБА_2 про стягнення боргу за послуги з централізованого постачання холодної води і водовідведення,

ВСТАНОВИЛА :

30 березня 2016 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Білоцерківвода» звернулося до суду із позовом, де, з проведеними змінами та уточненнями, просить стягнути з ОСОБА_2 Ігоровичана на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Білоцерківвода» вартість послуг з водопостачання холодної води та водовідведення квартири №21, що по вул. О. Гончара, м. Біла Церква, з 01 вересня 2013 року по 01 травня 2016 року, у розмірі 3 607,28 грн. та судовий збір.

На обгрунтування заявлених вимог зазначено, що відповідач, як споживач послуг, отримуючи та використовуючи послуги з централізованого постачання холодної води і водовідведення зобовязаний додержуватися ст.16 Житлового кодексу України, п. 5 ч. 3 ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», ч. 2 ст. 22 Закону України «Про питну воду та питне водопостачання» та п.п. 1, п. 30 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених постановою №630 Кабінету Міністрів України від 21 серпня 2005 року, яким передбачено обовязок споживача сплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом.

Проте, постійно користуючись послугами з централізованого постачання холодної води та водовідведення, приймаючи їх та не відмовляючись від них, у вказаний період часу, за відсутності будь-яких підстав ОСОБА_2 не здійснює оплату за них.

Рішенням Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 02 червня 2016 року стягнуто з ОСОБА_2 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Білоцерківвода» заборгованість в розмірі 27,07 грн., що склалася станом на 01 серпня 2014 року та судові витрати в розмірі 10,34 грн.

В решті позовних вимог відмовлено.

Своє рішення суд першої інстанції мотивував тим що, відповідальність за своєчасність проведення періодичної повірки, обслуговування та ремонту лічильника покладається на субєктів господарювання, що надають послуги водопостачання.

Оскільки періодична повірка засобів обліку води і теплової енергії проводиться у строк, що не перевищує одного місяця і за цей час споживач оплачує відповідні послуги з централізованого постачання холодної води та водовідведення, згідно із середньомісячними показаннями засобів обліку за попередні 3 місяці, які були нараховані відповідачу за липень 2014 року, то суд вважає за можливе стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість за надані послуги в розмірі 27,07 грн., що склалася станом на 01 серпня 2014 року.

В решті вимог позивача суд вважає за необхідне відмовити, оскільки відповідальність за несвоєчасну повірку лічильника покладається на виконавця послуг.

При ухваленні рішення про задоволення позову, суд першої інстанції, як зазначено, не взяв до уваги доводи відповідача про відсутність договірних відносин та зобовязань між сторонами, посилаючись при цьому на наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 11 ЦК України, цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки.

Враховуючи, що позивач надає послуги з централізованого постачання холодної води та водовідведення, на підставі актів органів державної влади, органів місцевого самоврядування, тощо, є виконавцем зазначених послуг, а відповідач їх споживачем, то між сторонами існують відповідні зобовязання: позивач зобовязаний надавати послуги. а відповідач - сплачувати за їх споживання, відповідно до вимог законодавства.

Не погоджуючись із вказаним рішенням, Товариство з обмеженою відповідальністю «Білоцерківвода» подало апеляційну скаргу, посилаючись на його незаконність та необґрунтованість, неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення матеріального та процесуального права при його ухваленні.

Просить рішення Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 02 червня 2016 року скасувати і ухвалити по справі нове рішення про задоволення позову.

Суд, з'ясувавши обставини та перевіривши їх доказами у межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, вислухавши учасників процесу в судових дебатах, вважає за необхідне апеляційну скаргу задовольнити частково, виходячи із наступного.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України, рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтвердженими тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Як встановлено судом, що підтверджується і матеріалами справи, Товариство з обмеженою відповідальністю «Білоцерківвода» є виконавцем послуг централізованого водопостачання та водовідведення в м. Біла Церква на підставі ліцензії Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері комунальних послуг, серії АГ №500099 та визначене виконавцем послуг з централізованого постачання холодної води і водовідведення у житловому фонді комунальної власності територіальної громади м. Біла Церква, згідно з рішенням Білоцерківської міської ради №1009-43-VІ від 20 червня 2013 року ( а.с. 12 ).

Постановою №85 Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері комунальних послуг від 21 червня 2013 року, встановлені тарифи на послуги з централізованого водопостачання та водовідведення Товариство з обмеженою відповідальністю «Білоцерківвода», зокрема, на послуги з централізованого водопостачання для потреб населення - 2,38 грн. за 1 куб.м., на послуги з централізованого водовідведення для потреб населення - 3,37 грн. за 1 куб.м., а постановою №1089 від 18 липня 2014 року, відповідно, 3,62грн. за 1 куб.м. та 7,21 грн. за 1 куб.м. ( а.с. 17, 17 зв. ).

ОСОБА_2 проживає і є власником квартири №21, що по вул. О. Гончара, м. Біла Церква та споживачем послуг централізованого водопостачання та водовідведення і на його імя ТОВ «Білоцерківвода» відкритий особовий рахунок №700920-0 щодо нарахування вартості послуг ( а.с. 39 ).

18 червня 2014 року працівниками Товариста з обмеженою відповідальністю «Білоцерківвода» проведено розпломбування приладу обліку водопостачання КВ 1,5 №147485, який був прийнятий в експлуатацію 06 квітня 2001 року, та запропоновано ОСОБА_2, в термін до 18 липня 2014 року, здійснити періодичну повірку ( заміну ) приладу обліку ( а.с. 28, 33 ).

Однак на час розгляду справи повірка чи заміна лічильника власником не здійснена.

За період часу з 01 вересня 2013 року по 01 травня 2016 року заборгованість за надані послуги з централізованого водопостачання та водовідведення складає 3 607, 28 грн. ( а.с. 27 )

У зв'язку із несплатою наданих послуг, Товариство з обмеженою відповідальністю «Білоцерківвода» 30 березня 2016 року звернулося до суду із назвавним позовом та сплатило судовий збір у розмірі 1 256,20 грн.

За таких обставин, суд першої інстанції, з додержанням норм матеріального і процесуального права, зокрема, ст.ст. 11, 526 ЦК України, ст. 20 Закону України "Про житлово-комунальні послуги", правильно дійшов до висновку про наявність договірних відносин та зобовязань між сторонами.

Однак, на переконання апеляційного суду, місцевий суд прийшов до помилкового переконання про зобовязання відповідача погасити заборгованість, яка існувала лише на 01 серпня 2014 року, усупереч матеріального права, з урахуванням наступного.

Товариство з обмеженою відповідальністю «Білоцерківвода», у відповідності до положень його статуту ( а.с. 9-11 ), ст.ст. 17, 46 Закону України " Про метрологію та метрологічну діяльність" не надає послуг з обслуговування та повірки засобів обліку холодної води.

Відтак, непроведення відповідачем повірки чи заміни лічильника у встановлений йому строк, не може бути, на переконання апеляційної інстанції, правовою підставою для звільнення ОСОБА_2 від цивільно-правової відповідальності за вказаним зобов'язанням.

Будь-яких доказів на спростування суми заборгованості на отримані послуги відповідач ні суду першої, ні суду апеляційної інстанції не надав.

Зазначене узгоджується із правовою позицією Верховного Суду України при розгляді 27 березня 2013 року цивільної справи №6-6ц 13, де зазначено наступне.

Статтями 20 та 21 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» визначені права та обовязки споживача та виконавця житлово-комунальних послуг, відповідно до яких споживач має право одержувати вчасно та відповідної якості житлово-комунальні послуги згідно із законодавством та умовами договору на надання житлово-комунальних послуг, а обовязком виконавця є надання таких послуг вчасно та відповідної якості.

Згідно статті 68 ЖК України наймач зобовязаний своєчасно вносити квартирну плату та плату за комунальні послуги.

Відповідно до підпункту 2 пункту «а» статті 28 Закону України «Про місцеве самоврядування» до відання виконавчих органів сільських, селищних, міських рад належить встановлення в порядку і межах, визначених законодавством, тарифів щодо оплати побутових, комунальних, транспортних та інших послуг, які надаються підприємствами та організаціями комунальної власності відповідних територіальних громад; погодження в установленому порядку цих питань з підприємствами, установами та організаціями, які не належать до комунальної власності.

У справі, яка переглядається, виник спір з приводу стягнення заборгованості за отримані послуги з утримання житлових будинків та прибудинкових територій та правильності її нарахування.

При розгляді справи судами було встановлено, що відповідачка, як власник квартири,користується наданими позивачем послугами, але не сплачує їх, у судовому засіданні вона визнала часткове надання позивачем комунальних послуг, за які вона готова сплатити.

Проте суд апеляційної інстанції, з висновками якого погодився й суд касаційної інстанції, всупереч встановленим обставинам та вимогам статті 68 ЖК України, статей 20, 21 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» та статті 10 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду», відмовив у задоволенні позову в повному обсязі, фактично звільнивши відповідачку від сплати за отримані послуги, хоча законодавство не передбачає такого звільнення у випадку ненадання окремих житлово-комунальних послуг; суд також не врахував, що згідно зі статтею 614 ЦК України особа звільняється від відповідальності за невиконання зобовязання лише у тому випадку, коли доведе відсутність своєї вини у порушенні такого зобовязання.

Також не ґрунтується на законі й висновок суду про відсутність підстав для стягнення заборгованості з тих підстав, що постановою суду визнано неправомірним рішення виконкому міської ради про зміну тарифів, оскільки у даному випадку слід було виходити із тарифів, які були чинними до тарифів, визнаних недійсними, або затверджених на виконання постанови суду.

А тому, доводи апелянта про незаконність та необґрунтованість рішення, неповне зясування судом обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення зазначених норм матеріального і процесуального права при його ухваленні, на думку апеляційного суду, знайшли своє підтвердження при розгляді апеляційної скарги.

Відповідно, рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню із ухваленням нового про часткове задоволення заявлених позовних вимог, які суд апеляційної інстанції визнав обґрунтованими, на підставі положень ст. 309 ЦПК України та названих норм матеріального права.

Зазначені позивачем доводи про відсутність договірних правовідносин між сторонами, непроведення заміни чи повірки лічильника за відсутності його вини, на переконання апеляційного суду, у силу викладеного, не є правовою підставою для відмови у задоволенні позову .

Згідно положень ст. 88 ЦПК України, ст. 4 Закону України «Про судовий збір» суд апеляційної інстанції вважає за необхідне стягнути із відповідача на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Білоцерківвода» судовий збір ( а.с. 2 ) в розмірі 1 256,20 грн., а також на користь держави 121,80 ( 1 378 - 1 256,20 ) грн., як різницю між належною сумою збору та сплаченою позивачем при подачі позову.

Враховуючи наведене та керуючись ст.ст. 304, 307, 309, 313-314, 316, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів,

В И Р І Ш И Л А :

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Білоцерківвода» задовольнити частково. Рішення Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 02 червня 2016 року за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Білоцерківвода» до ОСОБА_2 про стягнення боргу за послуги з централізованого постачання холодної води і водовідведення скасувати і ухвалити по справі нове рішення про задоволення позову.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Білоцерківвода» вартість послуг з водопостачання холодної води та водовідведення у розмірі 3 607,28 грн. та судовий збір 1 256,20 грн.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь держави судовий збір у розмірі 121,80 грн.

Рішення апеляційного суду набирає законної сили з моменту його проголошення і може бути оскаржено у касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили рішенням апеляційного суду.

Головуючий А.С. Сержанюк

Судді: С.О. Журба

ОСОБА_3