РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31.08.2016 року м. Ужгород

Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області в складі: головуючого судді Фазикош О.В., за участю секретаря Рабош А.О., позивача ОСОБА_1, представника позивача ОСОБА_2 ОСОБА_3, відповідача ОСОБА_4 розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Ужгород цивільну справу за позовом представника ОСОБА_1 ОСОБА_3 до ОСОБА_4, Ужгородський міський відділ ГУДМС у Закарпатській області, третя особа Будинковий комітет «Швачка» про усунення перешкод в приватизації житлової площі шляхом виселення та зняття із реєстрації,-

встановив:

Представник ОСОБА_1 ОСОБА_3 та Будинковий комітет «Швачка» в особі голови БК «Швачка» ОСОБА_5 звернулися до Ужгородського міськрайонного суду з позовом до ОСОБА_4 про усунення перешкод в приватизації житлової площі шляхом виселення та зняття із реєстрації.

В обґрунтування позову вказують, що у звязку з трудовими відносинами із ЗАТ «Ужгородською швейною фабрикою », в 1993 році ОСОБА_6 було виділено койко-місце в кімнаті №551 в гуртожитку по вул.. Богомольця, 18/22 у м. Ужгород. 06.12.2003 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_4 було зареєстровано шлюб. Від шлюбу мають спільну дитину ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_1, а також позивач ОСОБА_1 має доньку ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_2.

16.10.2008 року до кімнати №551 по вул.. Богомольця 18/22 зареєстровано відповідача ОСОБА_4 15.12.2014 року відповідач ОСОБА_4 побив позивача ОСОБА_1, як наслідок вироком Ужгородського міськрайонного суду від 03.02.2015 року ОСОБА_4 визнано винним у скоєнні злочину передбаченого ч.1 ст. 125 КК України, та притягнуто до відповідальності. Рішенням Ужгородського міськрайонного суду від 07.07.2015 року шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_4 розірвано, стягнуто аліменти. Має заборгованість по сплаті аліментів. Відповідно до інформаційного листа №35/97/6 від 18.03.2015 року за підписом т.в.о. начальника Ужгородського МВ УМВС України в Закарпатській області вбачається, що відповідач продовжує вчиняти відносно сімї неправомірні дії.

Рішенням виконкому Ужгородської міської ради від 03.09.2014 року ОСОБА_1 як працівнику ЗАТ «Ужгородської швейної фабрики» дано дозвіл на укладення договору найму на 2-х кімнатну квартиру № 63 жилою площею 31.90 кв.м., до складу сімї позивача ввійшов і відповідач ОСОБА_4.

Відповідач у м.Ужгороді має своє власне житло, своє право на безоплатну приватизацію житла використав, а саме за адресою м. Ужгород, вул.. Минайська, 20/6, проте добровільно вирішити спір не бажає, виселитись та знятись з реєстрації не бажає, в дачі дозволу на приватизацію квартири за позивачем та дітьми не надає. Вказують позивачі, що відповідач ОСОБА_4 жодних витрат на благоустрій не несе, участі в реконструкції та здачі в експлуатацію квартири не брав і не приймає, систематично порушує правила соціального співжиття, щодня приходить пяним, затіває сварки, які перетворює в скандали, чим робить неможливим для проживання позивачу та дітям. Оплату за комунальні послуги не проводить. Посилаючись на ч.1 ст. 116 ЖК України позивачі просять усунути перешкоди ОСОБА_1 в приватизації квартири шляхом виселення та зняття із реєстрації ОСОБА_4 із квартири АДРЕСА_1.

Вказана позовна заява ухвалою суду від 26.04.2016 року була залишена без руху, оскільки подані з порушенням вимог ст. ст. 119,120 ЦПК України, а саме не сплачено судовий збір. Було роз`яснено, що у разі неусунення цих недоліків має наслідком залишення позову без розгляду відповідно до п. 8 ч. 1 ст. 207 ЦПК України.

Ухвалою Ужгородського міськрайонного суду від 13 травня 2016 року позовну заяву Будинкового комітету «Швачка» в особі голови БК «Швачка» ОСОБА_5 до ОСОБА_4, третя особа, Ужгородський міський відділ ГУДМС у Закарпатській області про усунення перешкод в приватизації житлової площі шляхом виселення та зняття із реєстрації - залишено без розгляду.

Ухвалою Ужгородського міськрайонного суду від 31.05.2016 року задоволено клопотання представника Ужгородського міського відділу ГУДМС у Закарпатській області, замінено на належного співвідповідача Ужгородський міський відділ ГУДМС у Закарпатській області на Виконавчий комітет Ужгородської міської ради.

В судовому засіданні позивач та її представник позов, кожна зокрема, підтримали у повному обсязі, обґрунтувавши його вищенаведеними доводами. Просять позов задовольнити. Позивач додатково пояснила, що відповідач постійно перебуває у нетверезому стані, що негативно впливає на сімейну обстановку, психіку неповнолітньої дитини. Спільне проживання у одній квартирі з відповідачем є неможливим через його неправомірну поведінку, неналежне ставлення як до неї, так і до їх спільних дітей. Вказує, що звернення до поліції результатів не дають.

Відповідач в судовому засіданні проти позову заперечував та пояснив, що сварок він не вчиняв, та в стані алкогольного спяніння не перебуває постійно. Він приймає участь у витратах на утримання квартири, а своє покарання за злочин відбув повністю.

Представник співвідповідача Виконавчий комітет Ужгородської міської ради в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся в порядку ст.76 ЦПК України, про причини неявки суд не повідомив, клопотань про відкладення справи до суду не надходило.

Представник третьої особи Будинкового комітету «Швачка» в судове засідання не зявився, вказана третя особа належно оповіщена, про причини неявки свого представника суду не повідомила, на адресу суду подали заяву з проханням справу розглядати у відсуності її представника, проти задоволенні позову не заперечують.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши учасників судового засідання, свідка, суд дійшов до наступного висновку.

Відповідно до ч.1 ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Згідно положень ч.3 ст.10, ч.1 ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст.61 ЦПК України.

Підстави виселення членів сім'ї (колишніх членів сім'ї) власника будинку врегульовані ч.1 ст.116 ЖК України.

Відповідно до ч.1 ст.116 ЖК України якщо наймач, члени його сім'ї або інші особи, які проживають разом з ним, систематично руйнують чи псують жиле приміщення, або використовують його не за призначенням, або систематичним порушенням правил соціалістичного співжиття роблять неможливим для інших проживання із ними в одній квартирі чи в одному будинку, а заходи запобігання і громадського впливу виявились безрезультатними, виселення винних на вимогу наймодавця або інших заінтересованих відбувається без надання іншого жилого приміщення.

Відповідно до ст. 9 ЖК України, ніхто не може бути обмежений у праві користування жилим приміщенням інакше як з підстав і в порядку, передбачених законом.

Аналіз змісту вказаних норм дає підстави для висновку, що для застосування правил ч.1 ст.116 ЖК України необхідна наявність кількох умов, зокрема: систематичного порушення особою правил співжиття, а також вжиття заходів попередження або громадського впливу, які не дали позитивних результатів і особа продовжує порушення правил співжиття.

Відповідно до п.17 постанови Пленуму Верховного Суду України № 2 від 12 квітня 1985 року «Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами Житлового кодексу України» під заходами попередження або громадського впливу, про які зазначено у ч.1 ст.116 ЖК України, маються на увазі, зокрема, заходи попередження, що застосовуються судами, прокурорами, органами внутрішніх справ, адміністративними комісіями виконкомів, а також заходи громадського впливу, вжиті на зборах жильців будинку чи членів ЖБК, трудових колективів, товариськими судами й іншими громадськими організаціями за місцем роботи або проживання відповідача.

Згідно розяснень Постанови Пленуму Верховного Суду України № 2 від 12.04.1985 року Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами Житлового кодексу України при вирішенні справ про виселення на підставі ст.116 ЖК України осіб, які систематично порушують правила співжиття і роблять неможливим для інших проживання з ними в одній квартирі або будинку, слід виходити з того, що при триваючій антигромадській поведінці виселення винного може статися при повторному порушенні у разі, якщо раніше вжиті заходи попередження або громадського впливу не дали позитивних результатів.

Позивач ОСОБА_1 та відповідач ОСОБА_4 разом з двома дітьми дочкою ОСОБА_9 та дочкою ОСОБА_7 проживають у ІНФОРМАЦІЯ_3, що стверджується копією довідки (про склад сім»ї та прописку) № 153 від 31.08.15 р., виданої БК «Швачка».

Згідно витягу рішення Виконавчого комітету Ужгородської міської ради від 03 вересня 2014 року №338 укладено договір найму на 66-ти квартирний житловий будинок по вул.. Богомольця у м. Ужгород, № 18/22, БК «Швачка». У звязку з закінченням реконструкції гуртожитку та здачею в експлуатацію 66-ти квартирного житлового будинку , на підставі списків мешканців будинку затверджених БК «Швачка» від 30.07.2014 р., спільного рішення адміністрації та профкому ЗАТ «Ужгородська швейна фабрика», протокол№9 від 02.12.2011 року та згідно заяв фактично проживаючих у будинку громадян, укласти договір найму з ОСОБА_1 на квартиру АДРЕСА_2 (склад сімї 4 чол. Вона, чоловік, дві дочки)

10 вересня 2014 року було укладено договір найму №05/63 з ОСОБА_1 на квартиру АДРЕСА_2 (склад сімї 4 чол. Вона, чоловік, дві дочки). Додаток до договору акт здачі і приймання кімнати підписано 10 вересня 2014 року.

Рішенням Ужгородського міськрайонного суду від 07.07.2015 року шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_4 розірвано, стягнуто аліменти. Відповідач має заборгованість по сплаті аліментів згідно довідки про неотримання аліментів №8-123/16 від 26.08.2016 виданої Ужгородським МВ ДВС ГУЮ в Закарпатській області.

Допитана у судовому засіданні свідок ОСОБА_10 зазначила, що протиправних дій відповідача сама не бачила.

Вироком Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 03.02.2015 року ОСОБА_4 визнано винним у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст. 125 КК України, а саме умисне заподіяння легких тілесних ушкоджень ОСОБА_1 та призначено покарання у вигляді громадських робіт.

Позивач неодноразово зверталася до Ужгородського МВ УМВС України в Закарпатській області з приводу вчинення сварок відповідачем, що підтверджується висновком про результати розгляду за зверненням ОСОБА_1 від 17.03.2015 року, про те, що чоловік ОСОБА_4 в стані алкогольного спяніння за місцем проживання заявниці погрожував фізичною розправою. Було складено протокол про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_4, за ч. 1 ст. 173-2 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Згідно постанови Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 30.04.2015 року, в діях ОСОБА_4 наявний склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП. ОСОБА_4 звільнено від адміністративної відповідальності, передбаченої ч. 1 ст. 173-2 Кодексу України про адміністративні правопорушення, та оголошено йому усне зауваження.

Згідно висновку від 02 липня 2016 року затвердженого начальником Ужгородського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Закарпатській області 29.06.2016 року ОСОБА_1 зверталась про те, що колишній чоловік ОСОБА_4 в стані алкогольного спяніння за місцем проживання заявниці погрожував фізичною розправою. В ході розгліду матеріалів з відповідачем проведена профілактична бесіда з метою недопущення вчинення протиправної поведінки та попереджено про те, що у разі вчинення правопорушення в майбутньому будуть застосовані більш суворі заходи впливу.

Згідно заяви від БК «Швачка» за №220 від 10.05.2016 року ОСОБА_4 до квартири вселений та зареєстрований як чоловік, зловживає спиртними напоями, часто затіває сварки у квартирі з колишньою дружиною та дітьми.

Вказані докази на переконання суду підтверджують посилання позивача на зловживання відповідачем спиртними напоями.

Згідно відмітки в паспорті відповідача ОСОБА_4 серії ВО № 380514 право на безоплатну приватизацію житла було використано за адресою м.Ужгород, вул.. Минайська 29/6.

Відповідач в утриманні квартири, її ремонті, оплаті комунальних послуг участі не приймає. Доказів на спростування такого суду не надав.

Зловживаючи спиртним, вчиняючи постійні сварки та скандали в родині створює умови, які є неможливими для спільного проживання.

Таким чином, враховуючи, що відповідач систематично порушує правила співжиття і робить неможливим для позивача спільне проживання з ним в одній квартирі внаслідок триваючої антигромадської поведінки, раніше вжиті заходи попередження або громадського впливу не давали позитивних результатів, відповідач притягувався до адміністративної та кримінальної відповідальності, позивач стверджує, що такий і надалі продовжує вчиняти сварки та зловживати спиртними напоями, тому суд приходить до висновку, що позовна вимога про виселення відповідача без надання іншого жилого приміщення підлягає задоволенню.

Що стосується частини позовних вимог - про зняття з реєстрації відповідача та про усунення в перешкод у приватизації квартири позивачу, суд зазначає наступне.

Статтею 7 Закону України Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні встановлено, що зняття з реєстрації місця проживання здійснюється на підставі судового рішення суду, яке набрало законної сили (про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою).

Таким чином, рішення суду у справі про задоволення позову після набуття ним законної сили є підставою для зняття з реєстрації відповідача за вищевказаною адресою. Тому в цій частині позовних вимог слід відмовити.

Керуючись ст.. ст. 4, 5, 14, 60, 81, 88, 208, 209, 212-215, 232, 233, 294 ЦПК України, суд -

вирішив:

Позовну заяву представника ОСОБА_1 ОСОБА_3 до ОСОБА_4, Виконавчий комітет Ужгородської міської ради, третя особа Будинковий комітет «Швачка» про усунення перешкод в приватизації житлової площі шляхом виселення та зняття із реєстрації задовольнити частково.

Виселити ОСОБА_4 з квартири АДРЕСА_3 без надання іншого жилого приміщення.

В решті позовних вимог відмовити.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_1 судові витрати в розмірі 551,20 грн.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів після проголошення рішення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення. Апеляційна скарга подається до апеляційного суду Закарпатської області через Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області.

Суддя Ужгородського

міськрайонного суду ОСОБА_11