Справа № 473/1609/16-ц
РІШЕННЯ

іменем України

"13" жовтня 2016 р. Вознесенський міськрайонний суд Миколаївської області в складі: головуючої - судді Лузан Л.В., при секретарі судового засіданні - Багрін І.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Вознесенську Миколаївської області цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про розірвання шлюбу,-

В С Т А Н О В И В:

05.05.2016 року позивач ОСОБА_2 звернулася до суду з позовною заявою до відповідача ОСОБА_3 про розірвання шлюбу.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначала, що 23.07.2007 року Органом ЗАГС Куйічирчикського району Ташкентської області, Узбекистан, зареєстровано шлюб між нею та відповідачем. Від даного шлюбу сторони мають неповнолітню дитину: ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1. Шлюбні відносини між сторонами припинені через те, що вони виявилися різними людьми зі своєрідними характерами, в зв'язку з чим у сім'ї постійно виникали сварки та непорозуміння. Зазначене стало підставою для звернення з даним позовом до суду.

В судове засідання позивач не з'явилася. Згідно заяви, що наявна в матеріалах справи, просила розглянути справу за її відсутності. Позовні вимоги підтримала.

Відповідач в судове засідання не з'явився. Згідно заяви, що надійшла на адресу суду, просив розглянути справу за його відсутності, не заперечував проти розірвання шлюбу з ОСОБА_2

Дослідивши матеріали справи, судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини.

Відповідно до ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається.

Дружина та чоловік зобов'язані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім'ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги, що передбачено ст. 55 СК України.

Кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до їх збереження, є порушенням права дружини, чоловіка на особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом ( ст. 56 СК України).

Згідно ст. 112 СК України, суд, з'ясувавши фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову, постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше сумісне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.

За таких обставин, враховуючи, що застосовані судом заходи по збереженню шлюбу, не привели до позитивного результату, сім'ю неможливо зберегти без доброї на те волі сторін, а подальше сумісне життя подружжя та збереження їх шлюбу суперечило б їх інтересам, шлюб між сторонами, відповідно до вимог ст. 112 СК України, має бути розірвано.

Згідно ст. 113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище.

Відповідно до ч.1 ст. 88 ЦПК України, стороні на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 10, 11, 209, 212 - 215, 223 ЦПК України, суд,

В И Р І Ш И В :

Шлюб між ОСОБА_3 та ОСОБА_2, зареєстрований 23.07.2007 року Органом ЗАГС Куйічирчикського району Ташкентської області, Узбекистан,, актовий запис № 461 - розірвати.

Після набрання рішення суду законної сили присвоюються прізвища: позивачу - ОСОБА_2, відповідачу - ОСОБА_3.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 судові витрати у розмірі 551 грн. 20 коп.

Рішення може бути оскаржено до апеляційного суду Миколаївської області через Вознесенський міськрайонний суд Миколаївської області шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення.

Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя Л.В.Лузан