Номер провадження № 2/522/2732/16
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 серпня 2016 року Приморський районний суд м. Одеси, у складі

головуючого судді Загороднюк В.І.

за участю секретаря судового засідання Міневич Д.О.

розглянувши в залі суду в м. Одесі цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю „ІНФОКС" в особі філії „ІНФОКСВОДОКАНАЛ" про виключення із суми заборгованості за послуги з водопостачання та водовідведення заборгованості попередніх власників квартири, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернулася до суду з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю „ІНФОКС" в особі філії „ІНФОКСВОДОКАНАЛ" про виключення із суми заборгованості за послуги з водопостачання та водовідведення заборгованості попередніх власників квартири.

Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що згідно довідки по особовому рахунку, станом на червень 2015 року за квартирою АДРЕСА_1, що на сьогоднішній день належить позивачі, існує заборгованість за послуги водопостачання та водовідведення у розмірі 2613,34 грн. зазначена заборгованість почала зростати з 2008 року за попередніх власників. У зв'язку з чим позивачка вважає свої вимоги по сплаті незаконними та такими, що порушують її права.

В судовому засіданні представник позивача уточнив позовні вимоги, підтримала в повному обсязі та наполягала на їх задоволенні.

Представник відповідача в судовому засіданні позовні вимоги не визнав в повному обсязі. Просив відмовити у задоволенні позову.

Заслухавши думку сторін по справі, дослідивши надані сторонами докази, суд вважає, що зазначений позов ОСОБА_1 задоволенню не підлягає з наступних підстав. Правовідносини між сторонами по справі є цивільно-правовими та урегульовані положеннями ЦК України.

Матеріалами справи встановлено, що ОСОБА_1, на праві власності належить нерухоме майно (квартира) за адресою: АДРЕСА_1, яку вона придбала у ТОВ №КМД-ТРЕЙДІНВЕСТ Україна», що підтверджується договором купівлі-продажу від 24 березня 2015 року.

09.07.2015 року між ОСОБА_1 та ТОВ «ІНФОКС» в особі філії «ІНФОКСВОДОКАНАЛ» був укладений договір № 114745/ПВ про надання послуг з водопостачання та водовідведення та оформлений особовий рахунок № 17038548.

Згідно довідки по особовому рахунку, станом на червень 2015 року за квартирою № АДРЕСА_1, що на сьогоднішній день належить позивачці, існує заборгованість за послуги водопостачання та водовідведення у розмірі 2 613, 34 гривень. Зі змісту вищезазначеної довідки вбачається, що заборгованість перед відповідачем почала зростати з 2008 року, за попередніх власників, що нехтували своїм обов'язком щодо сплати послуг водопостачання та водовідведення.

Відповідно до статті 655 ЦК України за договором купівлі-продажу одна сторона(продавець) передає або зобов'язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову Суму.

Згідно зі статтею 656 ЦК України до договору купівлі-продажу на біржах, конкурсах, аукціонах (публічних торгах) застосовуються загальні положення про купівлю продаж, якщо інше не встановлено законом про ці види договорів купівлі-продажу, або не випливає з їхньої суті.

Відповідно до ст. 659 ЦК України продавець зобов'язаний попередити покупця про всі права третіх осіб на товар, що продається. Вважаємо, що в контексті даної норми на продавця покладається обов'язок про попередження покупця про наявність у третіх осіб інтересів чи претензій, які поки не визнані як суб'єктивні права третіх осіб судом.

Судом встановлено, що відповідач, у відповідності до цивільного законодавства України наділений суб'єктивним правом на грошову претензію щодо вказаної квартири.

Згідно з наказом Державного комітету по житлово-комунальному господарству №55 від 13.12.1995 року (із змінами від 02.04.04' р.) «Про затвердження Положення про порядок розрахунків-за комунальні послуги між виробниками (постачальниками), виконавцями і споживачами послуг водопостачання, водовідведення і теплопостачання: в умовах використання засобів обліку споживання води і теплової енергії в житловому фонді та підвищення економічної зацікавленості споживачів у їх встановленні за власні кошти») споживач - фізична або юридична особа, що користується комунальними послугами, зобов'язаний сплачувати за спожиті комунальні послуги.

Згідно зі статтею 509 ПК "України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, і надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Зобов'язання виникають з підстав, визначених ст. 11 ЦК України, зокрема із договору.

Згідно ст. 19 ЗУ «Про житлово-комунальні послуга», відносини у сфері житлово-комунальних послуг здійснюються на договірних засадах.

Чинним законодавством України передбачено правову норму, згідно з якою на продавця квартири покладається обов'язок надати інформацію покупцеві про відсутність претензій на відчужуване майно з боку третіх осіб.

Відповідно до ч. 2 ст. 382 ПК України власникам - квартири у двох або багатоквартирному житловому будинку належать на праві спільної сумісної власності приміщення загального користування, опорні - конструкції будинку, механічне, електричне, сантехнічне та інше обладнання за межами або всередині квартири, яке обслуговує більше однієї квартири, а також споруди, будівлі, які призначені для забезпечення потреб усіх власників квартир, а також власників нежитлових приміщень, які розташовані у житловому будинку.

Відповідно до ЦК України, власники квартир багатоквартирних будинків зобов'язані вносити на відповідний рахунок власника будинку плату за обслуговування і ремонт будинку.

Також відповідно до ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: визнання права; визнання правочину недійсним; припинення дії, яка порушує право; відновлення становища, яке існувало до порушення; примусове виконання обов'язку в натурі; зміна правовідношення; припинення правовідношення; відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; відшкодування моральної (немайнової) шкоди; визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлених договором або законом.

Як правило, особа яка вважає, що її права були порушені тим чи іншим способом може скористатися не будь-яким, а цілком конкретним способом захисту свого права. Спосіб захисту порушеного права прямо визначається спеціальним законом, який регламентує конкретні правовідносини з урахуванням норм Цивільного процесуального кодексу України.

В свою чергу позовні вимоги позивача не відносяться до жодного, з визначених законодавством способів захисту та, зокрема, не передбачені діючим Цивільним кодексом України.

Слід судом встановлено, що позовна вимога щодо не включення боргу до суми заборгованості ОСОБА_1 за послуги водопостачання та водовідведення в майбутньому протирічить не тільки вищезазначеним, нормам права, а й ст. 3 ЦПК України, за змістом якої кожна особа має право в порядку встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

З наведеної імперативної процесуальної норми вбачається, що рішення (ухвала) суду не може прийматися як застереження від будь-яких порушень та не може бути умовним, а розглядати справу та приймати рішення на майбутнє, приймаючи за наявне неіснуючі порушення, суперечить приписам чинного законодавства України. Захист прав свобод та інтересів осіб є наступним, тобто передбачає наявність встановлення судом факту їх порушення. Чинним законодавством України не передбачено захист прав та інтересів на майбутнє.

Крім того, за змістом ч.1 ст. 15 Цивільного кодексу України кожна особа має право на захист свого цивільного права у випадку його порушення, невизнання або оспорювання.

У даною випадку ОСОБА_1 ніколи не зверталася до ТОВ "Інфокс" в особі філії «Інфоксводоканал» із вимогами, зазначеними у позовній заяві. Таким чином позивач не надав жодних доказів у розумінні ст. 15 Цивільного кодексу України того, що його цивільні права і які саме були порушені, невизнані або оспорені з боку ТОВ "Інфокс" в особі філії "Інфоксводоканал" що є самодостатньою підставою для відмови у позовних вимогах ОСОБА_1 до ТОВ "Інфокс" в особі філії "Інфоксводоканал".

Таким чином, суд вважає, що дії Товариства з обмеженою відповідальністю „ІНФОКС" в особі філії „ІНФОКСВОДОКАНАЛ" щодо нарахування заборгованості у розмірі 2 613, 34 гривень повністю відповідають вимогам законодавства, а позовні вимоги є необґрунтованими та безпідставними.

Враховуючи викладене, керуючись ст. ст. 11, 328, 509, 655, 656, 659 ЦК України, ст. ст. ст.ст. 10, 11, 15,16, 60, 61, 209,212-215 ЦПК України, суд -

ВИРІШИВ :

У задоволені позову ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю „ІНФОКС" в особі філії „ІНФОКСВОДОКАНАЛ" про виключення із суми заборгованості за послуги з водопостачання та водовідведення заборгованості попередніх власників квартири - відмовити.

Рішення може бути оскаржено, про що протягом десяти днів з дня проголошення подається апеляційна скарга на рішення суду першої інстанції. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні в судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу потягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя Загороднюк В.І.

02 серпня 2016 року