Справа № 136/1283/16-ц
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

"21" вересня 2016 р. м. Липовець

Липовецький районний суд Вінницької області

в складі: головуючого - судді Мочульської Л. Т.

за участю секретаря Белінської С.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Липовець цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 ПРО ВІДШКОДУВАННЯ МОРАЛЬНОЇ ШКОДИ

В С Т А Н О В И В:

Позивачка звернулась до суду з зазначеним позовом до відповідачки, у якому просила суд стягнути з неї 700 гривень моральної шкоди та понесені судові витрати. Обґрунтувала свої позовні вимоги тим, що 05.06.2016 року відповідачка вчинила відносно неї хуліганські дії, які виразились у тому, що ОСОБА_3 знаходячись у громадському місці (в м. Липовець по вул. В. Липківського), в присутності інших громадян, висловлювалась в адресу позивачки нецензурною лайкою, ображала брутальними, непристойними й образливими словами. Внаслідок протиправних дій відповідачки вона пережила глибоку образу та нервовий стрес, які є душевними стражданнями від яких у неї розболілася голова та підвищився тиск. За вказані дії ОСОБА_2 було притягнуто до адміністративної відповідальності за ст.173 КУпАП. Душевні страждання відповідно до ч. 2 ст. 23 ЦК України являються моральною шкодою, яку вона оцінює в 700 грн., враховуючи при цьому глибину моральних страждань та їх тривале, до цього часу переживання. Вина відповідача у вчинені відносно позивача протиправних дій, а саме висловлювання в її адресу нецензурною лайкою та їх протиправність підтверджується постановою Липовецького районного суду Вінницької області від 24 червня 2016 року, при цьому є загальновідомою обставиною, що висловлювання в адресу особи нецензурною лайкою, брутальними та непристойними словами є образливим та протиправним, що тягне за собою настання у особи певних психічних процесів, які викликають певні емоції, хвилювання, тощо, та які в розумінні положень ЦК України називаються душевними стражданнями.

В судове засідання позивачка ОСОБА_1. не з'явилась, однак надала суду заяву, в якій позовні вимоги підтримала , просила суд їх задовольнити у заявленому обсязі, а розгляд справи проводити у її відсутності.

Відповідачка в судове засідання не з'явилась, хоча про день та час розгляду справи по суті була оповіщений в установленому законом порядку, на що вказує рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення, яке наявне в матеріалах справи.

Ураховуючи те, що позивач скористався наданими йому ч.2 ст.158 ЦПК України правами, а неявку відповідача суд визнає неповажною, суд не вбачає підстав для відкладення розгляду справи, а тому проводить його в даному судовому засіданні на підставі зібраних у справі доказів.

Суд, вивчивши та дослідивши матеріали цивільної справи, повно з'ясувавши обставини справи та перевіривши їх доказами, дійшов висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав.

Судом установлено, що постановою Липовецького районного суду від 24.06.2016 року ОСОБА_2 було визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 173 КУпАП за те, що 05.06.2016 року в 11 годин 30 хвилин на вулиці В.Липківського в м.Липовець Липовецького району Вінницької області ОСОБА_2 безпричинно висловлювалась нецензурною лайкою в адресу ОСОБА_1, на зауваження не реагувала, тобто вчинила дрібне хуліганство. При розгляді справи про адміністративне правопорушення ОСОБА_2 свою вину визнала, розкаялась у вчиненому. Постановою суду, на підставі ст..22 КУпАП, провадження у справі закрито, обмежившись щодо ОСОБА_2 усним зауваженням.

Відповідно до ч. 2 ст. 23 ЦК України: «Моральна шкода полягає у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів».

В силу ч. 1 ст. 1167 ЦК України: «Моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою. яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті».

Як зазначено в п .2 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 27.03.1992 року №6 «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» , розглядаючи позови про відшкодування шкоди, суди повинні мати на увазі, що шкода, заподіяна особі і майну громадянина або заподіяна майну юридичної особи, підлягає відшкодуванню у повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв»язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, незалежно від наявності вини.

Неправомірність дій відповідачки щодо ОСОБА_1 та її вина підтверджується постановою Липовецького районного суду від 24.06.2016 року .

У відповідності до ст.269 КУпАП потерпілим від адміністративного правопорушення є особа, якій адміністративним правопорушенням заподіяно моральну, фізичну або майнову шкоду.

Суд вважає що потерпілому по справі про адміністративне правопорушення заподіяна моральна шкода, оскільки остання являється постійним супутником кожної протиправної поведінки щодо фізичної особи. Моральна шкода полягає у пережитій глибокій образі та нервовому стресі, яких зазнала позивачка, внаслідок протиправних дій щодо неї.

При цьому, є загальновідомим, що висловлювання в адресу особи нецензурною лайкою, брутальними та непристойними словами є образливим та протиправним, що тягне за собою настання у особи певних психічних процесів, які викликають певні емоції, хвилювання, тощо, та які в розумінні положень ЦК України називаються душевними стражданнями

Відповідно до ст. 61 ЦПК України: «Обставини, визнані судом загальновідомь не потребують доказування. Вирок у кримінальному провадженні, що набрав закої сили, або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обов'язкові суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвал вирок або постанову суду, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою.

Розмір відшкодування за моральну шкоду залежить від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала шкоди.

Позивач оцінив заподіяну йому моральну шкоду в сумі 700 гривень.

Суд вважає, що розмір моральної шкоди, визначений позивачкою в 700 гривень, є співрозмірним заподіяній шкоді .

Між неправомірними діями відповідача та заподіяною шкодою існує прямий та безпосередній причинний зв»язок.

Таким чином, позовна вимога про стягнення моральної шкоди підлягає задоволенню .

На підставі ст.. 88 ЦПК України, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню понесені ним та документально підтверджені судові витрати, пропорційно до задоволених позовних вимог , в сумі 551 грн 20 коп- витрат на оплату судового збору.

На підставі ст. ст.. 23, 1167 ЦК України, Постанови Пленуму Верховного Суду України від 27.03.1992 року № 6 «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» , керуючись ст..ст.79,88, 158, 209, 213-215 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В:

Позов задовольнити .

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 моральну шкоду в сумі 700 гривень та судові витрати в сумі 551,20 грн судового збору, а разом 1251,20 грн. .

Рішення може бути оскарженим в апеляційному порядку протягом десяти днів.

Після закінчення цього строку рішення набирає законної сили, якщо не надійде апеляційної скарги на рішення суду.

Суддя: ОСОБА_4