№ 207/1055/15-ц
№ 2/207/11/16
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 березня 2016 року Баглійський районний суд м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області

В складі: головуючого судді Тюлюнової В.Г.

при секретарі Куцевол Л.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Дніпродзержинську справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Автомир» до ОСОБА_1 про відшкодування матеріальної шкоди, завданої внаслідок вчинення злочину

В С Т А Н О В И В:

13.03.2015 року Товариства з обмеженою відповідальністю «Автомир» звернулося до суду з позовною заявою до ОСОБА_1, в якій посилаються на те, що з 01.11.2009 року по 05.02.2013 року відповідачка працювала бухгалтером на підприємстві. Їй було видано довіреність, згідно якої надавалось право користування та розпорядження всіма без винятку рахунками, отримувати грошові кошти, що знаходились на рахунках без обмежень у сумах. Було передано пластикову картку ПАТ КБ «Приватбанк» номер №076096 для зняття готівкових коштів через мережу банкоматів та ключ доступу до системи дистанційного обслуговування «Приват 24». Протягом часу з 18.01.2013 року по 14.02.2013 року відповідачка, використовуючи банківську картку директора ТОВ «Автомир» ОСОБА_2 №076096, через банкомат ПАТ КБ «Приватбанк» зняла кошти у готівковій формі на загальну суму 19590 грн., які в подальшому в повному обсязі привласнила, чим завдала майновим інтересам ТОВ «Автомир» шкоду.

Згідно з вироком Заводського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 28.11.2014 року, який набрав законної сили, засуджена за вчинення злочину, передбаченого ч.1 ст. 191 КК України, до покарання у виді штрафу у розмірі 850 грн. На підставі п.1 ст. 1 Закону України «Про амністію у 2014 році» звільнена від призначеного покарання в силу акту амністії. Цивільний позов ТОВ «Автомир» до ОСОБА_1 у кримінальному провадженні не заявлявся, тому що підприємство мало надію, що відповідачка добровільно поверне грошові кошти, які незаконно привласнила, але ОСОБА_1 ухиляється від повернення коштів, від закінчення судового розгляду, вигадуючи різні причини для тяганини розгляду цивільної справи за позовом ТОВ «Автомир» до відповідачки.

Представник позивача за довіреністю ОСОБА_3 в судовому засідання підтримав заявлені підприємством вимоги про відшкодування матеріальної шкоди, завданої внаслідок вчинення злочину, наполягав на закінченні судового розгляду справи за відсутності ОСОБА_1, яка після попередження судом про явку до суду 10 березня 2016 року, 17 березня 2016 року не з`явилась, вигадавши чергову підставу для відкладення, потребу в наданні правової допомоги.

Відповідачка ОСОБА_1 в судовому засіданні позовні вимоги про стягнення з неї матеріальної шкоди, завданої внаслідок вчинення злочину, не визнала. Пояснила, що прокурор в Заводському районному суді м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області умовив її погодитись на ухвалення судового рішення і застосування амністії. Просила суд надати їй можливість оскаржити вирок районного суду, який набрав законної сили. Коли в листопаді 2015 року клопотання адвоката ОСОБА_4 в інтересах ОСОБА_1 про поновлення строку на апеляційне оскарження вироку Заводського районного суду м.Дніпродзержинська від 28.11.2014 року залишено без задоволення, відповідачка перестала приходити до суду, посилаючись на те, що себе почуває, не надаючи довідки від лікаря про стан здоров`я, на необхідність заключення договору про правову допомогу з іншим адвокатом. 10 березня 2016 року попереджена судом про необхідність бути присутньою в судовому засіданні 17 березня 2016 року і заключення договору про надання правової допомоги. Але в судове засідання не з`явилась, подавши чергову заяву про відкладення судового розгляду і надання їй часу для оформлення договору про правову допомогу.

Суд, вислухавши сторони, дослідивши письмові докази у справі, вважає, що розгляд справи можливо закінчити за відсутності відповідачки, яка ухиляється від судового розгляду, а позовні вимоги задовольнити з наступних підстав.

В судовому засіданні встановлено. ОСОБА_1 працювала бухгалтером з 01.11.2009 року по 05.02.2013 року. За час роботи на підприємстві ОСОБА_1 було видано довіреність, згідно якої їй надавалось право користуватись та розпоряджатись всіма рахунками, відкритими підприємством, отримувати грошові кошти, що знаходились на рахунках. Довіреність видана без права передоручення повноважень третім особам строком на один рік до 05.12.2013 року.

Директором ТОВ «Автомир» ОСОБА_2 було передано пластикову картку ПАТ КБ «Приватбанк» №076096 для зняття готівкових коштів через мережу банкоматів та ключ доступу до системи дистанційного обслуговування «Приват 24». Протягом часу з 18.01.2013 року по 14.02.2013 року відповідачка, використовуючи пластикову банківську карту ОСОБА_2 №076096, через банкомат ПАТ КБ «Приватбанк» зняла кошти у готівковій формі на загальну суму 19590 грн., які в подальшому у повному обсязі привласнила, чим завдала майнову шкоду ТОВ «Автомир».

Вироком Заводського районного суду м. Дніпродзержинська від 28.11.2014 року ОСОБА_1 визнано винуватою у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 191 КК України, та призначено покарання у виді штрафу 850 гривень. На підставі Закону України «Про амністію у 2014 році» ОСОБА_1 звільнено від призначеного покарання в силу акту амністії. Вирок районного суду набрав законної сили. ТОВ «Автомир» позовних вимог до ОСОБА_1 при розгляді кримінального провадження не заявляло.

Відповідно до п.7 ст. 128 КПК України особа, яка не пред`являла цивільного позову у кримінальному провадженні, а також особа, цивільний позов якої залишено без розгляду, має право пред`явити його в порядку цивільного судочинства.

Вироком Заводського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 28.11.2014 року, який набрав законної сили, вина ОСОБА_1 в тому, що вона завдала ТОВ «Автомир» матеріальної шкоди шляхом привласнення майна підприємства на загальну суму 19590 гривень підтверджена.

У відповідності до ч.1 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Оскільки в результаті неправомірних та умисних дій ОСОБА_1 було завдано ТОВ «Автомир» матеріальної шкоди у розмірі 19590 грн., суд вважає за необхідне стягнути їх з відповідачки на користь ТОВ «Автомир» і відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України стягнути з відповідачки у прибуток держави судовий збір 243 грн. 60 коп.

Керуючись ст.ст. 22, 1166 ЦК України, ст.ст.10, 60, 88, 209, 212 215 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Автомир» до ОСОБА_1 про відшкодування матеріальної шкоди, завданої внаслідок вчинення злочину, задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, ІПН НОМЕР_1, уродженки ІНФОРМАЦІЯ_2, пенсіонерки, зареєстрованої ІНФОРМАЦІЯ_3, на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Автомир» р/р 38, матеріальну шкоду, завдану внаслідок вчинення злочину, 19590 (дев`ятнадцять тисяч п`ятсот дев`яносто) гривень.

Стягнути з ОСОБА_1 у прибуток держави судовий збір 243 (двісті сорок три) гривні 60 коп.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана апеляційному суду Дніпропетровської області через Баглійський районний суд м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Головуючий суддя В.Г. Тюлюнова