Справа № 285/1029/16-ц
провадження у справі № 2/0285/781/16
31 серпня 2016 року м. Новоград-Волинський
Новоград-Волинський міськрайонний суд Житомирської області в складі:
головуючого судді……….……Савицької Л. Й.
за участю секретаря..….............ОСОБА_1
розглянувши заочно у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу
до Повчинської сільської ради Новоград-Волинського району Житомирської області, третя особа: Державний нотаріус Новоград-Волинської державної нотаріальної контори ОСОБА_3
про визнання права власності на майно в порядку спадкування за заповітом,
Позивач 04.04.2016 року звернулась до суду з позовом до відповідача, в якому просила визнати за нею в порядку спадкування право власності на житловий будинок № 10 по вул. Травневій в с. Калинівка Новоград-Волинського району Житомирської області (далі Будинок) та земельні ділянки, площею 1,9679 га та 0,4082 га (далі Земля).
В обґрунтування своїх вимог зазначає, що після смерті ОСОБА_4, яка померла 17.01.2015 року, відкрилась спадщина, що складається з Будинку та Землі.
Як спадкоємець за заповітом, прийняла спадщину, однак нотаріусом їй було відмовлено у видачі свідоцтв про право на спадщину за заповітом на Будинок і Землю, у звязку з відсутністю правовстановлюючих документів на них.
Сторони в судове засідання не прибули.
Представник позивача надіслав до суду письмове клопотання про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримав з підстав, викладених в позові, проти чого третя особа, Державний нотаріус Новоград-Волинської державної нотаріальної контори не заперечив.
Враховуючи те, що про час та місце судового розгляду відповідач був повідомлений вчасно та належним чином відповідно до ст. 76 ЦПК України, про причини неявки до суду він не повідомив, заперечення проти позову не подав, суд вважає за можливе ухвалити рішення заочно на підставі наявних доказів у справі.
Дослідивши матеріали справи та проаналізувавши докази в їх сукупності, суд дійшов до наступного висновку.
Судом встановлено, що 17.01.2015 року померла ОСОБА_4, після смерті якої відкрилась спадщина на Будинок та Землю. Остання належала померлій на підставі Державних актів на право власності на земельні ділянки від 24.05.2003 року. Право власності померлої на Будинок підтверджується записом в погосподарській книзі №9 за 2015 рік.
За життя ОСОБА_4 розпорядилась своїм майном, склавши 23.12.2014 року заповіт на імя позивача. Інших спадкоємців немає.
14.08.2015 року позивачем на Будинок було виготовлено технічний паспорт, з якого слідує, що він побудований в 1984 році та має наступні господарські будівлі: веранду, три сараї , погріб та огорожу.
Після смерті ОСОБА_4 позивач спадщину прийняла, однак у вчиненні нотаріальної дії постановою нотаріуса їй було відмовлено у видачі свідоцтв про право на спадщину на Будинок та Землю у звязку з відсутністю правовстановлюючих документів на них.
Право власності набувається на підставах, що не заборонені законом (ст. 328 ЦК України). Однією з таких підстав, відповідно до ст. 1217 ЦК України, є спадкування майна, в тому числі за заповітом. Стаття 1216 ЦК України передбачає, що спадкуванням є перехід прав та обовязків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця) до інших осіб (спадкоємців).
Виходячи зі змісту ч.1, 2 ст. 331, ч. 1 ст. 182 ЦК України, Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» (далі Закон) право власності на нерухоме майно підлягає обовязковій державній реєстрації.
Відповідно до ст. 26 ЗК України в редакції від 08.06.2000 року, основним юридичним документом на право власності на земельну ділянку був державний акт.
З введенням в дію з 05.03.2009 року нової редакції ЗК України право власності на земельну ділянку виникає з моменту державної реєстрації цих прав, яка, в свою чергу, проводиться за заявочним принципом.
Відповідно до ст. 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців за загальними правилами спадкування (зі збереженням її цільового призначення) при підтвердженні цього права спадкодавця державним актом на право власності на землю.
Як встановлено в судовому засіданні і слідує з матеріалів справи, за життя ОСОБА_4 правомірно набула на Будинок і Землю право власності, отримала Державні акти та відкрито користувалася майном.
Так як до складу спадщини входять усі права та обовязки, що належали спадкодавцю на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок її смерті, та враховуючи неможливість оформлення позивачем своїх спадкових прав у нотаріальній конторі, суд приходить до висновку про можливість визнання за нею права власності в порядку спадкування за законом на Будинок та Землю, що залишились після смерті ОСОБА_4
Відтак, позовні вимоги позивача є обґрунтованими, підтверджуються належними доказами та підлягають задоволенню в повному обсязі.
Керуючись статтями 10, 11, 57-60, 88, 209, 212-215, 217, 224-226 ЦПК України, статтями 328, 392, 1216-1218, 1223, 1268, 1269 ЦК України, суд
Позов задовольнити повністю.
Визнати за ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, право власності на житловий будинок, який розташований по вул. Травнева, 10 в с. Калинівка Новоград-Волинського району Житомирської області, та земельні ділянки площею 1,9679 га та площею 0,4082 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, які розташовані на території Повчинської сільської ради Новоград-Волинського району Житомирської області, успадковані після смерті ОСОБА_4, померлої 17 січня 2015 року.
Рішення може бути переглянуто судом, який його постановив, за заявою відповідача, яка може бути подана протягом 10 днів з дня отримання його копії, а позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку.

Рішення може бути оскаржено до апеляційного суду Житомирської області через Новоград-Волинський міськрайонний суд шляхом подачі апеляційної скарги протягом 10 днів з дня його проголошення або з дня отримання його копії.

Головуючий суддя Л.Й.Савицька