Провадження №2-з/760/161/16
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

/про залишення заяви без руху/

09 серпня 2016 року Суддя Солом'янського районного суду м. Києва Шереметьєва Л. А., розглянувши заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову,

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернулася до суду з позовом і просить стягнути з відповідача - Приватного підприємства «ФАРТ 1» 200 00,00 гр. матеріальної шкоди та 50 000,00гр. в відшкодування моральної шкоди, завданої ненаданням необхідної, доступної, достовірної та своєчасної інформації про продукцію в порядку Закону України « Про захист прав споживачів».

08 серпня 2016 року позивачка подала до канцелярії суду заяву про забезпечення позову, в якій просить накласти арешт на майно, що належать ОСОБА_2.

Заява про забезпечення позову не відповідає вимогам ч.ч.2 та 4 ст.151 ЦПК України.

Форма та зміст заяви про забезпечення позову викладено в ч.2 ст.151 ЦПК України.

Крім того, відповідно до п. 2 постанови Пленуму Верховного Суду України №9 від 22 грудня 2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з'ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

При встановленні зазначеної відповідності слід враховувати, що вжиті заходи не повинні перешкоджати господарській діяльності юридичної особи або фізичної особи, яка здійснює таку діяльність і зареєстрована відповідно до закону як підприємець.

Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв'язку із застосуванням відповідних заходів.

Наприклад, обмеження можливості господарюючого суб'єкта користуватися та розпоряджатися власним майном іноді призводить до незворотних наслідків.

З матеріалів справи вбачається, що вимоги позивачкою пред»являються до ПП «ФАРТ 1».

Виходячи з цього, в заяві не зазначено:

-З яких підстав позивач просить анкласти арешт на майно особи, яка не є стороною в справі;

-не обґрунтовано застосування заходів забезпечення позову саме у формі, приведеній в заяві;

-яким чином накладення арешту на майно ОСОБА_2 може забезпечити виконання рішення суду, враховуючи, що відповідачем по справі є Приватне підприємство «ФАРТ 1».

Відповідно до ч. 4 ст. 151 ЦПК України до заяви додаються також її копії відповідно до кількості осіб, щодо яких просять вжити заходи забезпечення позову, та документ, що підтверджує сплату судового збору за подання заяви про забезпечення позову.

Відповідно до 1 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» за подання до суду заяви про забезпечення позову сплачується судовий збір у розмірі 275, 60 гр.

При зверненні до суду заява про забезпечення позову судовим збором не оплачена і документ про його сплату до суду не додано.

Виходячи з цього, позивачка має сплатити судовий збір у розмірі 275, 60 гр. на:

-р/р: 0010, МФО: 820019, інд. код: 38050812, код платежу: 22030101, одержувач: УДК СУ у Солом'янському районі м. Києва, банк одержувач: ГУДК в м. Києві.

Керуючись ст. ст. 151, 121 ЦПК України, суддя

У Х В А Л И В:

Заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову залишити без руху, надавши строк для усунення недоліків, який не може перевищувати п'яти днів з дня отримання ухвали.

Ухвала в частині визначення розміру судового збору може бути оскаржена до Апеляційного суду м. Києва через суд першої інстанції шляхом подання апеляційної скарги протягом п'яти днів з дня її проголошення чи протягом п'яти днів з дня отримання копії ухвали, постановленої без участі особи, яка її оскаржує.

В іншій частині ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя