Справа № 2-145/09 Головуючий у 1 інстанції: Олексюк А.В.
Провадження № 22-ц/773/1232/16 Категорія: 81 Доповідач: Лівандовська-Кочура Т. В.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 серпня 2016 року місто Луцьк

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду Волинської області в складі:

головуючого - судді Лівандовської-Кочури Т.В.,

суддів - Свистун О.В., Грушицького А.І.,

з участю:

секретаря Концевия Я.О.,

представника ДВС Денисюк В.С.,

представника боржника ОСОБА_2,

представника стягувача ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Луцьку цивільну справу за поданням Другого відділу державної виконавчої служби Луцького міського управління юстиції про виділення частки майна боржника у спільній сумісній власності, за апеляційною скаргою головного державного виконавця Другого відділу державної виконавчої служби Луцького міського управління юстиції Денисюк В.С. на ухвалу Луцького міськрайонного суду Волинської області від 6 липня 2016 року,

В С Т А Н О В И Л А:

У травні 2016 року начальник Другого відділу державної виконавчої служби Луцького міського управління юстиції (далі по тексту ДВС ЛМУЮ) Шпота М.Л. звернулася до суду із поданням про визначення частки боржника ОСОБА_5 у праві власності на квартиру АДРЕСА_1.

Зазначала, що у провадженні відділу на примусовому виконанні перебуває виконавчий лист № 2-1976/09 від 14 липня 2009 року, виданий Луцьким міськрайонним судом про стягнення із ОСОБА_5 на користь ОСОБА_6 80 000 грн. грошової компенсації за його частку у вищевказаній квартирі.

Покликаючись на те, що у встановлений для добровільного виконання строк рішення суду боржником виконане не було, а квартира АДРЕСА_1 перебуває у спільній сумісній власності, державний виконавець просила визначити її частку у спільному майні.

Ухвалою Луцького міськрайонного суду від 6 липня 2016 року в задоволенні подання начальника Другого ВДВС ЛМУЮ Шпоти М.Л., відмовлено.

Не погоджуючись із вказаною ухвалою суду, головний державний виконавець Другого ВДВС ЛМУЮ Денисюк В.С. подала апеляційну скаргу, в якій вважає її необґрунтованою через неповноту з'ясування судом обставин, що мають значення для справи, просить її скасувати та постановити нову ухвалу, якою подання задовольнити.

Апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних мотивів.

З матеріалів справи вбачається, що квартира АДРЕСА_1 на підставі свідоцтва про право власності на житло від 3 листопада 1995 року належить на праві спільної сумісної власності ОСОБА_6, ОСОБА_5 та ОСОБА_7 (а.с. 103).

Рішенням Луцького міськрайонного суду від 10 червня 2009 року, яке набрало законної сили, стягнуто з ОСОБА_5 в користь ОСОБА_6 80 000 грн. грошової компенсації за його частку у праві спільної сумісної власності на квартиру, припинено право власності ОСОБА_6 на 1/3 частину зазначеної квартири (а.с. 101-102).

На виконанні у Другому відділі ДВС ЛМУЮ знаходиться виконавчий лист № 2-1976/09, виданий Луцьким міськрайонним судом 14 липня 2009 року про стягнення з ОСОБА_5 80 000 грн. грошової компенсації за частку у праві спільної сумісної власності на квартиру (а.с. 104).

Постановою державного виконавця Другого відділу ДВС ЛМУЮ від 14 липня 2009 року відкрито виконавче провадження № 13730938 та боржнику ОСОБА_5 було надано строк для добровільного виконання рішення суду до 21 липня 2009 року. При невиконанні рішення в зазначений строк повідомлено про накладення арешту на все майно, що належить ОСОБА_5 (а.с. 105). Проте, ОСОБА_5 не виконала рішення суду у визначений строк та вже тривалий час ухиляється від його виконання, а тому державним виконавцем розпочато здійснення заходів щодо примусового виконання рішення.

Державним виконавцем у відповідності до Закону України «Про виконавче провадження», були направлені запити до державних органів з метою перевірки майнового стану боржника та отримано відповіді, а саме: згідно відповіді Центру надання послуг пов'язаних з використанням автотранспортних засобів з обслуговування м. Луцька, Луцького, Ківерцівського, Рожищенського районів № 1102 від 1 жовтня 2014 за боржником транспортних засобів не зареєстровано; згідно відповіді з ГУ Держземагенства у Волинській області № 11-3-0.4-3505/2-14 від 26 серпня 2014 за боржником не зареєстровані земельні ділянки; згідно відповіді Державної інспекції у Волинській області № 01-13/2658 від 27.08.2014 за боржником зареєстрованої сільськогосподарської техніки не виявлено; згідно відповіді ДПС України № від 22 липня 2015 боржник на обліку в органах ДПС не перебуває; згідно відповіді № від 22 липня 2015 боржник перебуває на обліку в Управлінні ПФУ у м. Луцьку та отримує пенсію в розмірі 1049 грн. (а.с. 211-219).

У зв'язку із тим, що іншого майна ОСОБА_5, на яке можна було звернути стягнення, у процесі виконавчого провадження не виявлено, вирішено виконати рішення суду за рахунок звернення стягнення на частку боржника у праві власності на квартиру.

29 березня 2016 року на підставі Акту опису й арешту майна описано і накладено арешт на належну ОСОБА_5 частку на праві спільної сумісної власності у квартирі АДРЕСА_1 (а.с. 220-221).

Відповідно до ч. 8 ст. 50 Закону України «Про виконавче провадження» (у редакції Закону, яка діяла на момент видачі виконавчого листа), ст. 379 ЦПК України, у випадках коли боржник володіє майном спільно з іншими особами, стягнення звертається на його частку, що визначається судом за поданням державного виконавця.

У рішенні від 17 травня 2005 року по справі "Чіжов проти України" (заява № 6962/02) Європейський суд з прав людини зазначив, що позитивним обов'язком держави є організація системи виконання рішень таким чином, щоб переконатися, що неналежне зволікання відсутнє та, що система ефективна і законодавчо, і практично, а нездатність державних органів ужити необхідних заходів для виконання рішення позбавляє гарантії, встановленої параграфом 1 статті 6 Конвенції.

Отже, за умови невиконання рішення суду та відсутності у боржника іншого рухомого та нерухомого майна, на яке можна було звернути стягнення, з'ясувавши належність боржнику частки у спільній сумісній власності на квартиру, державний виконавець звернувся із поданням про визначення цієї частки, яке судом першої інстанції безпідставно, всупереч вимогам ст. 379 ЦПК України, було залишено без задоволення.

З урахуванням положень ст. 371 ЦК України, відповідно до якої у разі виділу частки із майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки кожного із співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, а також, враховуючи відсутність даних про державну реєстрацію боржником ОСОБА_5 права власності на частку одного із співвласників квартири АДРЕСА_1 - ОСОБА_6 після її припинення на підставі рішення суду та тривале невиконання рішення суду, частку боржника у вищевказаній квартирі слід визначити в розмірі 1/3.

Доводи боржника ОСОБА_5 про виконання рішення в добровільному порядку, всупереч пложенням ст.ст. 10, 60 ЦПК України не підтверджені належними та допустимими доказами, тоді як на момент розгляду даної справи в суді першої та апеляційної інстанціях дані про виконання судового рішення у добровільному порядку, у встановлений державний виконавцем строк, відсутні.

Відповідно до п. 2 ч. 2 ст. 307, п. 2 ч. 1 ст. 312 ЦПК України за наслідками розгляду скарги на ухвалу суду першої інстанції апеляційний суд має право скасувати ухвалу і постановити нову ухвалу з цього питання, якщо воно було вирішено судом першої інстанції з порушенням норм процесуального права або при правильному вирішенні було помилково сформульовано суть процесуальної дії чи підстави її застосування.

Таким чином, враховуючи вище викладене, колегія суддів приходить до висновку про необхідність скасування оскаржуваної ухвали як такої, що постановлена з порушенням норм матеріального та процесуального права, з постановленням нової ухвали про задоволення подання державного виконавця.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 312-315, 319 ЦПК України, колегія суддів,

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу головного державного виконавця Другого відділу державної виконавчої служби Луцького міського управління юстиції Денисюк В.С. задовольнити частково.

Ухвалу Луцького міськрайонного суду Волинської області від 6 липня 2016 року у даній справі скасувати з постановленням нової ухвали.

Подання Другого відділу державної виконавчої служби Луцького міського управління юстиції про виділення частки майна боржника у спільній сумісній власності задовольнити.

Визначити, що частка боржника ОСОБА_5 у квартирі АДРЕСА_1 становить 1/3.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий

Судді