АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________
Провадження № 22-ц/790/5933/16 Головуючий 1 інстанції -
Справа № 641/5344/16-ц Мельник І.М.
Категорія: Спори, що виникають із договорів дарування Доповідач - Міненкова Н.О.
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 вересня 2016 року судова колегія судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Харківської області в складі:

головуючого: Міненкової Н.О.

суддів: Кругової С.С.

Шевченко Н.Ф.

за участю секретаря: Лашакової Д.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Харкові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на заочне рішення Комінтернівського районного суду м. Харкова від 09 серпня 2016 року по справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4, третя особа: приватний нотаріус Харківсько міського нотаріального округу Кривошеїна Ірина Миколаївна про визнання недійсним договору дарування квартири,-

в с т а н о в и л а:

У червні 2016 року ОСОБА_3 звернулась у суд з цивільним позовом в якому просить визнати недійсним договір дарування квартири, посвідчений 18 вересня 2008 року приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Кривошеїною І.М. зареєстрованого в реєстрі № 4787.

Застосувати наслідки недійсності правочину, а саме скасувати державну реєстрацію права власності на квартиру АДРЕСА_1 за ОСОБА_4 та поновити право власності на квартиру АДРЕСА_1 за ОСОБА_3.

Стягнути з відповідача на користь позивача витрати по сплаті судового збору.

Заочним рішенням від 09 серпня 2016 року у задоволенні позовних вимог ОСОБА_3 відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції ОСОБА_3 в особі представника ОСОБА_6 звернулась з апеляційною скаргою, в якій просить, скасувати заочне рішення, ухвалити нове, яким задовольнити позовні вимоги ОСОБА_3

В обґрунтування апеляційної скарги зазначає, що судом порушено норми процесуального та матеріального права.

Зазначає, що суд не взяв до уваги, що після укладення договору дарування (19.08.2008 року) було проведено державну реєстрацію права власності на квартиру за відповідачем, але згідно з відомостей з реєстру прав власності на нерухоме майно власником квартири зазначено ОСОБА_4 а не відповідача ОСОБА_4, та не було перереєстровано технічний паспорт на нового власника.

Відповідач ОСОБА_4, в судове засідання не з'явився. Про розгляд справи, призначений на 26 вересня 2016 року відповідача було повідомлено через оголошення в газеті «Слобідський край» № 110 за 13 вересня 2016 року.

Третя особа приватний нотаріус Харківсько міського нотаріального округу Кривошеїна Ірина Миколаївна в судове засідання не з'явилась подала письмові заперечення, в яких просить справу слухати за її відсутності, рішення прийняти на розсуд суду.

Відповідно до ч. 1 ст.303 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції.

Вислухавши доповідь судді - доповідача, пояснення позивача та представника позивача, перевіривши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, судова колегія вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Судовим розглядом встановлено, що 18 вересня 2008 року між ОСОБА_3 та ОСОБА_4 був укладений договір дарування квартири, який був посвідчений приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Кривошеїною І.М. за реєстровим номером 4787.

Зі змісту договору дарування вбачається, що ОСОБА_3, ІПН НОМЕР_1, що мешкає в АДРЕСА_1 зазначена в договорі як «Дарувальник» з одного боку, та громадянин США ОСОБА_4, ІПН відсутній, що мешкає за адресою АДРЕСА_2, зазначений вдоговорі «Обдарований», з другого боку, попередньо ознайомлені з вимогами цивільного законодавства щодо недійсності правочинів, розуміючи українську мову, значення своїх дій та правові наслідки укладеного договору, домовились про наступне:

ОСОБА_3, подарувала, а ОСОБА_4, прийняв у дар квартиру АДРЕСА_1

Ця квартира належить ОСОБА_3, на підставі свідоцтва про право власності на житло, виданого Закритим акціонерним товариством «Сантехмонтаж - 60», 09.12.1999 року, реєстр. № 791, зареєстрованого у Харківському міському бюро технічної інвентаризації 10.12.1999 року, запис у реєстровій книзі за № В - 52488.

Предметом договору дарування є квартира АДРЕСА_1

Відповідно до п. 6 спірного договору дарування зазначено, що право власності у обдарованого ОСОБА_4 на цю квартиру виникає відповідно до ст. 722, 334 ЦК України.

Приватним нотаріусом Кривошеїною І.М. засвідчено, що даний договір підписано в її присутності сторонами. Особу сторін та їх дієздатність було встановлено.

Відповідно до інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна щодо об'єкта нерухомого майна, номер інформаційної довідки 55646043, право власності зареєстровано за ОСОБА_7, дата прийняття рішення про державну реєстрацію 19.09.2008 року, дата внесення запису 19.09.2008 року, підстава виникнення права власності договір дарування, р. № 4787, 18.09.2008 року, засвідчений приватним нотаріусом ХМНО Кривошеїною І.М.

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог суд виходив з того, що позивачем не доведено вчинення ОСОБА_3 правочину під впливом помилки, насильства, зловживанням довірою, або внаслідок впливу тяжких обставин.

Колегія суддів погоджується з таким висновком з наступних підстав.

Згідно з ч.3 ст.203 ЦК України волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі.

Статтею 204 ЦК України встановлено, що правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.

Договір дарування квартири АДРЕСА_1 укладено в письмовій формі та нотаріально посвідчено, як це передбачено вимогами ст. 657 ЦК України.

Згідно ч. 1 ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Позивачем ОСОБА_3 не було надано належних доказів на підтвердження вимог про визнання договору дарування недійсним.

Якщо особа, яка вчинила правочин, помилилася щодо обставин, які мають істотне значення, такий правочин може бути визнаний судом недійсним. Істотне значення має помилка щодо природи правочину, прав та обов'язків сторін, таких властивостей і якостей речі, які значно знижують її цінність або можливість використання за цільовим призначенням. Помилка щодо мотивів правочину не має істотного значення, крім випадків, встановлених законом (частина перша статті 229 ЦК України).

Відповідно до статті 717 ЦК України за договором дарування одна сторона (дарувальник) передає або зобов'язується передати в майбутньому другій стороні (обдаровуваному) безоплатно майно (дарунок) у власність.

Виходячи зі змісту статей 203, 717 ЦК України договір дарування вважається укладеним, якщо сторони мають повну уяву не лише про предмет договору, а й досягли згоди про всі його істотні умови.

Договір, що встановлює обов'язок обдарованого вчинити на користь дарувальника будь-яку дію майнового або немайнового характеру, не є договором дарування, правовою метою якого є передача власником свого майна у власність іншої особи без отримання взаємної винагороди.

Враховуючи викладене, особа на підтвердження своїх вимог про визнання правочину недійсним повинна довести на підставі належних і допустимих доказів, у тому числі пояснень сторін і письмових доказів, наявність обставин, які вказують на помилку - неправильне сприйняття нею фактичних обставин правочину, що вплинуло на її волевиявлення, дійсно було і має істотне значення.

Лише в разі встановлення цих обставин норми частини першої статті 229 та статей 203 і 717 ЦК України у сукупності вважаються правильно застосованими.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 16 березня 2016 року (справа № 6-93цс16).

Позивачем не доведено у чому полягала помилка, яку саме істотну умову такої угоди він неправильно сприймав, яким чином таке неправильне сприйняття вплинуло на його волевиявлення, з огляду на те, що договір дарування є безоплатним договором і мотиви укладення угоди не мають правового значення для вирішення спору про визнання недійсним договору з підстав його укладення внаслідок помилки.

Доводи в апеляційній скарзі що власником квартири зазначено ОСОБА_4 а не відповідача ОСОБА_4, та те, що не було перереєстровано технічний паспорт на нового власника, не можуть бути прийняті до уваги колегією суддів, оскільки відповідно до ч. 1 ст. 26 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» у разі виявлення технічної помилки в записах Державного реєстру прав чи документах, виданих за допомогою програмних засобів ведення цього реєстру (описка, друкарська, граматична, арифметична чи інша помилка), за заявою власника чи іншого правонабувача, а також у випадку, передбаченому підпунктом "в" пункту 2 частини шостої статті 37 цього Закону, вносяться зміни до записів Державного реєстру прав.

Технічний паспорт на нерухоме майно - це документ, в якому зазначаються розміри, інвентаризаційна вартість, дані про власників (замовників) та відмітки про переобладнання об'єкта нерухомості за підсумками проведення технічної інвентаризації, техпаспорт не є правовстановлюючим документом на об'єкт нерухомого майна, тому не має підстав для визнання цього договору недійсним.

Доводи апеляційної скарги щодо незаконності та не обґрунтованості рішення суду є безпідставним, спростовується матеріалами справи та висновками суду.

Інших доводів на підтвердження недійсності укладеного договору позивачем не надано.

Суд першої інстанції в повному обсязі встановив права і обов'язки сторін, обставини по справі, перевірив доводи і дав їм належну правову оцінку, ухвалив рішення, яке відповідає вимогам закону. Висновки суду достатньо обґрунтовані і підтверджені письмовими матеріалами справи та поясненнями учасників процесу.

За таких обставин колегія суддів підстав для задоволення апеляційної скарги та скасування рішення не вбачає.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 313-317,319 ЦПК України, колегія суддів, -

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 - відхилити.

Заочне рішення Комінтернівського районного суду м. Харкова від 09 серпня 2016 року - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили після його проголошення та може бути оскаржено протягом двадцяти днів шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий - Н.О. Міненкова

Судді - С.С. Кругова

Н.Ф. Шевченко