Справа № 202/8894/15-ц
Провадження 2/0202/496/2016
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 березня 2016 року м. Дніпропетровськ

Індустріальний районний суд м. Дніпропетровська у складі:

головуючого судді: Волошина Є.В.

за участю секретаря Величко А.А.

представника позивача ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду м. Дніпропетровська цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_2 до Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Надра», третя особа Дніпропетровська філія державного підприємства «Інформаційний центр» Міністерства юстиції України про припинення дії договору застави, звільнення майна з-під застави та виключення майна з Державного реєстру обтяжень рухомого майна,-

ВСТАНОВИВ:

У листопаді 2005 року ОСОБА_3 звернувся до Індустріального районного суду м.Дніпропетровська з позовом доПублічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Надра», третя особа Дніпропетровська філія державного підприємства «Інформаційний центр» Міністерства юстиції України, в якому, уточнивши позовні вимоги, просив: припинити договір застави №58/1 від 25 травня 2005 року, укладений між ВАТ «КБ «Надра» та ОСОБА_3, згідно якого ОСОБА_3 заставив автомобіль ВАЗ 210930 легковий хетчбек-В, колір мурена, реєстраційний номер НОМЕР_1, 2004 року випуску, в забезпечення кредитного договору №8/2005/980-МК14/58 від 25 травня 2005 року; звільнити вищезазначений автомобіль з-під застави; припинити обтяження майна запису 2 Державного реєстру обтяжень рухомого майна, зобовязавши Дніпропетровську філію державного підприємства «Інформаційний центр» Міністерства юстиції України внести відповідний запис.

В обґрунтовування вимог, зазначив, що 25 травня 2005 року між ним та ВАТ КБ «Надра» був укладено договір про надання кредиту № 8/2005/980-МК14/58 у розмірі 32900 грн., строком до 21 травня 2007 року. В забезпечення кредиту, згідно п.2 кредитного договору 20 травня 2005 року банк уклав договір застави №58/1. Предметом застави є автомобіль ВАЗ 210930 легковий хетчбек-В, реєстраційний номер НОМЕР_2, 2004 року випуску. Рішенням Індустріального районного суду м.Дніпропетровська від 23 вересня 2015 року, яке набрало законної сили 02 жовтня 2015 року, ПАТ «КБ «Надра» відмовлено у задоволенні позовних вимог до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором від 25 травня 2005 року. У зв'язку із викладеним, на підставі п.1 ч.1ст. 593 ЦК України, позивач просить визнати таким, що припинив свою дію, договір застави зазначеного від 25 травня 2005 року, а також припинити обтяження щодо вказаного вище транспортного засобу у Державному реєстрі обтяжень рухомого майна.

У судовому засіданні представник позивача підтримав позовні вимоги у повному обсязі, та просив їх задовольнити з підстав викладених у позовній заяві.

Представник ПАТ «КБ «Надра» у судове засідання призначене на 25 березня 2016 року не зявився, про час та місце розгляду справи повідомлений був належним чином, причини неявки суду не повідомив, клопотань про відкладення розгляду справи не подавав. С судовому засіданні 11 лютого 2016 року позов не визнав у повному обсязі, посилаючись на безпідставність позовних вимог, оскільки жодних рішень про припинення основного зобов'язання за кредитним договором не приймались, а тому відсутні підстави і для припинення застави, як забезпечення основного зобов'язання.

Вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали цивільної справи судом встановлено наступне.

Судом встановлено, що 25 травня 2005 року між Відкритим акціонерним товариством комерційний банк «Надра», правонаступником якого є Публічне акціонерне товариство «Комерційний банк «Надра» та ОСОБА_3 укладено договір №8/2005/980-МК14/58, згідно якого останній отримав кредитні кошти в розмірі 32900 грн. в порядку та на умовах визначених кредитним договором строком до 21 травня 2007 року.

Того ж дня, 25 травня 2005 року, між ВАТ КБ Надра», правонаступником якого є ПАТ «КБ «Надра» та ОСОБА_3 в забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором №8/2005/980-МК14/58, укладено договір застави № 58/1, посвідчений приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу ОСОБА_4 за реєстровим номером 1822. Відповідно до умов зазначеного договору застави ОСОБА_3 передано в заставу банку автомобіль маркиВАЗ, модель 210930, рік випуску 2004, колір мурена, кузов №Y6D1020, тип ТЗ - легковий комбі-В, реєстраційний номер НОМЕР_2, який належить позивачу на праві приватної власності.

Відповідно до п.5.3. договір застави набуває чинності з моменту його підписання сторонами та нотаріального посвідчення та діє до повного розрахунку ОСОБА_3 із ВАТ КБ «Надра» за кредитним договором №8/2005/980-МК14/58.

13 березня 2014 року у Державному реєстрі обтяжень рухомого майна за номером 14237821 зареєстровано обтяження - застава рухомого майна, на підставі договору застави, посвідченого приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу ОСОБА_4, з наступними параметрами: об'єкт обтяження автомобіль марки ВАЗ 219093, колір мурена, номер обєктаY6D1020, номер державної реєстрації АЕ7828АН; обтяжувач - ПАТ «КБ «Надра»; боржник ОСОБА_3, що підтверджується даними витягу з Державного реєстру обтяжень рухомого майна №48937299 від 11 лютого 2016 року.

Рішенням Індустріального районного суду м.Дніпропетровська від 23 вересня 2015 року, яке набрало законної сили 02 жовтня 2015 року, у задоволенні позовних вимог ПАТ «КБ «Надра» до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором від 25 травня 2005 року №8/2005/980-МК14/58, відмовлено.

Відповідно до ч. 1 ст. 509 ЦК України, зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Зобов'язання виникають з підстав, встановлених ст. 11 ЦК України, зокрема договорів та інших правочинів (ч. 2 ст. 509 ЦК, ст. 1054 ЦК).

Зобов'язання припиняється на підставах, встановлених договором або законом (ч. 1 ст. 598 ЦК України).

Стаття 526 ЦК України передбачає, що зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору.

Згідно ст. 599 ЦК України, зобов'язання припиняється його виконанням, проведеним належним чином. Належним є виконання зобов'язання, яке прийняте кредитором і в результаті якого припиняються права та обов'язки сторін зобов'язання.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 593 ЦК України, право застави припиняється у разі припинення зобов'язання, забезпеченого заставою. У разі припинення права застави на нерухоме майно до державного реєстру вносяться відповідні дані.

Застава має похідний характер від основного зобов'язання, що забезпечується нею, вона втрачає чинність з припиненням основного зобов'язання, незалежно від підстав такого припинення. Проте, саме з припиненням основного зобов'язання шляхом його виконання закон (ст. 593 ЦК України, ст. 28 Закону України від 02.10.1992 № 2654-ХІІ «Про заставу») пов'язує виникнення у заставодержателя обов'язку внесення відповідних даних припинення права застави до державного реєстру.

Застава як акцесорне зобов'язання (зобов'язання яке існує лише у зв'язку з головним, основним зобов'язанням), що забезпечує основне зобов'язання, припиняється з припиненням цього основного зобов'язання.

Пунктом 7 частини 2 статті 16 ЦК України передбачено, що способами захисту цивільних прав та інтересів може бути припинення правовідношення.

Відповідно до правової позиції викладеної в Постанові Верховного Суду України у справі № 6-243 цс14 від 04.02.2015, встановивши акт припинення основного зобов'язання належним його виконанням, суд на підставі ст. 599, частини першої статті 559, пункту першого частини першої статті 593 ЦК України обґрунтовано визнав припиненими й додаткові (акцесорні) зобов'язання за договорами іпотеки і поруки.

Обґрунтовуючи підстави для звернення до суду з даним позовом, позивач зазначає, що оскільки судовим рішенням ПАТ «КБ «Надра» відмовлено у стягненні заборгованості за кредитним договором №8/2005/980-МК14/58 від 25 травня 2005 року, то заборгованість у позивача перед відповідачем відсутня, а тому зобовязання за кредитним договором №8/2005/980-МК14/58 від 25 травня 2005 року є припиненими.

У відповідності з ч. 1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.

Доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (ч. 1 ст. 57 ЦПК України).

Частиною 2 ст. 59 ЦПК України передбачено, що обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

За змістом ч. 4 ст. 60 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Суд зазначає, що належних та допустимих доказів в розумінні ст.ст. 58, 59 ЦПК України, які б доводили обставини щодо припинення основного зобов'язання ОСОБА_3 за кредитним договором №8/2005/980-МК14/58 від 25 травня 2005 року, позивачем надано суду не було та матеріали цивільної справи таких доказів не містять.

Щодо посилання ОСОБА_3Є на рішення Індустріального районного суду м.Дніпропетровська від 23 вересня 2015 року, суд зазначає наступне.

Так, з мотивувальної частини вищезазначеного рішення вбачається, що підставою для відмови у задоволенні позовних вимог ПАТ «КБ «Надра» про стягнення з ОСОБА_3 заборгованості за кредитним договором №8/2005/980-МК14/58 від 25 травня 2005 року, є звернення до суду з такою вимогою поза межами строків встановлених ст. 257 ЦК України, тобто з пропуском строку позовної давності, встановленого у три роки.

Разом з тим суд дійшов висновку про те, що у звязку з неналежним виконанням ОСОБА_3 умов кредитного договору заборгованість за ним, станом на 30 січня 2014 року, становить 90913,89 грн.

Вищезазначеним судовим рішенням не встановлено обставин щодо припинення основного зобов'язання ОСОБА_3 за кредитним договором №8/2005/980-МК14/58 від 25 травня 2005 року, а пред'явлення вимоги про стягнення заборгованості поза межами строку, встановленого ст. 257 ЦК України, є лише самостійною підставою для відмови у задоволенні позовних вимог.

Відповідно до п. 4 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 5 від 07 лютого 2014 року, суд має виходити з того, що правові висновки суду і встановлені ним обставини не є тотожними поняттями. Висновки (судження) суду щодо прав і обов'язків сторін, зроблені на підставі встановлених при розгляді справи обставин, не є преюдиційними.

А тому, у даному випадку, суд виходить з того, що передбачене звільнення від доказування не має абсолютного значення і не може сприйматися судом як неможливість спростування стороною у справі під час розгляду справи обставин, які зазначені в іншому судовому рішенні.

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що позовні вимоги в частині визнання припиненим договору застави №8/2005/980-МК14/58 від 25 травня 2005 року, укладеного між ВАТ «КБ «Надра» та ОСОБА_3 не підлягають задоволенню.

Крім того, відсутні підстави і для задоволення позовних вимог в частині звільнення автомобіля з-під застави; припинення обтяження майна запису 2 Державного реєстру обтяжень рухомого майна, зобовязавши Дніпропетровську філію державного підприємства «Інформаційний центр» Міністерства юстиції України внести відповідний запис, оскільки дані вимоги є похідними від вимог про визнання припиненим договору застави №58/1 від 25 травня 2005 року.

Керуючись ст.ст. 593, 599 ЦК України, ст.ст. 10, 11, 88, 209, 212, 214-215, 218 ЦПК України, суд -

ВИРІШИВ:

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 до Публічного акціонерного товариства комерційний банк «Надра», третя особа Дніпропетровська філія державного підприємства «Інформаційний центр» Міністерства юстиції України про припинення дії договору застави, звільнення майна з-під застави та виключення майна з Державного реєстру обтяжень рухомого майна відмовити у повному обсязі.

Повний текст рішення буде виготовлений до 29 березня 2016 року.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Дніпропетровської області через Індустріальний районний суд м.Дніпропетровська.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя Є.В. Волошин