Справа № 133/2970/15-ц Провадження № 22-ц/772/3102/2016Головуючий в суді першої інстанції ОСОБА_1
Категорія 47 Доповідач Шемета Т. М.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 жовтня 2016 рокум. Вінниця

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Вінницької області у складі:

головуючої Шемети Т. М.,

суддів: Зайцева А. Ю., Панасюка О. С.,

за участі: секретаря судового засідання Топольської В.О.,

предстанвика позивача адвоката ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань № 2 Апеляційного суду Вінницької області цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 міської ради, третя особа - ОСОБА_5 про скасування рішення ОСОБА_4 міської ради

за апеляційною скаргою ОСОБА_3, поданої її представником ОСОБА_2, на рішення Козятинського міськрайонного суду Вінницької області від 31.08.2016 року, -

в с т а н о в и л а :

В листопаді 2015 року ОСОБА_3 звернулася до суду з вказаним позовом та ставила вимогу: витребувати з Козятинського міськрайонного суду Вінницької області матеріали справи № 133/72/15-ц від 03.02.2015 року; зупинити виконання рішення від 07.08.2015 року 48 сесії 6 скликання ОСОБА_4 міської ради Вінницької області «Про передачу гр. ОСОБА_5 ? частки житлового будинку по вул. Валдаєвській, 11 в м. Козятині»; скасувати рішення 48 сесії 6 скликання ОСОБА_4 міської ради Вінницької області від 07.08.2015 року «Про передачу ОСОБА_5 ? частки житлового будинку по вул. Валдаєвській, 11 в м. Козятині, Вінницької області.

Позовні вимоги мотивовано тим, що у неї багатодітна сімя, вона має шестеро неповнолітніх дітей. Родина проживає у будинку, що складається з двох кімнат, коридору та кухні, потребує поліпшення житлових умов і перебуває на черзі з надання земельних ділянок для будівництва та обслуговування житлового будинку під №4. Позивачка неодноразово зверталась до ОСОБА_4 міської ради щодо виділення земельної ділянки для будівництва, однак їй було відмовлено. Рішенням ОСОБА_4 міської ради Вінницької області 48 сесії 6 скликання від 07.08.2015 року 1/2 частку житлового будинку за адресою м. Козятин, вул. Валдаєвська, 11, на яку претендувала позивач з родиною, було передано у власність ОСОБА_5 Зазначене рішення прийнято міською радою на виконання умов договору про утримання та догляд за безхазяйним (відумерлим) майном від 28.03.2011 р., який, як стверджує позивач, є нікчемним, так як зазначене в договорі майно, а саме: 1/2 частка спірного будинку на момент укладання договору не було визнано відумерлим і відношення до міської ради не мало. Лише 03.02.2015 року рішенням Козятинського міськрайонного суду Вінницької області по справі №133/72/15-ц визнана безхазяйною 1/2 частка житлового будинку по вул. Валдаєвська, 11 в м. Козятин, та передана у власність територіальної громади м. Козятина в особі ОСОБА_4 міської ради (1/4 частка будинку була зареєстрована за ОСОБА_6 та 1/4 частка будинку була зареєстрована за ОСОБА_7Т.). До того ж, вказаний вище договір був укладений з порушенням істотних умов, не уповноваженим на те органом. Разом з тим, ОСОБА_4 міська рада може безкоштовно передавати частки житлового будинку лише мешканцям населеного пункту згідно списку пільговиків на першочергове покращення житлових умов, а ОСОБА_5 не проживає в місті Козятині та не стоїть у черзі з надання земельних ділянок чи житла.

Неправомірними діями відповідача були порушені права родини ОСОБА_3, адже вони мають право на першочергове покращення житлових умов і за законом мали б отримати спірне житло.

Рішенням Козятинського міськрайонного суду Вінницької області від 31.08.2016 року у задоволенні позовних вимог відмовлено з тих підстав, що ОСОБА_4 міська рада діяла в межах наданих їй повноважень та прийнятим рішенням права позивача не порушені.

Не погодившись з таким рішенням суду, ОСОБА_3 через свого представника ОСОБА_2 подала апеляційну скаргу, за результатами розгляду якої, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення та ухвалити нове, яким її позовні вимоги задовольнити повністю. Апеляційну скаргу обґрунтовує наступним:

- В позовній заяві ставилась вимога про зупинення виконання рішення 48 сесії 6 скликання ОСОБА_4 міської ради від 07.08.2015 року, що по своїй суті є клопотанням про забезпечення позову, судом дане клопотання не розглядалось і було виключене суддею одноособово без повідомлення позивача та без винесення ухвали про відмову в забезпеченні позову, чим було процесуально обмежено позивача у доступі до правосуддя.

- В порушення п.5 Постанови Пленуму ВСУ №9 від 06.11.2009 року «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» суд не дав належної оцінки доводам позивача щодо нікчемності правочину про зберігання безхозного майна.

Інші доводи апеляційної скарги щодо порушення судом І інстанції норм матеріального права ідентичні доводам, викладеним у позовній заяві:

Рішення 48 сесії 6 скликання ОСОБА_4 міської ради Вінницької області від 07.08.2015 року, яким ОСОБА_3 відмовлено, а ОСОБА_5 безоплатно передано у власність ? частки житлового будинку по вул. Валдаєвській, 11 в м. Козятині, Вінницької області, прийнято:

-за заявою ОСОБА_5, яка не проживає в м. Козятин, та не перебуває у черзі на поліпшення житлових умов;

-з урахуванням рекомендації постійної комісії з питань регулювання земельних відносин, будівництва, комунальної власності, приватизації ОСОБА_4 міської ради (відкласти розгляд проекту рішення);

-тоді як, родина ОСОБА_3 є багатодітною, перебуває у черзі з надання земельних ділянок для поліпшення житлових умов під №4;

-Саме чоловіком позивача було знайдено закинутий спірний будинок і повідомлено про це 22.11.2010 року орган місцевого самоврядування.

В судовому засіданні апеляційного суду представник позивача адвокат ОСОБА_2 подану апеляційну скаргу підтримав з викладених у ній підстав. Представник відповідача та третя особа без самостійних вимог ОСОБА_5 в судове засідання не зявилися, про день та час розгляду справи повідомлені належним чином.

Колегія суддів, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, вислухавши пояснення осіб що зявилися, дослідивши матеріали цивільної справи, проаналізувавши докази, прийшла до висновку, що апеляційна скарга підлягає до задоволення з таких підстав.

Суд першої інстанції, відмовляючи в задоволенні позову, виходив з того, що позивачка ОСОБА_3 не надала доказів неправомірності прийнятого міською радою рішення, не довела, що прийняте ОСОБА_4 міською радою рішення порушує будь-які її права, свободи чи інтереси, а наведені нею доводи стосуються договору про утримання та догляд за безхазяйним майном, який не є предметом позову.

Такий висновок суду постановлений без повного та всебічного зясування обставин справи, є поверхневим та постановлений з порушенням норм матеріального права.

По справі встановлено наступні факти та відповідні їм правовідносини:

-Сімя ОСОБА_3 відноситься до багатодітних сімей, на утриманні якої перебуває шестеро дітей ( Посвідчення а.с.7) та проживає в ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.6);

-ОСОБА_3 перебуває на квартирному обліку при виконавчому комітеті міської ради за місцем проживання з 26.05.2011 року у складі восьми осіб, порядок забезпечення житлом першочерговий, порядковий номер 271, облікова справа № 827, що підтверджено Довідкою ОСОБА_4 міської ради № 434/2 від жовтня 2015 року (а.с.23) та Довідкою ОСОБА_4 міської ради від 29.01.2016 року № 310/16 (а.с.55);

-ОСОБА_3 перебуває на першочерговій черзі з надання земельної ділянки для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель та споруд під № 4, як багатодітна родина (а.с.9).

-28.03.2011 року ОСОБА_4 міська рада в особі міського голови ОСОБА_8 та ОСОБА_5 уклали договір про утримування та догляд за безхазяйним (відумерлим) майном: ? частину будинку № 11 по вул. Валдаєвська в м. Козятин (а.с.15).

-Рішенням Козятинського міськрайонного суду Вінницької області від 03.02.2015 року, яке набуло законної сили 17.02.2015 року (а.с.18), було визнано безхазяйним та передано у власність територіальної громади м. Козятин в особі ОСОБА_4 міської ради Вінницької області ? частину будинку № 11 по вул. Валдаєвська в м. Козятин.

Таким чином, з передачею будинку № 11 по вул. Валадаєвській в м. Козятині у власність територіальної громади м. Козятин, вказана частина будинку перейшла до житлового фонду місцевої Ради народних депутатів (ст.ст. 4, 51 ЖК України).

-Рішенням 48 сесії 6 скликання ОСОБА_4 міської ради від 07.08.2015 року № 1372-VI вирішено передати у власність гр. ОСОБА_5 ? частки житлового будинку розташованого за адресою м. Козятин, вул. Валдаєвська,11 (а.с.58).

-ОСОБА_4 міської ради від 11.08.2015 року № 1724/15 ОСОБА_3 повідомлено, що питання про передачу ? частки житлового будинку по вул. Валдаєвська,11 було розглянуто на 48 сесії міської ради 6 скликання 07.08.2015 року. Сесією прийнято рішення на користь ОСОБА_5, згідно законодавства (а.с.14).

Стосовно права позивачки на оскарження рішення 48 сесії 6 скликання ОСОБА_4 міської ради від 07.08.2015 року № 1372-VI, яким вирішено передати у власність гр. ОСОБА_5 ? частки житлового будинку розташованого за адресою м. Козятин, вул. Валдаєвська,11 (а.с.58), - слід зазначити наступне: ОСОБА_3 перебуває на першочерговому квартирному обліку та на першочерговому обліку для надання земельної ділянки для будівництва як багатодітна сімя, а тому прийняття ОСОБА_4 міською радою рішення стосовно житлового фонду прямо впливає на її права, які вона має на отримання житла, а тому висновок суду першої інстанції про те, що оскаржуване рішення ОСОБА_4 міської ради не вплинуло на права та обовязки позивачки, - є невірним.

В позовній заяві позивач заявляв клопотання про зупинення виконання рішення 48 сесії 6 скликання ОСОБА_4 міської ради від 07.08.2015 року, однак вказане клопотання судом розглянуто не було, що є порушенням положень ст. ст. 151, 153 ЦПК України, а тому доводи апеляційної скарги в цій частині є обґрунтованими.

Стосовно доводів позивачки щодо нікчемності Договору про утримування та догляд за безхазяйним (відумерлим) майном: ? частину будинку № 11 по вул. Валдаєвська в м. Козятин, укладеним між ОСОБА_4 міською радою та ОСОБА_5 (а.с.15), слід зазначити наступне:

Безхазяйна річ (ст. 355 ЦК України) та відумерла спадщина (ст. 1277 ЦК України) є різними за своєю правовою природою: безхазяйна річ це річ, яка не має власника або власник якої невідомий, а відумерла спадщина це майно, яке належало померлому власникові, в якого відсутні спадкоємці.

Безхазяйні нерухомі речі беруться на облік органом, що здійснює державну реєстрацію прав на нерухоме майно, за заявою органу місцевого самоврядування, на території якого вони розміщені. Про взяття безхазяйної нерухомої речі на облік з метою виявлення власника має бути зроблено оголошення в друкованих засобах масової інформації. Така постановка на облік є адміністративним актом, а не юридичним фактом, що впливає на цивільні правовідносини, об'єктом яких є дана нерухомість. Значення взяття на облік нерухомої речі полягає в тому, що з даного моменту починається перебіг строку (один рік), необхідного для пред'явлення відповідної вимоги до суду, а саме про винесення рішення щодо передачі такої речі у комунальну власність.

Доводи апеляційної скарги та доводи, викладені в позовній заяві щодо нікчемності договору про утримання та догляд за безхазяйним (відумерлим) майном, стосуються договору про охорону відумерлої спадщини, а в розглядуваному випадку йдеться про безхазяйну річ.

Разом з тим, у відповідності до положень Цивільного кодексу України, відносно безхазяйної речі до визнання права власності на неї, не можуть укладатися будь-які договори так як вона хоча й є обєктом цивільних прав в розумінні (ст. 177 ЦК України), однак розпорядження будь-якою річчю можливе лише власником, який наділений правом володіння, користування та розпорядження майном (ст.ст. 316, 317 ЦК України), або вчинення таких дій має бути прямо передбачено законом. Спеціальної норми, яка б надавала можливість органу місцевого самоврядування розпоряджатися безхазяйною річчю до набуття права власності на неї законодавство України не містить. Договір про утримання та догляд за безхазяйним (відумерлим) майном від 28.03.2011 року (а.с.15), укладений між ОСОБА_4 міською радою, яка, як зазначено в позові, не мала на це повноважень, та ОСОБА_5, - є, виходячи з положень ч.2 ст. 203 та ч.1 ст. 215 ЦК України, - оспорюваним та не є нікчемним, так як його недійсність прямо законом не встановлена (ч.2 ст. 215 ЦК України). Так як вимога про визнання цього договору недійсним не висувалася, то апеляційний суд не дає йому правової оцінки.

Перевіряючи законність прийнятого рішення 48 сесії 6 скликання ОСОБА_4 міської ради від 07.08.2015 року № 1372-VI, слід зазначити наступне:

Як вбачається зі змісту оскаржуваного рішення (а.с.58), воно було прийнято з урахуванням договору про утримання та догляд за безхазяйним (відумерлим) майном від 28.03.2011 року та рекомендації постійної комісії з питань регулювання земельних відносин, будівництва, комунальної власності, приватизації.

Однак, по-перше, ? частина будинку № 11 по вул. Валадаєвській це не просто комунальна власність, а це обєкт житлового фонду, розпорядження яким та прийняття рішень щодо якого містить ряд особливостей: прийняття рішення щодо житлового фонду, безумовно, відноситься до компетенції ОСОБА_4 міської ради, але таке рішення повинно прийматися з урахуванням положень Житлового Кодексу України, зокрема ст.4, п.5 ч.1 ст. 16, ст. 51 ЖК України, які регулюють порядок надання жилих приміщень в у будинках житлового фонду місцевих Рад народних депутатів, з урахуванням положень підп. 5, 6 пункту б) ст. 30 закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», з урахуванням Правил обліку громадян, які потребують поліпшення житлових умов, і надання їм жилих приміщень в Українській РСР, затверджених постановою Ради Міністрів УРСР і Укрпрофради від 11.12.1984 року № 470.

Всупереч зазначеним нормативним актам оскаржуване рішення ОСОБА_4 міської ради прийнято на підставі п.30 ст. 26, ст. 60 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», які регулюють питання розпорядження майном, що перебуває у комунальній власності.

При цьому ОСОБА_4 міська рада посилається на Договір про утримання та догляд за безхазяйним (відумерлим) майном від 28.03.2011 року (а.с.15), який сам по собі, без врахування положень закону щодо розпорядження житловим фондом, не може бути підставою для набуття права власності на безхазяйне майно за ОСОБА_5, відносно якої відсутні відомості про перебування її на обліку як такої, що потребує поліпшення житлових умов.

Посилання в оскаржуваному рішенні ОСОБА_4 міської ради на рекомендації постійної комісії з питань регулювання земельних відносин, будівництва, комунальної власності, приватизації, - є абсурдним, оскільки Рекомендації Постійної комісії від 02.06.2015 року № 47 (а.с.19), від 28.07.2015 року № 48 (а.с.20) свідчать про те, що Постійна комісія рекомендувала відкласти розгляд питання про передачу ОСОБА_5 ? частини будинку № 11 по вул. Валадаєвській до отримання рішення житлової комісії, висновку квартального комітету, депутат міської ради з округу. Отже, рішення сесії прийнято не на підставі рекомендацій Постійної комісії, а всупереч цим рекомендаціям, спростування яких немає.

Таким чином, ОСОБА_4 міська рада, прийнявши на 48 сесії 6 скликання 07.08.2015 року рішення № 1372-VI про передачу у власність гр. ОСОБА_5 ? частки житлового будинку розташованого за адресою м. Козятин, вул. Валадаєвська,11, - діяла, як уже зазначалося вище, без врахування положень Житлового Кодексу України, зокрема ст.4, п.5 ч.1 ст. 16, ст. 51 ЖК України, які регулюють порядок надання жилих приміщень в у будинках житлового фонду місцевих Рад народних депутатів, без урахування положень підп. 5, 6 пункту б) ст. 30 закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», без урахування Правил обліку громадян, які потребують поліпшення житлових умов, і надання їм жилих приміщень в Українській РСР, затверджених постановою Ради Міністрів УРСР і Укрпрофради від 11.12.1984 року № 470.

За таких обставин, оскаржуване рішення органу місцевого самоврядування є незаконним та підлягає скасуванню, а заявлений позов задоволенню.

Отже, розглядаючи справу за апеляційною скаргою, колегія суддів приходить до висновку, що суд першої інстанції неповно зясував обставини справи, невірно визначився з характером спірних правовідносин, що призвело до невірного застосування норм матеріального права, а тому ухвалене по справі рішення Козятинського міськрайонного суду підлягає скасуванню, а подана апеляційна скарга задоволенню.

На підставі викладеного та керуючись ст. 303, 307, 308, 313-315 ЦПК України, колегія суддів, -

вирішила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3, подану її представником ОСОБА_2, - задовольнити.

Рішення Козятинського міськрайонного суду Вінницької області від 31.08.2016 року скасувати та ухвалити нове:

Позов задовольнити.

Визнати незаконним та скасувати рішення № 1372-VI 48 сесії 6 скликання від 07.08.2015 року ОСОБА_4 міської ради Вінницької області «Про передачу ОСОБА_5 ? частки житлового будинку по вул. Валдаєвська,11.

Рішення апеляційного суду набирає законної сили з моменту його проголошення і може бути оскаржене до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання ним законної сили.

Головуюча: /підпис/ ОСОБА_9

Судді: /підпис/ ОСОБА_10

/підпис/ ОСОБА_11

З оригіналом згідно: ОСОБА_9