У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 березня 2016 року м. Київ

Колегія суддів Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

Журавель В.І., Луспеника Д.Д., Черненко В.А.

розглянувши у попередньому судовому засіданні справуза позовом ОСОБА_4 до приватного акціонерного товариства «Страхова група «ТАС» в особі Ужгородської філії про стягнення страхового відшкодування, за касаційною скаргою приватного акціонерного товариства «Страхова група «ТАС» на рішення Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 26 травня 2015 року та ухвалу апеляційного суду Закарпатської області від 16 листопада 2015 року,

в с т а н о в и л а:

У липні 2011 році ОСОБА_4 звернувся до суду із позовом, у якому просив стягнути з приватного акціонерного товариства «Страхова Група «ТАС» (далі - ПрАТ «Страхова Група «ТАС») страхове відшкодування у розмірі 48 246 грн та пеню 13 240 грн 15 коп.

Свої вимоги обґрунтовував тим, що 29 липня 2009 року о 03 год. ночі в його житловому будинку АДРЕСА_1 сталася пожежа, причиною якої за висновком пожежників стало коротке замикання електропроводки. Пожежа призвела до значних пошкоджень самого будинку та пошкоджень майна, яке в ньому знаходилося.

Житловий будинок був застрахований на суму 70 тис. грн відповідно до договору добровільного страхування майна фізичних осіб від 31 липня 2008 року, укладеного між ним та ПрАТ «Страхова група «ТАС», термін дії якого був встановлений з 01 серпня 2008 року до 31 липня 2009 року.

30 липня 2009 року він повідомив ПрАТ «Страхову групу «ТАС» про страховий випадок (пожежу), подав заяву про виплату страхового відшкодування та інші необхідні документи.

Будівельно-технічним висновком, проведеним головним інженером проекту Закарпатської філіалу ПрАТ «Страхова група «ТАС», встановлено суму збитків у розмірі 146 165 грн.

24 листопада 2009 року відповідачем був складений страховий акт на підставі звіту приватного підприємства «Національний центр незалежних експертиз» про незалежну оцінку залишкової вартості об'єкта нерухомого майна від 27 жовтня 2009 року, у якому визначено розмір страхового відшкодування у сумі 21 754 грн. Зазначена сума була сплачена йому 10 грудня 2009 року.

Посилаючись на те, що виплачене страхове відшкодування є необґрунтовано заниженим, а відповідач не виконав умов договору добровільного страхування та порушив Правила страхування майна фізичних осіб, позивач просив позов задовольнити.

Рішенням Ужгородського міськрайонного суду від 26 травня 2015 року, залишеним без зміни ухвалою апеляційного суду Закарпатської області від 16 листопада 2015 року, позовні вимоги ОСОБА_4 задоволено частково. Стягнуто з ПрАТ «Страхова група «ТАС» на користь ОСОБА_4 40 546 грн страхового відшкодування та 3 500 грн витрат за проведення експертизи. У решті позову відмовлено.

У касаційній скарзі ПрАТ «Страхова група «ТАС», посилаючись на неправильне застосування норм матеріального права, порушення норм процесуального права, просить скасувати оскаржувані судові рішення, ухвалити нове рішення про відмову у позові.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до вимог ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Встановлено й це вбачається з матеріалів справи, що оскаржувані судові рішення ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права, а доводи скарги цих висновків не спростовують.

Ухвалюючи рішення про часткове задоволення позову ОСОБА_4, суд першої інстанції, з висновками якого погодився й апеляційний суд, на підставі належним чином оцінених доказів, поданих сторонами (ст. 212 ЦПК України), виходив із того, що внаслідок страхового випадку - пожежі - страхувальник (позивач) має право на отримання страхового відшкодування в розмірі, визначеної договором страхової суми (70 тис. грн) за мінусом вартості залишків (7 700 грн), що складатиме 62 300 грн. Урахувавши фактично сплачене відшкодування в розмірі 21 754 грн, суд вважав, що належною до стягнення на користь позивача є решта суми страхового відшкодування у розмірі 40 546 грн.

Висновок судів є правильним з урахуванням ст. ст. 4, 9 Закону України «Про страхування», п. 13.1 договору страхування від 31 липня 2008 року, укладеного між сторонами, а також висновку будівельно-технічної експертизи від 19 грудня 2014 року.

Ураховуючи викладене та положення ч. 3 ст. 332 ЦПК України, колегія суддів вважає за необхідне відхилити касаційну скаргу і залишити оскаржувані судові рішення без змін.

Керуючись ст. ст. 332, 336, 337 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу приватного акціонерного товариства «Страхова група «'ГАС» відхилити.

Рішення Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 26 травня 2015 року та ухвалу апеляційного суду Закарпатської області від 16 листопада 2015 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді В.І. Журавель

Д.Д. Луспеник

В.А. Черненко