САМАРСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ОСОБА_1
Справа № 206/4059/16-ц
Провадження № 2/206/1019/16
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"03" серпня 2016 р.

Самарський районний суд м. Дніпропетровська в складі: головуючого-судді Зайченко С.В., при секретареві Чинник М.К., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Дніпро в порядку ст. 197 ЦПК України цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, третя особа приватний нотаріус Дніпропетровського нотаріального округу ОСОБА_4 про визнання права власності на земельну ділянку в порядку спадкування за законом,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом в якому просить, визнати за ним право власності в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_5, померлої 14.06.2011 року, на земельну ділянку площею 0,0621 га, для обслуговування житлового будинку господарських будівель і споруд на якій розташоване домоволодіння №88а по вул. Польовій в м. Дніпропетровську, мотивуючи тим, що його батькові ОСОБА_6 на праві власності належало домоволодіння №88а по вул. Польовій в м. Дніпропетровську. Разом із будинком для обслуговування житлового будинку господарських будівель і споруд батько придбав і земельну ділянку площею 0,0621 га на якій розташоване вищезазначене домоволодіння.

Попередньому власнику ця земельна ділянка належала на підставі Державного акту на право власності на земельну ділянку, яким при посвідченні договору купівлі-продажу земельної ділянки був вилучений державним нотаріусом та приєднаний до матеріалів його справи.

Новий власник земельної ділянки, який став його батько повинен був на підставі договору купівлі-продажу земельної ділянки отримати в державному Земельному кадастрі на своє імя новий державний акт на право власності на земельну ділянку, але не встиг, оскільки помер 12.04.2008 року.

Після його смерті спадщину одноосібно прийняла мати батька (його бабуся) ОСОБА_5 На домоволодіння вона отримала свідоцтво про право на спадщину за законом. Однак на земельну ділянку для обслуговування житлового будинку господарських будівель і споруд по вул. Польовій,88а вона не змогла отримати свідоцтво про право на спадщину за законом, оскільки в неї на руках не було державного акту на право власності на земельну ділянку.

14.06.2011 року його бабуся ОСОБА_5 померла. Після її смерті він отримав свідоцтво про право на спадщину за законом на домоволодіння по вул. Польовій,88. У видачі свідоцтва на спадщину за законом на земельну ділянку для обслуговування житлового будинку господарських будівель і споруд по вул. Польовій,88 в м. Дніпропетровську йому було відмовлено, оскільки він не зміг надати нотаріусу державний акт на земельну ділянку.

Таким чином склалася ситуація при якій він не в змозі отримати правовстановлюючі документи на земельну ділянку інакше як в судовому порядку.

Позивач в судове засідання не зявився, надав суду заяву про розгляд справи у його відсутності, наполягав на задоволенні позовних вимог.

Відповідач в судове засідання не зявився, надав суду заяву про розгляд справи в його відсутності, не заперечував проти задоволення позову в повному обсязі.

Третя особа приватний нотаріус Дніпропетровського нотаріального округу ОСОБА_4 в судове засідання не зявилась, про час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином, про причини неявки суд не повідомила.

Дослідив письмові докази по справі, дав їм оцінку в їх сукупності, суд прийшов до наступного.

Судом встановлено, що батькові сторін - ОСОБА_6 на праві власності належало домоволодіння №88а по вул. Польовій в м. Дніпропетровську та земельна ділянка площею 0,0621 га для обслуговування цього житлового будинку господарських будівель і споруд, що підтверджується копією договору купівлі-продажу земельної ділянки та копією свідоцтва про право на спадщину за законом.

12 квітня 2008 року ОСОБА_6 помер, що підтверджується копією свідоцтва про смерть.

Як вбачається з матеріалів спадкової справи №02-14, після смерті останнього єдиний спадкоємець, який звернувся з заявою про прийняття спадщини була його мати ОСОБА_5

3 грудня 2010 року державним нотаріусом Восьмої дніпропетровської державної нотаріальної контори було видано ОСОБА_5 свідоцтво про право на спадщину за законом, після смерті ОСОБА_6, яка складається з: житлового будинку з господарчо-побутовими будівлями, що знаходиться в м. Дніпропетровську, вул. Польова,88а та розташований на земельній ділянці площею 621 кв.м.

Також ОСОБА_5 прийняла спадщину, після смерті сина ОСОБА_6 у вигляді земельної ділянки площею 0,0621 га, що розташована в м. Дніпропетровську по вул. Польова,88а, але не оформила своїх спадкових прав.

14 червня 2011 року ОСОБА_5 померла, що підтверджується копією свідоцтва про смерть.

Як вбачається з матеріалів спадкової справи №02-14, спадкоємцем майна після смерті ОСОБА_5 є позивач (онук), який 16 березня 2016 року отримав свідоцтво про право на спадщину за законом, яка складається з: житлового будинку з господарчо-побутовими будівлями, що знаходиться в м. Дніпропетровську, вул. Польова,88а та розташований на земельній ділянці площею 621 кв.м.

Постановою державного нотаріуса Восьмої дніпропетровської державної нотаріальної контори від 13 січня 2015 року ОСОБА_2 відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті його рідної бабусі, ОСОБА_5 на спадкове майно, яке складається з земельної ділянки площею 0,0621 га, що розташована в м. Дніпропетровську вул. Польова,88а, оскільки в нього відсутній правовстановлюючий документ про належність земельної ділянки спадкодавцеві.

На підставі Постанови Верховної ради України №1375-VII від 19.05.2016 року було перейменовано м. Дніпропетровськ Дніпропетровської області на м. Дніпро.

Відповідно ст.1217 ЦК України спадкоємство здійснюється за заповітом або за законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 1266 ЦК України, внуки, правнуки спадкодавця спадкують ту частку спадщини, яка належала б за законом їхнім матері, батькові, бабі, дідові, якби вони були живими на час відкриття спадщини.

Як встановлено в судовому засіданні батько позивача ОСОБА_6 - рідний син ОСОБА_5 помер раніше своєї матері, яка є спадкодавцем. Позивач єдиний спадкоємець, який звернувся з заявою про прийняття спадщини та прийняв спадщину після смерті бабусі ОСОБА_5

Відповідач, який також є рідним онуком ОСОБА_5 приймати спадщину після смерті останньої не виявив бажання та не заперечував, щоб його рідний брат позивач на підставі рішення суду зміг оформити свої спадкові права на земельну ділянку, яка залишилась після смерті бабусі.

Відповідно до ч. 1. ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом.

Відповідно до ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Відповідно до статті 81 ЗК України громадяни України набувають права власності на земельні ділянки на підставі: а) придбання за договором купівлі-продажу, ренти, дарування, міни, іншими цивільно-правовими угодами; б) безоплатної передачі із земель державної і комунальної власності; в) приватизації земельних ділянок, що були раніше надані їм у користування; г) прийняття спадщини.

Відповідно до ст.131 ЗК України громадяни та юридичні особи України, а також територіальні громади та держава мають право набувати у власність земельні ділянки на підставі міни, ренти, дарування, успадкування та інших цивільно-правових угод.

Відповідно до ст. 125 ЗК право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають із моменту державної реєстрації цих прав.

Право власності на земельну ділянку посвідчується державним актом, а також право власності на земельну ділянку, набуту у власність із земель приватної власності без зміни її меж, цільового призначення, посвідчується: цивільно-правовою угодою щодо відчуження земельної ділянки, укладеною у порядку, встановленому законом, у разі набуття права власності на земельну ділянку за такою угодою; свідоцтвом про право на спадщину (ч. 1 і ч. 2 ст. 126 ЗК).

Набуття права власності на земельну ділянку та перехід права власності на земельну ділянку в порядку спадкування має місце за наявності наступних юридичних фактів у їх сукупності: ухвалення рішення компетентного органу про передачу у власність земельної ділянки спадкодавцю, укладення спадкодавцем правочинів щодо набуття права власності на земельні ділянки; виготовлення технічної документації на земельні ділянки; визначення меж земельної ділянки в натурі; погодження із суміжними землевласниками та землекористувачами; одержання у встановленому порядку Державного акта на землю; реєстрація права власності на земельну ділянку.

Якщо зазначені вимоги спадкодавцем не дотримано - право власності на конкретні земельні ділянки не виникає та відповідно до ст. 1216 ЦК не переходить до спадкоємців у порядку спадкування, за винятком встановлених випадків, на які поширюється дія п. 1 розділу Х «Перехідні положення» ЗК.

Згідно з ч. 1 ст. 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних, підставах, із збереженням її цільового призначення. До спадкоємців житлового будинку, інших будівель та споруд переходить право власності або право користування земельною ділянкою, на якій вони розмішені.

Правило статті 1225 ЦК про те, що при переході до спадкоємців права власності на житловий будинок, інші будівлі та споруди до них переходить право власності або право користування земельною ділянкою, на якій вони розміщені, і у розмірі, який необхідний для їх обслуговування, якщо інший її розмір не визначений заповітом треба розуміти так, що така ділянка переходить у власність або користування спадкоємців, якщо її було надано в установленому порядку, в межах, визначених при наданні, за умови, що спадкодавець не складав заповіту щодо розпорядження земельною ділянкою, належною йому на праві власності.

Відповідно до ст. 392 ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Відповідно до ч. 1, 2, 3 ст. 325 Цивільного кодексу України, суб'єктами права приватної власності є фізичні особи. Фізичні особи можуть бути власниками будь-якого майна, за винятком окремих видів майна, які відповідно до закону не можуть їм належати. Склад, кількість та вартість майна, яке може бути у власності фізичних та юридичних осіб, не є обмеженими.

Відповідно до вимог ст. ст. 15, 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу у разі його порушення, невизнання або оспорювання. П. 1 ч. 1 ст. 16 ЦК України встановлено спосіб захисту цивільного права шляхом його визнання.

Враховуючи те, що спадкодавець земельної ділянки ОСОБА_5 померла, здійснити державну реєстрацію відповідних речових прав відповідно до вимог чинного законодавства України та отримати відповідні правовстановлюючі документи на вище зазначену земельну ділянку неможливо. Позивач вже є власником спадкового майна у вигляді домоволодіння, яке розташоване на цій спірній земельній ділянці, тому суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню в повному обсязі.

Питання судових витрат вирішити відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України.

Керуючись ст.ст. 209,212-215 ЦПК України,-

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_2 Сергійовича- задовольнити.

Визнати за ОСОБА_2 право власності в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_5, померлої 14.06.2011 року на земельну ділянку площею 0,0621 га, для обслуговування житлового будинку господарських будівель і споруд на якій розташоване домоволодіння №88а по вул. Польовій в м. Дніпро.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 понесені витрати по сплаті судового збору в розмірі 712,60 грн.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до апеляційного суду Дніпропетровської області через Самарський районний суд м. Дніпропетровська шляхом подачі апеляційної скарги в 10-денний строк з дня проголошення рішення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя С.В. Зайченко