АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 216/7956/15-ц 22-ц/774/1528/К/16
Справа № 216/7956/15-ц Головуючий у першій
Провадження № 22-ц/774/1528/К/16 інстанції ОСОБА_1
Категорія - 27 (ІV) Доповідач Михайлів Л.В.
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

05 жовтня 2016 року колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді: Михайлів Л. В.,

суддів: Барильської А.П., Митрофанової Л.В.

секретар: Чубіна А.В.

за участю: позивача - ОСОБА_2 та його представника ОСОБА_3,

представника відповідача ОСОБА_4 акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» - ОСОБА_5,

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Кривому Розі цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Центрально-Міського районного суду м. Кривого Рогу від 07 червня 2016 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_4 акціонерного товариства «Державний ощадний банк України», приватного нотаріуса Криворізького міського нотаріального округу ОСОБА_6 про визнання припиненим правовідношення та скасування заборони,-

В С Т А Н О В И Л А:

У жовтні 2015 року ОСОБА_2 звернувся до суду із позовом до ОСОБА_4 акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» (далі - ПАТ «Державний ощадний банк України») та приватного нотаріуса Криворізького міського нотаріального округу ОСОБА_6 про визнання припиненим правовідношення та скасування заборони.

В обґрунтування позову зазначив, що 23 грудня 2005 року між ним та Відкритим акціонерним товариством «Державний ощадний банк України», правонаступником якого є ПАТ «Державний ощадний банк України», укладено кредитний договір № 2176, згідно умов якого він отримав кредит в розмірі 200000 грн. під 19% річних зі строком остаточного повернення не пізніше 23.12.2008 року.

З метою забезпечення виконання зобовязань за кредитним договором, 23 грудня 2005 року укладено іпотечний договір, предметом якого є двокімнатна приватизована квартира, яка знаходиться на адресою: м. Кривий Ріг, Всебратське-2, 56/99.

17 грудня 2014 року Центрально-Міським районним судом м. Кривого Рогу ухвалено рішення, яким відмовлено в задоволенні позову ПАТ «Державний ощадний банк України» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості з підстав пропуску строку позовної давності.

Після набрання рішенням законної сили, позивач звернувся до відповідачів з проханням зняти заборону відчуження спірної квартири (предмета іпотеки), однак, йому відмовлено. У звязку з чим просив суд визнати припиненим зобовязання за іпотечним договором від 23.12.2005 року; зобовязати приватного нотаріуса Криворізького міського нотаріального округу ОСОБА_6 у 10-денний строк з дня набрання рішенням законної сили зняти заборону щодо відчуження нерухомого майна квартири № 99 за адресою: м. Кривий Ріг, Всебратське-2, будинок 56, та внести відповідні записи щодо припинення обтяження (заборона відчуження нерухомого майна) до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно щодо спірної квартири.

Рішенням Центрально-Міського районного суду м. Кривого Рогу від 07 червня 2016 року у задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 про визнання припиненими правовідношення та скасування заборони відмовлено у повному обсязі.

В апеляційні скарзі позивач ОСОБА_2 ставить питання про скасування рішення суду першої інстанції з ухваленням нового рішення про задоволення його вимог у повному обсязі, посилаючись на неповне з?ясування обставин справи та невідповідність висновків суду першої інстанції зазначеним обставинам.

Вважає, що суд першої інстанції помилково дійшов висновку про те, що право вимоги за зобовязанням залишається навіть після спливу строку основного зобовязання й не взяв до уваги наявність рішення Центрально-Міського районного суду м. Кривого Рогу від 17.12.2014 року, яким у задоволенні позову ПАТ «Державний ощадний банк України» до нього про стягнення заборгованості за кредитним договором відмовлено з підстав пропуску строку позовної давності, що свідчить не тільки про припинення первісного зобовязання, але і похідного, яким є іпотечне обтяження.

В запереченнях на апеляційну скаргу представник відповідача ПАТ «Державний ощадний банк України» просить апеляційну скаргу відхилити й залишити без змін рішення суду першої інстанції як законне та обґрунтоване.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах апеляційної скарги та заявлених позовних вимог, заперечень на неї, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволення за таких обставин.

Судом встановлено, що 23.12.2005 року між Відкритим акціонерним товариством «Державний ощадний банк України», правонаступником якого є Публічне акціонерне товариство «Державний ощадний банк України», та ОСОБА_2 укладено кредитний договір №2176, згідно умов якого, останньому надано грошові кошти, у національній валюті, у розмірі 200 000 грн., під 19% річних, зі сплатою комісійної винагороди та інших платежів в порядку, на умовах, та у строки, визначені цим Договором, на споживчі цілі, на 36 місяців, зі строком остаточного повернення не пізніше 23.12.2008 року (а.с. 4-6).

У подальшому між тими самими сторонами укладалися додаткові угоди від 28.10.2008 року, 01.12.2008 року, 23.06.2009 року, умовами яких продовжено строк дії кредитного договору до 23.12.2009 року.

З метою забезпечення виконання зобовязань за кредитним договором, між тими ж сторонами 23.12.2005 року укладено іпотечний договір, згідно умов якого ОСОБА_2 передав в іпотеку двокімнатну приватизовану квартиру, загальною площею 53,77 кв.м., житловою 29,7 кв.м., яка знаходиться на адресою: м. Кривий Ріг, Всебратське-2, 56/99, та належить йому на праві приватної власності на підставі договору дарування від 10.03.1995 року. Договір посвідчено приватним нотаріусом Криворізького міського нотаріального округу ОСОБА_6 та зареєстровано в реєстрі № 16083 (а.с.7-10).

На підставі іпотечного договору приватним нотаріусом Криворізького міського нотаріального округу ОСОБА_6 внесено відповідний запис про обтяження (заборону відчуження нерухомого майна) до Єдиного реєстру заборон відчуження обєктів нерухомого майна, реєстровий номер №509.

Рішенням Центрально-Міського районного суду міста ОСОБА_7 від 17.12.2014 року, яке набрало законної сили, у задоволенні вимог ПАТ «Державний ощадний банк України» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором №2176 від 23.12.2005 року, - відмовлено у звязку зі спливом строків позовної давності (а.с.16-17).

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив із того, що правові підстави для визнання іпотечного договору припиненим відсутні, оскільки відсутні підстави вважати припиненим зобовязання за основним договором.

Проте, повністю погодитися з вказаними висновками суду першої інстанції колегія суддів не може, виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 509 ЦК України, зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Зобов'язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Пунктом 1 ч. 2 ст. 11 ЦК України передбачено, що підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Згідно зі ст. 572 ЦК України, в силу застави кредитор (заставодержатель) має право у разі невиконання боржником (заставодавцем) зобов'язання, забезпеченого заставою, одержати задоволення за рахунок заставленого майна переважно перед іншими кредиторами цього боржника, якщо інше не встановлено законом (право застави).

Частиною 1 ст. 575 ЦК України передбачено, що іпотекою є застава нерухомого майна, що залишається у володінні заставодавця або третьої особи.

Відповідно до приписів ч. 5 ст. 3, ч. 1 ст. 17 Закону України «Про іпотеку», іпотека має похідний характер від основного зобов'язання і є дійсною до припинення основного зобов'язання або до закінчення строку дії іпотечного договору.

Статтею 266 ЦК України передбачено, що зі спливом позовної давності до основної вимоги вважається, що позовна давність спливла і до додаткової вимоги (стягнення неустойки, накладення стягнення на заставлене майно тощо).

Підставою для звернення до суду ОСОБА_2 з даним позовом стало, те, що рішенням Центрально-Міського районного суду м. Кривого Рогу від 17.12.2014 року, яке набрало законної сили 30.12.2014 року, відмовлено в задоволенні позовних вимог ПАТ «Державний ощадний банк України» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості.

Відповідно до частини 3 ст. 61 ЦПК України, обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Так, вищевказаним рішенням встановлено, що строк позовної давності відносно вимог ПАТ «Державний ощадний банк України» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором № 2176 від 23 грудня 2005 року станом на 09 жовтня 2013 року в розмірі 384819,18 грн. сплив й з цих підстав відмовлено в задоволенні позову (а.с. 16-17).

Обставини щодо спливу строку позовної давності, які встановлені рішенням Центрально-Міського районного суду м. Кривого Рогу від 17.12.2014 року у відповідності до ч.3 ст. 61 ЦПК України є преюдиційними.

Отже, сплив позовної давності, який є підставою для відмови у позові відповідно до ч. 4 ст. 267 ЦК України, означає, що вже жодна вимога не підлягає примусовому здійсненню за будь-якого розгляду суперечки, порушеної після цього моменту.

Відповідно до ст. 266 ЦК України, сплив позовної давності щодо вимоги про стягнення заборгованості за кредитним договором, виконання зобовязання за яким забезпечено іпотекою нерухомого майна, означає, що будь-які додаткові вимоги, пов'язані із обтяженням такого предмета не можуть бути задоволені, а сам предмет є вільним від обтяжень.

Відповідно до ст. 316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею незалежно від волі інших осіб.

Власник володіє користується та розпоряджається належним йому майном на власний розсуд (ч. 1 ст. 319 ЦК України).

Відповідно до ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Статтею ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» передбачено, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію («Конвенція про захист прав людини і основоположних свобод») та практику Суду (Європейського суду з прав людини та Європейської комісії з прав людини) як джерело права.

У рішенні від 20 вересня 2011 року у справі «ВАТ «Нафтова компанія «ЮКОС» проти Росії» Європейський суд з прав людини зазначив, що позовна давність - це законне право правопорушника уникнути переслідування або притягнення до суду після закінчення певного періоду після скоєння правопорушення. Боржник має певні матеріально-правові права, які безпосередньо пов'язані з позовною давністю.

Будь-який суд національної юрисдикції, вирішуючи питання про пропуск кредитором позовної давності, фактично вирішує питання не тільки про право кредитора на звернення до суду за захистом свого порушеного права, але й про право боржника бути звільненим від переслідування або притягнення до суду.

Таким чином, зі спливом строку позовної давності припиняється право вимоги («переслідування або притягнення до суду») боржника, а отже, припиняється зобовязання в розумінні ст. 509 ЦК України.

Право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні (ч.1 ст. 321 ЦК України).

Таким чином, враховуючи, що основне зобов'язання ОСОБА_2 за кредитним договором від №2176 від 23 грудня 2005 року перед відповідачем є припиненим, тому відсутні правові підстави для утримання під обтяженням чи обмеженням майна позивача переданого в іпотеку за іпотечним договором від 23 грудня 2005 року, що посвідчений приватним нотаріусом Криворізького міського нотаріального округу ОСОБА_6, реєстровий № 16083.

Однак, вирішуючи спір, суд першої інстанції не врахував ані обставин справи, ані вимог діючого законодавства й дійшов помилкового висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог ОСОБА_2 до ПАТ «Державний ощадний банк України» про визнання припиненим зобов'язання іпотеки.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що позовна вимога ОСОБА_2 до ПАТ «Державний ощадний банк України» про визнання припиненим зобов'язання іпотеки щодо квартири, яка знаходиться на адресою: м. Кривий Ріг, Всебратське-2АДРЕСА_1 (реєстраційний номер обєкта нерухомого майна 0), яке встановлене іпотечним договором, що посвідчений 23 грудня 2005 р. приватним нотаріусом Криворізького міського нотаріального округу ОСОБА_6, за реєстром № 16083 є правомірною та обґрунтованою, у звязку з чим рішення суду першої інстанції в частині відмови в задоволенні вказаної вимоги підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про задоволення позову в цій частині.

Перевіряючи доводи апеляційної скарги позивача щодо незаконності рішення суду стосовно відмови в задоволенні позовних вимог про зобовязання приватного нотаріуса Криворізького міського нотаріального округу ОСОБА_6 зняти заборону щодо відчуження нерухомого майна квартири № 99 за адресою: м. Кривий Ріг, Всебратське-2, будинок 56, та внесення відповідних записів щодо припинення обтяження (заборона відчуження нерухомого майна) до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно стосовно спірної квартири, колегія суддів виходить з наступного.

Відповідно до ч.3 ст. 653 ЦК України у разі зміни або розірвання договору зобов'язання змінюється або припиняється з моменту досягнення домовленості про зміну або розірвання договору, якщо інше не встановлено договором чи не обумовлено характером його зміни. Якщо договір змінюється або розривається у судовому порядку, зобов'язання змінюється або припиняється з моменту набрання рішенням суду про зміну або розірвання договору законної сили.

Згідно ч. 3 ст. 17 Закону України «Про іпотеку» відомості про припинення іпотеки підлягають державній реєстрації у встановленому законодавством порядку.

Зі змісту положень ч.3 ст. 44 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень та п.6 Постанови Кабінету Міністрів України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» від 25.12.2015 року № 1127, вбачається, що державна реєстрація припинення обтяження нерухомого майна іпотекою проводиться обтяжувачем, зокрема нотаріусом на письмову вимогу боржника.

Оскільки станом на день звернення позивача з даним позов до суду так само як і станом на день вирішення спору у даній справі, права та законні інтереси позивача щодо не зняття заборони відчуження нерухомого майна, накладеної приватним нотаріусом Криворізького міського нотаріального округу ОСОБА_6 у зв'язку з укладанням іпотечного договору від 23.12.2005 року порушені не були, тому що іпотечний договір є діючим й припинить свою дію з моменту ухвалення рішення, то заявлені вимоги є передчасними.

Виходячи з викладеного, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції щодо відмови в задоволенні позовних вимог ОСОБА_8 до приватного нотаріуса Криворізького міського нотаріального округу ОСОБА_6 й в цій частині рішення суду першої інстанції залишає без змін.

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, й враховуючи, що позивач є інвалідом ІІ групи й звільнений від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях, колегія суддів у відповідності до ст. 88 ЦПК України та п.п.2 п.1 ч.2 ст. 4, п.п. 6 п.1 ч.2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» стягує з відповідача на користь держави судовий збір за подання позовної заяви в розмірі 551,20 грн. та за подання апеляційної скарги в розмірі 606, 32 грн., всього на загальну суму 1157,52 грн.

Керуючись ст.ст. 303, 307, п.3, п. 4 ч. 1 ст. 309, ст.ст. 313-314, 316 ЦПК України колегія суддів, -

В И Р І Ш И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити частково.

Рішення Центрально-Міського районного суду м. Кривого Рогу від 07 червня 2016 року в частині відмови в задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 до ОСОБА_4 акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» про визнання припиненим правовідношення скасувати та ухвалити в цій частині нове рішення про задоволення цих позовних вимог.

Визнати припиненим зобов'язання іпотеки щодо квартири, загальною площею 53,77 кв.м., житловою 29,7 кв.м., яка знаходиться на адресою: м. Кривий Ріг, Всебратське-2АДРЕСА_1 (реєстраційний номер обєкта нерухомого майна 0), яке встановлене іпотечним договором, що посвідчений 23 грудня 2005 р. приватним нотаріусом Криворізького міського нотаріального округу ОСОБА_6, за реєстром № 16083 (реєстраційний номер вищезгаданого об'єкту в Реєстрі прав власності на нерухоме майно (РПВН) № 237211).

В іншій частині рішення суду залишити без змін.

Стягнути з ОСОБА_4 акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» на користь держави судовий збір в розмірі 1157,52 грн.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення, але може бути оскаржене у касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання ним законної сили.

Головуючий: Л.В. Михайлів

Судді: А.П. Барильська

ОСОБА_9