Справа № 558/226/16-ц
номер провадження 2/558/111/16
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 липня 2016 року смт. Демидівка Рівненської області

Демидівський районний суд Рівненської області у складі:

суддя Мельник Д.В.,

секретар судового засідання Хомяк О.О.,

з участю:

позивач ОСОБА_1,

відповідач ОСОБА_2,

представник відповідача ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_4 сільської Ради Демидівського району Рівненської області та ОСОБА_2 про визнання права власності на спадкове майно, -

В С Т А Н О В И В:

Громадянка ОСОБА_1 звернулася з позовом до ОСОБА_4 сільської Ради Демидівського району Рівненської області та ОСОБА_2 про визнання за нею права власності на спадкове майно за законом, що залишилося після смерті її батька ОСОБА_5, а саме на земельну частку (пай) в розмірі 3,12 умовних кадастрових гектари, що знаходиться на території ОСОБА_4 сільської Ради Демидівського району Рівненської області, сертифікат серія РВ №0093835 від 17.12.1996 року.

Відповідач ОСОБА_4 сільська Рада Демидівського району Рівненської області, в особі її голови ОСОБА_3, позов визнала частково.

Відповідач ОСОБА_2 позов не визнала.

Позивачка ОСОБА_1 під час розгляду справи по суті суду пояснила, що 31.10.2002 року в селі Пашева Демидівського району Рівненської області помер її батько ОСОБА_5. На момент смерті батька, ОСОБА_1 проживала в ІНФОРМАЦІЯ_1 і була неповнолітньою. Позивачка ОСОБА_1 вважає, що так як на момент смерті батька вона була неповнолітньою, то вона фактично прийняла його спадщину.

Про те, що батько був власником земельної частки на території ОСОБА_4 сільської Ради Демидівського району, позивачка дізналася із оголошення в газеті посадових осіб органів місцевого самоврядування. Позивачка вказала, що у неї немає документів, які б підтверджували належність земельної частки її батькові, тому вона давала оголошення в газеті про втрату сертифікату. Так як нотаріус відмовив позивачці ОСОБА_1 у видачі свідоцтва про право на спадщину на дану земельну ділянку, то вона змушена звернутися із заявою до суду.

Представник відповідача ОСОБА_4 сільської Ради Демидівського району сільський голова ОСОБА_3 позов визнав частково та вважає, що позивачка ОСОБА_1 та відповідачка ОСОБА_6 зобовязані особисто вирішити питання про належність земельної частки. ОСОБА_3 підтвердив, що померлому ОСОБА_5 належить земельна частка (пай) на території ОСОБА_4 сільської Ради. Так як дана земельна частка не була успадкована, то сільська Рада зверталася із оголошенням до преси про визнання даного майна відумерлим.

Відповідач ОСОБА_2Ф позов не визнала, суду пояснила, що дійсно проживала без укладення шлюбу з померлим ОСОБА_5 Останній є біологічним батьком її сина ОСОБА_7. На думку відповідачки ОСОБА_2, позивачка ОСОБА_1 незаконно отримала повторне свідоцтво про смерть батька, так як оригінал свідоцтва про смерть ОСОБА_5 знаходиться у відповідачки.

Відповідачка вказала, що сертифікат ОСОБА_5 на земельну частку (пай) знаходиться у неї, тому позивачці не було необхідності оголошувати його втраченим.

Взявши до уваги пояснення сторін по справі, дослідивши та оцінивши письмові докази по справі, суд вважає, що позов підлягає до задоволення зі слідуючих підстав.

Так, судом встановлено, що 31 жовтня 2002 року в селі Пашева Демидівського району Рівненської області помер громадянин ОСОБА_5. До складу сімї ОСОБА_5, на момент його смерті, входили співмешканка ОСОБА_2, син співмешканки ОСОБА_8 , син ОСОБА_7, невістка ОСОБА_9 (а.с.9,10).

Відповідно до прикінцевих та перехідних положень діючого Цивільного кодексу України від 1.01.2004 року, його норми застосовуються до цивільних відносин, що виникли після набрання ним чинності (тобто після 1 січня 2004 року). Відповідно до пункту №1 Постанови Пленуму Верховного суду України №7 від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування», у разі відкриття спадщини до 1 січня 2004 року, застосовується чинне на той час законодавство, зокрема, відповідні правила Цивільного кодексу Української РСР, у тому числі щодо прийняття спадщини, кола спадкоємців за законом.

18 квітня 2016 року приватним нотаріусом Демидівського районного нотаріального округу Рівненської області ОСОБА_10 за заявою ОСОБА_1, на підставі ст.529 Цивільного кодексу УРСР від 18.07.1963 року, було заведено спадкову справу №70/2016 щодо спадщини, яка відкрилася 31.10.2002 року внаслідок смерті її батька ОСОБА_5 Спадкоємцем за законом на майно померлого ОСОБА_5 є позивачка ОСОБА_1, яка вступила в спадщину, так як була неповнолітньою на момент смерті батька (а.с.13,14).

Письмові докази по справі (копія особистого паспорта позивачки МЮ 144457 від 13.08.2007 року, копія свідоцтва про народження 11-ГЮ №472981 від 05.09.1987 року, копія свідоцтва про шлюб серії 1-ГЮ №018483 від 27.03.2007 року) підтверджують, що позивачка ОСОБА_1 є дочкою померлого ОСОБА_5 (а.с.6,11,12).

Таким чином, до правовідносин щодо прийняття ОСОБА_1 спадщини свого батька ОСОБА_5, який помер 31 жовтня 2002 року, необхідно застосовувати норми Цивільного кодексу Української РСР від 18.07.1963 року.

Норми ст.524 Цивільного кодексу Української РСР від 18.07.1963 року вказують на те, що спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом. Спадкоємство за законом має місце, коли воно не змінено заповітом.

Згідно із інформаційною довідкою зі Спадкового реєстру (заповіти/спадкові договори) №43623929 від 18.04.2016 року, за життя померлий ОСОБА_5 заповітів не залишав, спадкових договір не укладав (а.с.36).

Суд робить висновок про те, що спадкоємство майна померлого ОСОБА_5 здійснюється за законом, згідно з нормами Цивільного кодексу Української РСР від 18.07.1963 року.

Відповідно до ч.1 ст.529 Цивільного кодексу України, при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є діти померлого.

Норми цивільного кодексу УРСР від 18.07.1963 року прямо не вказували на на те, що неповнолітні особи вважаються такими, що прийняли спадщину. Норми ч.4 ст.1268 діючого Цивільного кодексу України вказують на те, що неповнолітні вважаються такими, що прийняли спадщину. У відповідності до ч.2 ст.5 Цивільного кодексу України, акти цивільного стану мають зворотню дію у часі, якщо вони помякшують цивільну відповідальність особи. Таким чином, норми ч.4 ст.1268 діючого Цивільного кодексу України мають чинність щодо правовідносин до прийняття ОСОБА_1 спадщини померлого батька ОСОБА_5, вважаючи що на момент смерті батька відповідачка ОСОБА_1 була неповнолітньою.

Суд робить синовок про те, що дочка померлого ОСОБА_5 позивачка ОСОБА_1, у відповідності до ст.ст. 524, 529, 549 Цивільного кодексу Української РСР від 18.07.1963 року, ч.2 ст.5, ч.4 ст.1268 Цивільного кодексу України, як спадкоємиця за законом, є такою, що прийняла спадщину померлого батька, так як на момент смерті свого батька (31.10.2002 року) була неповнолітньою особою (а.с.9,11).

У дослідженій судом постанові №02-31/368 від 18.05.2016 року приватного нотаріуса Демидівського районного нотаріального округу Рівненської області вказано про неможливість видачі позивачці ОСОБА_1 свідоцтва про право на спадщину за законом на право на земельну частку (пай) у розмірі 3.12 умовних кадастрових гектари на території ОСОБА_4 сільської Ради, у звязку з відсутністю правовстановлюючих документів, які підтверджують право померлого ОСОБА_5 на дане нерухоме майно (а.с.14).

Відповідно до ч. 3 п. 23 Постанови Пленуму Верховного суду України № 7 від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування», у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину, особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.

Згідно до письмового листа відділу Держгеокадастру у Демидівському районі Рівненської області встановлено, що громадянину ОСОБА_5 видавався сертифікат на право на земельну частку (пай) серії РВ №0093835 від 17.12.1996 року на площу 3.12 умовних кадастрових гектари. Вартість даної земельної частки на території ОСОБА_4 сільської Ради Демидівського району Рівненської області станом на 01.01.2016 рік становить 155 294 гривні (а.с.16-18).

В газеті «Вісник Демидівщини» від 22.04.2016 року, надруковано оголошення про визнання недійсним втраченого сертифікату на земельну частку(пай) серії РВ №0093835 виданого на імя ОСОБА_5 (а.с.15).

У відповідності до копії свідоцтва про народження 11-ГЮ №250704 від 18.01.1989 року, батьком ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_2 є ОСОБА_5 (а.с.37). При цьому, досліджений судом повний витяг з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про народження № 7 від 12.05.2016 року підтверджує показання відповідачки ОСОБА_2 про те, що відомості щодо батька народженого 24.12.1988 року ОСОБА_7 внесені до актового запису про народження за заявою та вказівкою матері. Батьком ОСОБА_7 вказаний ОСОБА_11 (а.с.34,35).

Відповідно до ст.125 Сімейного кодексу України, якщо мати та батько дитини не перебувають у шлюбі між собою, походження дитини від батька визначається за спільною заявою як матері так і батька дитини. Суд робить висновок про те, що ОСОБА_7, який проживав з померлим ОСОБА_5 на момент його смерті, не знаходиться з ним у родинних відносинах та немає права на спадкування його майна.

Таким чином, позивачка ОСОБА_1, як спадкоємиця за законом першої черги, має право на спадкування земельної частки, яка за життя належала її померлому батьку ОСОБА_5 В позасудовому порядку позивачка ОСОБА_1 немає можливості реалізувати своє право на дане спадкове майно. Суд вважає необхідним, у відповідності до ст.16 Цивільного кодексу України, захистити цивільне право ОСОБА_1 шляхом визнання її права на спадкове майно.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 3, 10, 15, 57, 60, 174, 212-215, 218 Цивільного процесуального кодексу України, Цивільним кодексом УРСР 1963 року,-

В И Р І Ш И В :

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_4 сільської Ради Демидівського району Рівненської області та ОСОБА_2 про визнання права власності на спадкове майно задовольнити повністю.

Визнати за ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_3, право власності на спадкове майно за законом, що залишилося після смерті ОСОБА_5, а саме на земельну частку (пай) в розмірі 3,12 умовних кадастрових гектарах, що знаходиться на території ОСОБА_4 сільської Ради Демидівського району Рівненської області, сертифікат серія РВ №0093835 від 17.12.1996 року.

Рішення може бути оскаржене до судової палати у цивільних справах апеляційного загального суду Рівненської області через Демидівський районний суд шляхом подання в десятиденний строк з дня його проголошення апеляційної скарги.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя Д.В.Мельник