АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХМЕЛЬНИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
_____________________________________________________________________
Справа № 686/7277/16-ц
Провадження № 22-ц/792/1329/16
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 липня 2016 року м. Хмельницький

Колегія суддів

судової палати у цивільних справах

Апеляційного суду Хмельницької області

у складі:

ОСОБА_1 (головуючий)

ОСОБА_2, ОСОБА_3

секретар судового засідання Філіпчук О.С.

з участю: ОСОБА_4

розглянула у відкритому судовому засіданні за апеляційною скаргою публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» на заочне рішення Хмельницького міськрайонного суду від 10 травня 2016 року цивільну справу за позовом публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_4 про стягнення заборгованості.

Заслухавши доповідь судді, пояснення осіб, які беруть участь у справі, ознайомившись з доводами апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, колегія суддів

в с т а н о в и л а :

Звертаючись в суд з позовом до ОСОБА_4 ПАТ КБ «ПриватБанк» вказувало, що відповідно до укладеного договору № б/н від 05.08.2010 р. ОСОБА_4 отримав кредит у розмірі 100 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає стоку дії картки. Пунктом 2.1.1.2.3, п. 2.1.1.2.4. Умов та Правил надання банківських послуг» передбачене право банку щодо зміни кредитного ліміту. Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг», «Правилами користування платіжною карткою», затверджених наказом № СП-20100256 від 06.03.2010 р. та «Тарифами банку», які викладені на банківському сайті, складає між ним та банком договір, що підтверджується підписом у заяві. Банк нараховує відсотки за користування кредитом в розмірі встановленому «Тарифами Банку», які викладені на банківському сайті, з розрахунку 360 календарних днів на рік, що підтверджується п. 2.1.1.12.6 «Правил користування платіжною карткою.

Банк свої зобовязання за договором та угодою виконав в повному обсязі, проте, відповідач в порушення умов кредитного договору, ст.ст. 509, 526, 1054 ЦК України зобовязання за договором не виконав не надавав своєчасно банку грошові кошти на погашення заборгованості за кредитом, відсотками та іншими витратами відповідно до умов договору. Станом на 29.02.2016 р. ОСОБА_4 заборгував ПАТ КБ «ПриватБанк» 11192 грн. 08 коп., з яких 1860 грн. 32 коп. - заборгованість за кредитом; 5692 грн. 61 коп. - заборгованість по процентам за користування кредитом; 2630 грн. - заборгованість за пенею та комісією; а також штрафи відповідно до п. 2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг: 500 грн. - штраф (фіксована частина, 509 грн. 15 коп. - штраф (процентна складова).

Тому, ПАТ КБ «ПриватБанк» просив суд стягнути на його користь з відповідача заборгованість за кредитним договором № б/н від 05.08.2010 р. у розмірі 11192 грн. 08 коп.

Заочним рішенням Хмельницького міськрайонного суду від 10 травня 2016 року у задоволенні позову ПАТ КБ «ПриватБанк» до ОСОБА_4 про стягнення заборгованості відмовлено.

В апеляційній скарзі ПАТ КБ «ПриватБанк» просить скасувати вказане рішення суду та постановити нове рішення, яким позовні вимоги банку задоволити.

На підтвердження незаконності рішення суду зазначається про неправильне застосування норм матеріального права, неповне зясування обставин справи. Суд прийшов до помилкового висновку про сплив позовної давності для звернення до суду з позовом. Судом не враховані вимоги ч. 1 ст. 598, ст.ст. 599-601, 604-609 ЦК України. Судом не встановлено, що ОСОБА_4 повернув банку отримані у кредит кошти у сумі 1860 грн. 32 коп. (збільшений ліміт) і проти цього не висловлювався сам ОСОБА_4 і у запереченні на позовну заяву відповідач наполягав лише на доведенні пропущення банком позовної давності та застосування судом наслідків її спливу. Судом не встановлені і інші факти чи обставини, які б свідчили про припинення зобовязань між банком та відповідачем. Враховуючи, що правовідносини сторін за договором банківських послуг від 05.08.2010 року є дійсними, за його умовою та положенням цивільного законодавства строк погашення процентів за кредитом повинно здійснюватися щомісячно, а відповідач просив застосувати строк позовної давності, місцевий суд мав зробити висновок про необхідність стягнення процентів за останні три роки та неустойки за останній рік до звернення банку до суду з цим позовом, що є складовою заявлених банком вимог.

В засідання апеляційного суду представник ПАТ КБ «ПриватБанк» не зявився, про день, час та місце слухання справи повідомлений у встановленому законом порядку.

Відповідач ОСОБА_4 апеляційну скаргу не визнав, рішення суду вважає законним і обґрунтованим.

Колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних мотивів.

Судом першої інстанції встановлено, що відповідно до укладеного договору № б/н від 05.08.2010 р. ОСОБА_4 отримав кредит у сумі 100 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки.

Згідно п.п. 2.1.1.5.5, п. 2.1.1.5.6 Умов та правил надання банківських послуг, позичальник зобовязується погашати заборгованість за кредитом, відсотками за його використання, за перевитрати платіжного ліміту, також оплачувати комісії на умовах, передбачених цим договором; у разі невиконання зобовязань за договором на вимогу банку виконати зобовязання з повернення кредиту (у тому числі простроченого кредиту овердрафту), оплати винагороди банку.

Станом на 29.02.2016 р. ОСОБА_4 заборгував банку 11192 грн. 08 коп., з яких 1860 грн. 32 коп. заборгованість за кредитом; 5692 грн. 61 коп. заборгованість по процентам за користування кредитом; 2630 грн. заборгованість за пенею та комісією; а також штрафи відповідно до пункту 2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг: 500 грн. штраф (фіксована частина); 509 грн. 15 коп. штраф (процентна складова).

Згідно п. 1.1.7.32 Умов та правил надання банківських послуг, строк позовної давності щодо вимог банку з повернення кредиту, оплати процентів за користування кредитом, винагороди, неустойки пені, штрафів, витрат банку складає 50 років.

Умови та правила надання банківських послуг відповідачем ОСОБА_4 не підписані, а тому їх не можна вважати складовою частиною укладеного між сторонами договору.

У заяві позичальника від 05 серпня 2010 р. домовленості сторін щодо збільшення строку позовної давності немає.

Згідно розрахунку заборгованості по кредиту відповідач ОСОБА_4 останній платіж на погашення кредиту вніс 5 жовтня 2010 р., а ПАТ КБ «ПриватБанк» звернувся до суду з позовом про стягнення заборгованості за договором № б/н від 05.08.2010 р. 31 березня 2016 р.

Враховуючи строки позовної давності, в межах яких особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу, передбачені ст. 257, ч. 2 ст. 258 ЦК України, суд першої інстанції прийшов до правильного висновку про пропуск ПАТ КБ «ПриватБанк» строку для звернення до суду із позовом до ОСОБА_4 про стягнення заборгованості за договором № б/н від 05.08.2010 р.

Норми матеріального права застосовані судом правильно, порушень процесуального закону, які б були підставою для скасування рішення, судом не допущено. Тому наявні підстави для відхилення апеляційної скарги на підставі ст. 308 ЦПК України.

Доводи апеляційної скарги про те, що суд прийшов до помилкового висновку про сплив позовної давності для звернення до суду з позовом; судом не враховані вимоги ч. 1 ст. 598, ст.ст. 599-601, 604-609 ЦК України; не встановлено, що ОСОБА_4 повернув банку отримані у кредит кошти у сумі 1860 грн. 32 коп. (збільшений ліміт) і проти цього не висловлювався сам ОСОБА_4 і у запереченні на позовну заяву відповідач наполягав лише на доведенні пропущення банком позовної давності та застосування судом наслідків її спливу, спростовуються наступними обставинами.

Відповідно до ст. 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (ст. 257 ЦК України).

Позовна давність в один рік застосовується, зокрема, до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені) (п. 1 ч. 2 ст. 258 ЦК України).

За ч.1 ст. 259 ЦК України позовна давність, встановлена законом, може бути збільшена за домовленістю сторін.

Договір про збільшення позовної давності укладається у письмовій формі.

Відповідно до ч. 4 ст. 267 ЦК України сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

Встановлено, що у заяві ОСОБА_4 від 05 серпня 2010 р. на отримання кредиту відсутні умови щодо збільшення строку позовної давності.

Умови та правила надання банківських послуг, пунктом 1.1.7.32 яких встановлено позовну давність щодо вимог банку з повернення кредиту, оплати процентів за користування кредитом, винагороди, неустойки пені, штрафів, витрат банку, тривалістю 50 років, відповідачем ОСОБА_4 не підписані.

Таким чином, умови та правила надання банківських послуг не можна вважати складовою частиною договору № б/н від 05.08.2010 р. 31 березня 2016 р.

Крім того, в матеріалах справи відсутні докази, які б підтверджували, що саме ці Умови розумів відповідач, підписуючи заяву позичальника.

Оскільки відповідач останній платіж за договором здійснив 5 жовтня 2010 р., а ПАТ КБ «ПриватБанк» звернувся до суду з позовом про стягнення заборгованості за договором № б/н від 05.08.2010 р. 31 березня 2016 р., суд правомірно за заявою відповідача застосував позовну давність, тривалість якої визначена ст. 257, ч. 2 ст. 258 ЦК України, та відмовив у задоволенні позову саме з цієї підстави.

З цих мотивів не впливає на законність рішення суду і доводи про те, що місцевий суд мав зробити висновок про необхідність стягнення процентів за останні три роки та неустойки за останній рік до звернення банку до суду з цим позовом.

Інші підстави в межах доводів апеляційної скарги для скасування рішення суду відсутні.

Керуючись ст. ст. 307, 308, 313. 314, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» відхилити.

Заочне рішення Хмельницького міськрайонного суду від 10 травня 2016 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий: підпис Суддя: підпис Суддя: підпис

З оригіналом згідно: суддя Апеляційного суду М.М. Пастощук

===============================================================

Головуючий у І інстанції Логінова С.М.

Доповідач - Пастощук М.М. Категорія № 19, 27