Справа № 459/637/16 Головуючий у 1 інстанції: Грабовський В.В.
Провадження № 22-ц/783/4499/16 Доповідач в 2-й інстанції: ОСОБА_1 Т. І.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 вересня 2016 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду Львівської області в складі:

головуючого-судді: Приколоти Т.І.

суддів: Мікуш Ю.Р., Павлишина О.Ф.

при секретарі: Івановій О.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Львові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Червоноградського міського суду Львівської області від 6 травня 2016 року у справі за позовом Публічного акціонерного товариства (далі ПАТ) «Універсал Банк» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості,-

встановила:

Рішенням Червоноградського міського суду Львівської області від 6 травня 2016 року частково задоволено позов ПАТ «Універсал Банк» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ПАТ «Універсал Банк» заборгованість за кредитним договором №079-2008-794 від 15 квітня 2008 року 3% відсотки річних у розмірі 32357,86 грн. та 485,12 грн. сплаченого судового збору.

У решті позову відмовити.

Рішення суду оскаржила ОСОБА_2

Апелянт вважає, що рішення суду ухвалене з порушенням норм матеріального та процесуального права при неповно з'ясованих обставинах, що мають значення для справи, а висновки суду не відповідають дійсним обставинам справи. Просить скасуванти оскаржуване рішення в частині стягнення 3% річних, та в цій частині ухвалити нове рішення про відмову в позові. Вказує, щорішенням Червоноградського міського суду Львівської області від 21 квітня 2011 року з неї стягнуто заборгованість за кредитним договором на користь ПАТ «Універсал Банк» у розмірі 51674,50 доларів США. Зазначає, що рішення перебуває на виконанні, частково виконане.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи в межах доводів апеляційної скарги та заявлених позовних вимог, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу належить відхилити.

Статтями 10, 60 ЦПК України, встановлено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі.

Встановлено, що 15 квітня 2008 року між ВАТ «Універсал Банк», правонаступником якого є ПАТ «Універсал Банк», та відповідачем було укладено кредитний договір (на споживчі потреби) № 079-2008-794 встановлено строк повернення кредиту до 10 квітня 2028 року. Відповідно до умов договору банк зобовязується надавати позичальнику кредитні кошти у сумі 49600 доларів США.

З копії рішення Червоноградського міського суду Львівської області від 21 квітня 2011 року вбачається, що з ОСОБА_2 на користь ПАТ «Універсал Банк» стягнуто заборгованість за кредитним договором № 079-2008-794 від 15 квітня 2008 року у розмірі 51674,50 доларів США, що еквівалентно в національній валюті України за офіційним курсом НБУ станом на дату розрахунку 407711, 81 грн.

Відповідно до поданого позивачем розрахунку, виконаного станом на 8 лютого 2016 року, із вищевказаної суми заборгованості за період з 21 квітня 2011 року по 8 лютого 2016 року сплачено 48180грн.; несплачена сума складає 359531,81 грн. (а.с. 7).

Згідно ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

На підставі аналізу наявних у справі доказів суд прийшов до вірного висновку про стягнення з відповідача 3% річних від простроченої суми невиконаного грошового зобовязання, що становить 32357,86 грн.

Встановлено, що кредит відповідачеві було надано в іноземній валюті доларах США, інфляційні втрати у звязку з неналежним невиконанням відповідачем грошового зобовязання не виникли.

Відповідно до роз»яснень у п. п. 10, 16 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ від 30 березня 2012 року №5 "Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин", згідно зі статтею 99 Конституції України грошовою одиницею України є гривня. Вказана стаття визначає правовий статус гривні, але не встановлює сферу її обігу.

Статтею 192 ЦК України передбачено, що іноземна валюта може використовуватися в Україні у випадках і в порядку, встановлених законом. Отже, банк як фінансова установа, отримавши у встановленому законом порядку (ст.ст. 19, 47 Закону України «Про банки і банківську діяльність» ) банківську та генеральну ліцензії на здійснення валютних операцій або письмовий дозвіл на здійснення операцій із валютними цінностями, який до переоформлення Національним банком України відповідних ліцензій на виконання вимог пункту 1 розділу II Закону України від 15 лютого 2011 року №3024-VI "Про внесення змін до деяких законів України щодо регулювання діяльності банків" є генеральною ліцензією на здійснення валютних операцій, має право здійснювати операції з надання кредитів у іноземній валюті (пункт 2 статті 5 Декрету про валютне регулювання).

Саме по собі зростання/коливання курсу іноземної валюти не є достатньою підставою для розірвання кредитного договору на підставі статті 652 ЦК України, оскільки зазначене стосується обох сторін договору й позичальник при належній завбачливості міг, виходячи з динаміки зміни курсів валют із моменту введення в обіг національної валюти та її девальвації, передбачити в момент укладення договору можливість зміни курсу гривні України до іноземної валюти, а також можливість отримання кредиту в національній валюті.

Колегія суддів вважає, що оскаржуване рішення ухвалене судом на підставі наявних у справі доказів, оцінених судом належним чином кожного окремо на їх достовірність, допустимість та достатність, взаємний звязок у сукупності; встановлених судом обставини.

При встановленні зазначених обставин судом першої інстанції не було порушено норм матеріального і процесуального права, рішення суду відповідає вимогам закону та обставинам справи. Висновки суду ґрунтуються на аналізі зібраних по справі доказів.

З такими висновками суду належить погодитися, оскільки ним правильно визначено характер спірних правовідносин та встановлено дійсні обставини справи. Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду. Підстави для скасування рішення суду відсутні.

Керуючись ст. 303, п.1 ч.1, ст.307, ст.ст. 308, 313, ч.1 п.1 ст.314, ст.315, 319 ЦПК України, колегія суддів,-

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Червоноградського міського суду Львівської області від 6 травня 2016 року залишити без змін.

Ухвала Апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення і з цього часу протягом двадцяти днів може бути оскаржена безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий:

Судді: