Справа №463/45/15-ц
Провадження №2/463/102/16
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 січня 2016 року Личаківський районний суд м. Львова

в складі: головуючого судді - Шеремети Г. І.

при секретарі с/з - ОСОБА_1

за участю позивача - ОСОБА_2

представника позивача - ОСОБА_3

представника відповідача - ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові справу за позовом ОСОБА_2 до Львівського національного університету ветеринарної медицини та біотехнологій імені ОСОБА_5 про стягнення заробітньої плати, суд

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з позовом, просив стягнути з Львівського національного університету ветеринарної медицини імені ОСОБА_5 на його користь 116 787,95 грн. безпідставно невиплаченої заробітної плати та 5000,00 грн. моральної шкоди.

Позовні вимоги мотивує тим, що 27.06.2007 року між ним та відповідачем будо укладено контракт строком на сім років. Наказом по академії від 31.07.2007 року йому продовжено термін роботи за контрактом на сім років на посаді доцента кафедри ветинарно-санітарної і радіологічної експертизи, стандартизації та сертифікації (далі ВСРЕСС) на 0,5 ставки з окладом 662грн.+ 30% за вислугу років по спецфонду та на посаді доцента кафедри екології на 0,5 ставки з окладом 662грн.+ 30% за вислугу років по спецфонду. У період з липня 2007 року по серпень 2009 року відповідач в повній мірі виконував взяті на себе за контрактом зобовязання. Однак у вересні 2009 року в односторонньому порядку зменшив позивачеві посадові оклади доцента кафедри ВСРЕСС та кафедри екології (з 2011 року кафедра екології та біології) з 0,5 на 0,25. У звязку з реформуванням у вересні 2012 року кафедри ВСРЕСС позивача без його згоди наказом університету від 27.04.2012 року переведено з 01.07.2012 року на кафедру екології та біології, здійснюючи оплату праці з вересня 2012 року по вересень 2013 року у розмірі 0,25 посадового окладу виключно доцента кафедри екології та біології. З вересня 2013 року по червень 2014 року відповідач здійснював оплату праці позивачеві в розмірі 0,5 посадового окладу виключно доцента кафедри екології та біології. У звязку з чим позивач вважає, що, вчиняючи такі дії, позивач грубо порушив вимоги законодавства про працю та про оплату праці в тому числі, чим порушив його конституційно закріплене та гарантоване йому право на працю та гідну її оплату, а також завдав йому матеріальної та моральної шкоди. Тому звернувся до суду з відповідним позовом, який просить задоволити.

Позивач та його представник в судовому засіданні позов підтримав в повному обсязі з підстав передбачених у ньому.

Представник відповідача проти позову заперечив, вимоги позивача вважає безпідставним. Додатково пояснив, що 27.06.2007 року з ОСОБА_2 було укладено контракт на роботу без визначення ставки, яка залежить від обсягу педнавантаження. Наказом по академії від 31.07.2007 року положення контракту конкретизовано посади та обєми їх навантаження. Відповідач стверджував, що контрактом від 27.06.2007 року обумовлено роботу ОСОБА_2 лише на кафедрі ВСРЕСС, а наказом від 31.07.2007 року 361-3 визначено обєм педнавантаження 0,5 ставки. Додатково 0,5 ставки на кафедрі екології, визначені лише наказом, представник відповідача вважає сумісництвом щодо роботи на кафедрі ВСРЕСС і оплата такої роботи здійснюється «по спецфонду», тобто за наявності зароблених академією коштів є робота та відповідна оплата. У звязку з цим представник відповідача відстоював позицію, відповідно до якої, зважаючи на положення ст.48 ЗУ «Про вищу освіту», позивач мав законом гарантоване право працевлаштування лише на 0,5 ставки. Перевід ОСОБА_2 з кафедри ВСРЕСС на кафедру екології та біології не вважає незаконним, оскільки, на його думку, в даному випадку не мало місця порушення 2-місячного строку на повідомлення.

З'ясувавши обставини справи, заслухавши думку учасників процесу, постановляючи рішення відповідно до вимог ст. 215 ЦПК України, суд вважає, що позов слід задоволити з наступних підстав.

Судом встановлено, що 27.06.2007 робу між Львівською національною академією ветеринарної медицини ім. С.З. Гжицького та ОСОБА_2 було укладено контракт з науково-педагогічним працівником академії, згідно якого останнього було призначено на посаду доцента кафедри ВСЕРЕСС Львівської національної академії ветеринарної медицини ім. С.З. Гжицького на термін з 27.06.2007 року до 27.06.2014 року. Пунктом 4.1 контракту передбачено виплату науково-педагогічному працівникові академії за рахунок коштів академії заробітної плати (посадового окладу) в розмірі, встановленому Кабінетом Міністрів України (а.с.6-10).

Згідно витягу з наказу по Львівській національній академії ветеринарної медицини ім. С.З. Гжицького №361-3 від 31.2007 року, ОСОБА_2, доценту кафедри ВСРЕСС, продовжено термін роботи, за контрактом, на 7 років, з 1 липня 2007 року по 30 червня 2014 року, на посаді доцента кафедри ВСРЕСС, на 0,5 ставки з окладом 662грн.+ 30% за вислугу років по спецфонду та на посаді доцента кафедри екології на 0,5 ставки з окладом 662грн.+ 30% за вислугу років по спецфонду (а.с.11).

Суд вважає хибною позицію представника відповідача, відповідно до якої визначені лише наказом додаткові 0,5 ставки на кафедрі екології є сумісництвом щодо роботи на кафедрі ВСРЕСС і оплата такої роботи здійснюється «по спецфонду», тобто за наявності зароблених академією коштів є робота та відповідна оплата. Оскільки у відповідності до п.1 Положення про умови роботи за сумісництвом працівників державних підприємств, установ та організацій, затвердженого наказом Міністерства праці України, міністерства юстиції України,Міністерства фінансів України від 28.06.1993 року №43, сумісництвом вважається виконання працівником, крім своєї основної, іншої регулярної оплачуваної роботи на умовах трудового договору у вільний від основної роботи час на тому ж або іншому підприємстві, в установі, організації або у громадянина (підприємця, приватної особи) за наймом. Виконання повноважень доцента на кафедрі екології не було предметом окремого трудового договору, а відтак не може вважатися сумісництвом. В даному випадку необхідно вести мову про суміщення посад, тобто виконання працівником поряд з основною роботою, обумовленою трудовим договором, додаткової роботи за іншою професією чи посадою на тому самому підприємстві, в установі, організації протягом установленої законодавством тривалості робочого дня.

З матеріалів позовної заяви вбачається, що у вересні 2009 року відповідачем було в односторонньому порядку без згоди позивача зменшено його посадовий оклад як доцента кафедри ВСРЕСС з 0,5 до 0,25 та як доцента кафедри екології з 0,5 до 0,25. Неодноразові вимоги суду про представлення відповідних документів, на підставі яких здійснювалось зменшення посадового окладу, відповідачем проігноровано. Більше того, представником відповідача не надано суду належного обґрунтування порушень відповідачем норм ст.33 КЗпПУ щодо обовязкового отримання згоди працівника на зміну істотних умов праці. Суд критично оцінює покликання представника відповідача про неналежне виконання ОСОБА_2 своїх посадових обовязків як на підставу зменшення його посадового окладу, оскільки жодних, підтверджуючих невиконання посадових обв'язків, документів чи документів про застосування до нього заходів дисциплінарної відповідальності, порушення трудової дисципліни, не надав.

З цих же підстав суд критично оцінює пояснення допитаних свідків ОСОБА_6 та ОСОБА_7, які пояснили, що заробітню плату ОСОБА_2 було зменшено у зв'язку з неналежним виконанням ОСОБА_2 своїх професійних обов'язків, індивідуального плану викладача та відсутністю у нього необхідного педагогічного навантаження.

Згідно наказу №262 від 27.04.2012 року, з 01.07.2012 року доц. ОСОБА_2 переведено з кафедри ВСРЕСС на кафедру екології та біології (а.с.12). За твердженням позивача про цей наказ йому стало відомо лише у вересні 2012 року, більше того на зворотній стороні вказаного наказу, де передбачено перелік осіб, які з ним ознайомлені, підпис ОСОБА_2 відсутній, у звязку з чим суд приходить до висновку про порушення відповідачем норм ст.33 КЗпПУ, відповідно до якої у зв'язку із змінами в організації виробництва і праці допускається зміна істотних умов праці при продовженні роботи за тією ж спеціальністю, кваліфікацією чи посадою. Про зміну істотних умов праці - систем та розмірів оплати праці, пільг, режиму роботи, встановлення або скасування неповного робочого часу, суміщення професій, зміну розрядів і найменування посад та інших - працівник повинен бути повідомлений не пізніше ніж за два місяці.

У звязку з переведенням позивача 01.07.2012 року з кафедри ВСРЕСС на кафедру екології та біології, його посадовий оклад як доцента цієї кафедри складав з вересня 2012 по вересень 2013 року 0,25, а з вересня 2013 року і до закінчення дії контракту був збільшений і становив 0,5.

Статтею 23 Закону України «Про наукову і науково-технічну діяльність» передбачено, що оплата праці наукового працівника повинна забезпечувати достатні матеріальні умови для ефективної самостійної творчої діяльності, підвищення престижу професії наукового працівника, стимулювати залучення талановитої молоді в науку та підвищення кваліфікації наукових працівників. Заробітна плата наукових працівників складається з посадових окладів (ставок), премій, доплати за наукові ступені, вчені звання, надбавки за стаж наукової (науково-педагогічної) роботи та інших надбавок, доплат та винагород за наукову (науково-педагогічну діяльність)передбачених законодавством.

Відповідно до п.3 Постанови Пленуму Верховного суду України № 4 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Моральна шкода може полягати, зокрема: у приниженні честі, гідності, престижу або ділової репутації, моральних переживаннях у звязку з ушкодженням здоровя, у порушенні права власності (в тому числі інтелектуальної), прав, наданих споживачам, інших цивільних прав, у зв'язку з незаконним перебуванням під слідством і судом, у порушенні нормальних життєвих зв'язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків.

Судом в процесі розгляду справи не встановлено загальних підстав цивільно-правової відповідальності для вирішення спору про відшкодування моральної шкоди, а саме: не знайшло свого підтвердження наявність тако їшкоди, протиправність діяння її заподіювавча, наявність причинного звязкуміж шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні.

У звязку з недоведеністю позивачем факту заподіяння йому моральної шкоди, тому суд приходить до висновку про відсутність у нього підстав вимагати відшкодування моральної шкоди.

Представником відповідача подано заяву про застосування строків, однак відповідно до ч.2 ст.233 КЗпП України, у разі порушення законодавства про оплату праці працівник має право звернутися до суду з позовом про стягнення йому належної заробітньої плати без обмеження будь-яким строком. Крім того, судом з пояснень позивача встановлено, що йому було повністю невиплачено заробітню плату, про яке він дізнався після звільнення, під час якого з ним мав бути проведений повний розрахунок.

У зв'язку з тим, що представником відповідача на неодноразову вимогу суду не надано жодних первинних документів, на підставі яких суд би міг самостійно перевірити правильність розрахунку позовних вимог, а відповідач, крім цього, відмовився надати такі розрахунки, то суд у відповідності до даного у відсотковому відношенні розміру заробітньої плати та виплаченого розміру такої, вважає правильними розрахунки позивача зазначені в мотивах позовної заяви, а тому на користь ОСОБА_2 підлягає стягнення 116 787,95 грн. невиплаченої заробітньої плати.

Керуючись ст.ст. 3, 4, 6, 11, 57, 60, 212-215 ЦПК України, ст.ст.21,32,96,97,103,233,237-1 КЗпПУ, ст.ст.21,22,29 Закону Україну «Про оплату праці» суд, -

ВИРІШИВ:

Позов - задоволити.

Стягнути з Львівського національного університету ветеринарної медицини та біотехнологій імені ОСОБА_5 () на користь ОСОБА_2 заробітню плату в розмірі 116 787 (сто шістнадцять тисяч сімсот вісімдесят сім) грн. 95 коп.

В стягненніморальної шкоди відмовити.

Стягнути з Львівського національного університету ветеринарної медицини та біотехнологій імені ОСОБА_5 () на користь держави судовий збір в розмірі 1 167,88 грн.

На рішення суду може бути подана апеляційна скарга до Апеляційного суду Львівської області в порядку і строки передбаченіст.ст. 294,296 ЦПК України.

Суддя: Шеремета Г. І.