Справа № 185/3194/16-ц
Провадження № 2/185/2058/16
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
24 травня 2016 року м.Павлоград
Павлоградський міськрайонний суд Дніпропетровської області у складі: головуючого судді Палюх Т.Д., за участю секретаря Антощенка В.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ спільного майна подружжя,

Позивач 04.04.2016року звернулася до суду з позовом до відповідача, в якому просила суд здійснити поділ спільного майна подружжя та визнати за нею право власності на 1/2 частку двокімнатної квартири загальною площею 40,3 кв.м. розташовану за адресою: АДРЕСА_1.
В обґрунтування позовних вимог позивач зазначила, що з 16.11.1999 року вона перебувала у зареєстрованому шлюбі з відповідачем. Шлюбний договір не укладався.
Рішенням Павлоградського міськрайонного суду від 23 жовтня 2013року шлюб між нею та відповідачем розірвано. В період шлюбу у квітні 2007року ними була придбана квартира АДРЕСА_2.

Відповідно до договору купівлі-продажу від 11.04.2007року та витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно від 27.04.2007року № 1439139 відповідач ОСОБА_2 записаний одноособовим власником квартири.

З 24.05.2007 року і по сьогоднішній день вона зареєстрована і проживає у спірній квартирі. Після розлучення відповідач у квартирі не проживає, проживає окремо за невідомою позивачу адресою, зв»язків сторони не підтримують. Більш ніж 5 років позивач одноосібно утримує квартиру, оплачує всі необхідні комунальні послуги.

За правилами ст. 60 Сімейного кодексу України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності, добровільно про поділ майна з відповідачем позивач не домовилася, у зв»язку з чим звернулася до суду з дійсним позовом.

В судове засідання позивач не з»явилась, подала суду заяву про розгляд справи за її відсутності, позов підтримує, проти заочного розгляду справи не заперечує, витрати на сплату судового збору просила покласти на неї.

Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не з»явився, про час та місце слухання справи повідомлений належним чином шляхом оголошення в газеті «Урядовий кур»єр» від 07 травня 2016року № 86, причин своєї неявки суду не повідомив, заява про розгляд справи за його відсутності до суду не надходила.

Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає правилам ст.ст. 224-226 ЦПК України.

Дослідивши докази, що є в письмових матеріалах справи, в їх сукупності, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що позивач та відповідач перебували у зареєстрованому шлюбі з 16 листопада 1999 року, рішенням Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 23.10.2013року шлюб між сторонами розірвано. (а.с.7).

Відповідно до договору купівлі-продажу від 11.04.2007року та витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно від 27.04.2007року № 1439139 відповідач ОСОБА_2 є власником квартири АДРЕСА_2(а.с. 5-6).

Положення ст. 60 Сімейного кодексу України( далі СК) передбачають, що майно, набуте подружжям під час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об»єктом права спільної сумісної власності подружжя. Розмір часток майна дружини та чоловіка при поділі майна, що є обєктом права спільної сумісної власності подружжя, визначається за правилами статті 70 СК України, згідно якої частки майна чоловіка і дружини є рівними, якщо інше не визначене домовленістю між ними або шлюбним договором. Особистою приватною власністю дружини, чоловіка згідно частини 1 ст. 57 СК України, є майно, набуте нею, ним до шлюбу, майно, набуте нею, ним за час шлюбу, але на підставі договору дарування або в порядку спадкування, майно, набуте нею, ним за час шлюбу, але за кошти, які належали їй, йому особисто, житло, набуте нею, ним за час шлюбу внаслідок його приватизації відповідно до Закону України "Про приватизацію державного державного житлового фонду".

Отже, квартира АДРЕСА_3 була придбана у період шлюбу за договором купівлі-продажу, і є спільною сумісною власністю позивача та відповідача.

Згідно статті 69 СК України дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу.

Враховуючи встановлені обставини справи, суд вважає, що запропонований порядок поділу спільного майна подружжя є законним та справедливим, оскільки поділ спірного майна у такий спосіб не суперечить закону і не порушує права кожного з подружжя на отримання однакової частки у спільному майні.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст.10,11, 60, 212-215, 224-226 ЦПК України, ст.ст. 60,70,69 СК України, суд -

В И Р І Ш И В :

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ спільного майна подружжя - задовольнити.

Поділити майно, що є спільною сумісною власністю ОСОБА_1 та ОСОБА_2 та визнати за ОСОБА_1 право власності на 1/2 частину двокімнатної квартири загальною площею 40,3 кв.м., житловою площею 29,0 кв.м. розташованої за адресою: АДРЕСА_4.

Заочне рішення може бути переглянуто судом що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Заочне рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Дніпропетровської області через Павлоградський міськрайонний суд шляхом подачі в 10-денний строк з дня його проголошення апеляційної скарги.

Суддя Т. Д. Палюх