КИЇВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД м. ПОЛТАВИ
Справа №552/5804/15-ц
Провадження № 2/552/49/16
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18.01.2016 року Київський районний суд м. Полтава в складі головуючого-судді: Миронець О.К., за участю секретаря судових засідань - Виноградної Л.О., представників позивача - ОСОБА_2, ОСОБА_3, відповідача - ОСОБА_4, представника відповідача - ОСОБА_5 розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Київського районного суду м. Полтави цивільну справу за позовом ОСОБА_6 до ОСОБА_7, ОСОБА_4 про визнання договору дарування недійсним, третя особа - приватний нотаріус Полтавського міського нотаріального округу ОСОБА_12

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_6 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_7 та ОСОБА_4 та просить суд визнати недійсним договір дарування 1/3 частини квартири АДРЕСА_1, укладений між ОСОБА_7 та ОСОБА_4 27.05.2014 року. Свій позов обґрунтовує тим, що відповідно до рішення Київського районного суду м. Полтави від 18.03.2014 року задоволено його позов щодо стягнення з ОСОБА_7 грошових коштів і дане судове рішення набрало законної сили 21.05.2014 року. 26.06.2014 року відкрито виконавче провадження щодо примусового стягнення з ОСОБА_7 на його користь грошових коштів, оскільки в добровільному порядку кошти не повернуто. Отже, позивач вважає, що даний договір дарування укладений боржником ОСОБА_7 з метою ухилення від виконання грошових зобов'язань.

В судове засідання позивач не з'явився, його представники позовні вимоги підтримали та просили суд визнати недійсним договір дарування 1/3 частини квартири АДРЕСА_1 від 27.05.2014 року укладений між ОСОБА_7 та ОСОБА_4 який посвідчено приватним нотаріусом Полтавського міського нотаріального округу ОСОБА_12 зареєстрований в реєстрі №400, скасувати рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень щодо права власності на 1/3 частину квартири за адресою АДРЕСА_1 за ОСОБА_4 та поновити державну реєстрацію права власності на 1/3 частину квартири за ОСОБА_7. Також просив стягнути з відповідачів на його користь судові витрати.

В судовому засіданні відповідач ОСОБА_4 та його представник позов не визнали та просили суд відмовити в задоволенні позовних вимог за недоведеністю, оскільки не надано доказів на підтвердження позовних вимог.

Відповідач ОСОБА_7 в судове засідання не з»явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином.

Третя особа - приватний нотаріус Полтавського міського нотаріального округу ОСОБА_12 в судовому засіданні пояснила, що ОСОБА_7 декілька разів приходив до неї на консультацію щодо оформлення договору дарування квартири. Просила суд відмовити в задоволенні позову. Після оголошеної перерви в судове засідання не з'явилась, від неї надійшла заява про розгляд справи без її участі.

Суд заслухавши учасників процесу, свідків та дослідивши матеріали справи приходить до таких висновків.

Судом встановлено, що 27.05.2014 року між ОСОБА_7 та ОСОБА_4 укладений договір дарування 1/3 частини квартири АДРЕСА_1, який посвідчений приватним нотаріусом Полтавського міського нотаріального округу ОСОБА_12 та зареєстрований в реєстрі за №400. Даний договір був зареєстрований в державному реєстрі речових прав на нерухоме майно та зареєстровано право власності за обдарованим ОСОБА_4, що підтверджується витягом з вищевказаного реєстру.

26.06.2014 року відкрито виконавче провадження по стягненню 40 000 гривень боргу, 220,43 гривень 3 % річних та судового збору з ОСОБА_7

Допитана в судовому засіданні свідок ОСОБА_10 повідомила суду, що вона проживає разом з ОСОБА_4 на протязі п'яти років у квартирі АДРЕСА_1. Також свідок повідомила, що ОСОБА_7 ще в 2013 році мав наміри подарувати свою частину квартири своєму батькові ОСОБА_4, оскільки не мав коштів на оплату комунальних послуг.

Допитана в судовому засіданні свідок ОСОБА_11 повідомила суду, що у неї на виконанні перебуває провадження щодо стягнення коштів з боржника ОСОБА_7 Боржник кошти не сплачує, рухомого та нерухомого майна у власності не має. 29.01.2015 року ОСОБА_7 надав їй письмові пояснення щодо неможливості сплатити борг.

Відповідно до ст.213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Згідно зі ст.717 ЦК України за договором дарування одна сторона (дарувальник) передає або зобов'язується передати в майбутньому другій стороні (обдаровуваному) безоплатно майно (дарунок) у власність. Договір, що встановлює обов'язок обдаровуваного вчинити на користь дарувальника будь-яку дію майнового або немайнового характеру, не є договором дарування.

За п.2 ст.719 ЦК України договір дарування нерухомої речі укладається у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню.

Відповідно до ст.215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. 2. Недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається. У випадках, встановлених цим Кодексом, нікчемний правочин може бути визнаний судом дійсним. 3. Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин).

В ході судового розгляду справи встановлено, що відповідач ОСОБА_7 ще в 2013 році, тобто до ухвалення рішення Київським районним судом м.Полтави про стягнення заборгованості мав намір подарувати свою частину квартири батькові і це підтвердила в судовому засідання свідок ОСОБА_10 та приватний нотаріус ОСОБА_12, яка посвідчувала договір дарування. Даний договір дарування був укладений у зв'язку з тим, що відповідач ОСОБА_7 не мав роботи, а отже не міг сплачувати витрати за комунальні послуги та мав намір виїхати з міста Полтава до іншого міста для пошуку роботи. Крім того, укладення правочинів між членами сім'ї не передбачає вчинення яких-небудь фактичних дій на виконання правочину.

Ураховуючи, що позивачем не надано переконливих доказів на підтвердження недійсності вищевказаного договору дарування, тому суд приходить до висновку про те, що відсутні правові підстави для визнання недійсним договору дарування. На підставі вищевикладеного суд приходить до висновку про відмову в задоволенні позову.

У зв'язку з відмовою в задоволенні позову судові витрати відшкодуванню не підлягають.

Керуючись ст.212-215 ЦПК України, суд,

В И Р І Ш И В :

Відмовити ОСОБА_6 в задоволенні його позову в повному обсязі.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня проголошення рішення до апеляційного суду Полтавської області через Київський районний суд м. Полтави.

Суддя Миронець О.К.