Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04.03.2016

Літинський районний суд Вінницької області

в складі: головуючої судді Білик Н. В.,

з участю секретаря Хижук Л.І.

за участю сторін: ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Літинського районного суду Вінницької області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_4, Громадської сільської ради Літинського району про визнання права власності.

В С Т А Н О В И В:

До суду звернулася ОСОБА_1 із позовом до ОСОБА_2, ОСОБА_4, Громадської сільської ради Літинського району про визнання права власності. В позові зазначає, що ІНФОРМАЦІЯ_2 в с.Кусиківці помер її батько - ОСОБА_5. Після смерті якого відкрилась спадщина. Ще за життя він зробив заповіт, яким усе своє майно заповів своїм дітям в рівних частинах. Крім позивачки, спадкоємцями на майно після смерті покійного є - ОСОБА_4 та ОСОБА_2, однак вони відмовились від своїх часток у спадщині. Після звернення до нотаріальної контори із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину, нотаріусом було відмовлено у вчинені даної дії, оскільки на майно, яке підлягає державній реєстрації, а саме на житловий будинок відсутні правовстановлюючі документи. За таких обставин, позивач не може реалізувати своє право на спадщину, тому змушена звернутися до суду за захистом свого права.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 позовні вимоги підтримала в повному обсязі та просила задовільнити. Пояснила, що батько за життя побудував будинок за власні кошти, відповідно до погосподарських книг завжди рахувався власником садиби. Нотаріус відмовив у оформленні спадщини через відсутність документів, що посвідчують власність.

Відповідачі ОСОБА_2 та ОСОБА_4 в судовому засіданні позов визнали в повному обсязі. Суду пояснили, що покійний ОСОБА_5 це їх батько, а позивач по справі, ОСОБА_1, являється їм рідною сетрою. Так, як позивачка є найменшою в сім'ї, вирішили, що будинок має залишитись їй. Тому ОСОБА_2 та ОСОБА_4 повністю усвідомлюючи значення своїх дій відмовилися від своєї частки спадковго майна після смерті ОСОБА_5

Представник Громадської сільської ради в судове засідання не з'явився, надали суду заяву про розгляд справи за їх відсутності. Позов визнають в повному обсязі.

Дослідивши матеріали, які є у справі, взявши до уваги думку сторін, суд вважає, що позов обгрунтований та підлягає до задоволення з наступних підстав.

Судом встановлено, що між сторонами існують цивільні правовідносини, пов'язані із спадкуванням.

Копія свідоцтва про смерть (а.с.15) свідчить, що ОСОБА_5 помер ІНФОРМАЦІЯ_2. Із копії заповіту (а.с.8) встановлено, що покійний ОСОБА_5 заповів усе належне йому майно своїм дітям в рівних долях, а саме : ОСОБА_6, ОСОБА_2, ОСОБА_1, ОСОБА_4. Копія свідоцтва про смерть (а.с.22) підтверджує, що ОСОБА_6 помер ІНФОРМАЦІЯ_3. Із копії технічного паспорта на садибний (індивідуальний) житловий будинок за адресою: АДРЕСА_1 (а.с.8-14) встановлено, що у даному документі право власності на житловий будинок зареєстровано 1958 року за ОСОБА_5 У даному документі наявна відмітка про відсутність правовстановлюючих документів. Копії довідок виданих виконкомом Громадської сільської ради (а.с.17-20) свідчать, що за адресою: АДРЕСА_1, був зареєстрований та проживав ОСОБА_5, який помер ІНФОРМАЦІЯ_2. Після смерті останнього, за майном покійного, що розташоване в АДРЕСА_1, доглядає ОСОБА_1 Іванівна.Інша копія довідки виданої виконкомом Громадської сільської ради (а.с.21) підтверджує,що крім ОСОБА_1 спадкоємцями є: ОСОБА_4, ОСОБА_2 та ОСОБА_6

Довідка видана виконкомом Громадської сільської ради № 86 від 12.02.2016 підтверджує,що ОСОБА_5, який помер ІНФОРМАЦІЯ_2, був власником житлового будинку, який знаходиться в АДРЕСА_1. Відповідь нотаріуса (а.с.16) свідчить, що позивач позбавлена можливості отримати свідоцтво про право на спадщину у нотаріуса, через відсутність правовстановлюючих документів на спадковий житловий будинок.

Згідно ст.328 ЦК України, право власності вважається набутим правомірно, якщо інше не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Відповідно до ч.1 ст.1299 ЦК України, якщо у складі спадщини, яку прийняв спадкоємець, є нерухоме майно, спадкоємець зобов'язаний зареєструвати право на спадщину в органах, які здійснюють державну реєстрацію нерухомого майна.

Згідно ст.392 ЦК України, власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право не оспорюється або не визнається іншою особою.

Відповідно до ч. 4 ст. 3 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» від 1 липня 2004 року N 1952-ІУ, права на нерухоме майно, що виникли до набрання чинності цим Законом, визнаються дійсними у разі відсутності їх державної реєстрації, передбаченої цим Законом, за таких умов: якщо реєстрація прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення, або якщо на момент виникнення прав діяло законодавство, що не передбачало обов'язкової реєстрації таких прав.

На час виникнення спірних правовідносин діяла Інструкція про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затверджена Міністерством комунального господарства Української РСР від 31 січня 1966 року, згідно із ст. 1, ст. 6 якої встановлено, що реєстрацію будинків з обслуговуючими їх будівлями і спорудами та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР проводять бюро технічної інвентаризації виконкомів місцевих Рад депутатів трудящих.

Інструкція про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затверджена заступником Міністра комунального господарства Української РСР 31 січня 1966 року, яка втратила чинність на підставі наказу Держжитлокомунгоспу України від 13 грудня 1995 року № 56, передбачала обов'язкову реєстрацію (інвентаризацію) будинків і домоволодінь у межах міст і селищ (п. 4 Інструкції), в тому числі й на підставі записів у погосподарських книгах (п. 20 Інструкції).

Тобто записи у погосподарських книгах визнавались в якості актів органів влади (публічних актів), що підтверджують право приватної власності.

Відповідно до абз. 3 ч. 2 ст. 331 ЦК, якщо право власності на нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації, право власності виникає з моменту державної реєстрації.

Відповідно до ч. 3. ст. 3 Закону України від 01 липня 2004 року «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» права на нерухоме майно, які підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону, виникають з моменту такої реєстрації.

Відповідно до ч. 4 ст. 3 зазначеного Закону права на нерухоме майно, що виникли до набрання чинності цим Законом, визнаються дійсними у разі відсутності їх державної реєстрації, передбаченої цим Законом, за таких умов: якщо реєстрація прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення, або якщо на момент виникнення прав діяло законодавство, що не передбачало обов'язкової реєстрації таких прав.

За змістом п. 62 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій державними нотаріальними конторами Української РСР, підтвердженням приналежності будинку, який знаходиться в сільському населеному пункті, можуть бути відповідні довідки виконавчого комітету сільської Ради депутатів трудящих, які видавалися в тому числі і на підставі записів у погосподарських книгах.

Додатками № 32 та № 33 до Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій виконавчими комітетами міських, селищних, сільських Рад депутатів трудящих було затверджено зразки довідок про право власності колгоспного (селянського) двору на жилий будинок та про право власності робітника чи службовця на жилий будинок.

За змістом зазначених нормативних актів виникнення права власності на житлові будинки, споруди не залежало від державної реєстрації цього права.

До компетенції виконкомів місцевих Рад відносилось також питання узаконення цих будівель та внесення записів про право власності на будинки за громадянами у погосподарські книги місцевих Рад.

Погосподарські книги є особливою формою статистичного обліку, що здійснюється в Україні (УРСР) із 1979 року. В погосподарських книгах при визначенні року побудування зазначається рік введення в експлуатацію будинку.

На виконання постанови Ради Міністрів УРСР від 11 березня 1985 року № 105 у 1985-1988 роках сільськими, селищними, районними Радами народних депутатів ухвалювалось рішення щодо оформлення права власності та реєстрації будинків у бюро технічної інвентаризації за даними погосподарських книг сільських, селищних Рад із додатками списків громадян, яким ці будинки належали.

Проте, незважаючи на внесення записів у погосподарські книги, спадкодавиця своє право власності в БТІ не зареєструвала .

Згідно ст.1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Стаття 1218 ЦК України передбачає, що до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Враховуючи те, що спірний будинок було побудовано у 1958 році, довідка Громадської сільської ради підтверджує, що ОСОБА_5 являвся власником житлового будинку за адресою: АДРЕСА_1, тому є підстави для задоволення позову.

Керуючись ст..213-215 , 256 ЦПК України, ст. 1216-1218, 392 ЦК України - В И Р І Ш И В :

Позов задовільнити.

Визнати за ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, право приватної власності на житловий будинок, що розташований в АДРЕСА_1, позначений на плані літерою «А» загальною площею 56,3 кв.м., житловою площею 43,0 кв.м., сарай (В), веранду (а), ганок, сарай (літню-кухню) (Б), погріб (п/Б), сарай (В), погріб з шиєю (Г, ш/п), вбиральню (Д), ворота №1, хвіртка №2, криницю №3 після смерті ОСОБА_5 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2.

Апеляційну скаргу на рішення суду сторони можуть подати до апеляційного суду Вінницькї області через райсуд протягом 10 днів після проголошення рішення.

Суддя: Білик Наталія Володимирівна