Дніпровський районний суд м.Дніпродзержинська
Справа № 209/5404/15-ц
Провадження № 2/209/217/16
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"18" січня 2016 р. Дніпровський районний суд м. Дніпродзержинська у складі:

головуючого Лобарчук О.О.

при секретарі Бойко Н.Є.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Дніпровського районного суду м. Дніпродзержинська цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 в інтересах малолітньої дитини ОСОБА_2 до Територіальної громади в особі Адміністрації Дніпровського району про визнання права на користування житловим приміщенням, треті особи: Орган опіки та піклування Адміністрації Дніпровського району, Товариство з обмеженою відповідальністю "Абонент ХХІ" , -

ВСТАНОВИВ:

Позивачка ОСОБА_1 в інтересах малолітньої дитини ОСОБА_2 звернулася до Дніпровського районного суду з позовом до Територіальної громади в особі Адміністрації Дніпровського району, в якому просить визнати за нею, ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, та за малолітньою ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, право на користування житловим приміщенням у квартирі, розташованій за адресою: АДРЕСА_1, що є підставою для видачі їй, ОСОБА_1, ордеру на право зайняття житлового приміщення у квартирі, розташованій за адресою: АДРЕСА_1, на склад сім'ї із двох осіб: її та малолітньої дочки ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, на визнання її уповноваженим квартиронаймачем житлового приміщення, для реєстрації її у зазначеній квартирі та внесення відомостей про малолітню ОСОБА_2 до особового рахунку на квартиру.

В обґрунтування своєї заяви вказала, що вона, ОСОБА_1, є дочкою ОСОБА_3, а малолітня ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, є її дочкою.

Вона, її мати ОСОБА_3 та її малолітня дочка постійно проживали та були зареєстровані у квартирі, розташованій за адресою: АДРЕСА_1, і її мати була уповноваженим квартиронаймачем цієї квартири.

У 2008 році вона вирішила тимчасово виїхати до Російської Федерації, намагаючись створити сім'ю із громадянином Росії, в зв'язку з чим, оформивши закордонний паспорт для виїзду за межі України, вона знялася з реєстраційного обліку по квартирі, розташованій за адресою: АДРЕСА_1, і одночасно із особового рахунку на квартиру були виключені відомості про її малолітню дочку ОСОБА_2, яку вона мала намір забрати із собою. Вона не мала на меті залишати своє єдине постійне місце проживання в Україні, де була зареєстрована, але без зняття з реєстраційного обліку було неможливим оформлення їй закордонного паспорту для виїзду на проживання за межі України.

У вересні 2008 року вона разом із дочкою ОСОБА_2 виїхала до Російської Федерації, але через нетривалий час повернулася разом із дочкою в Україну. І весь період, починаючи з вересня 2008 року і до вересня 2015 року, вона ніколи не залишала квартиру по АДРЕСА_1 на тривалий час.

Її малолітня дочка ОСОБА_2, 2005 року народження, взагалі залишилася постійно проживати разом із її матір'ю ОСОБА_3 у квартирі, розташованій в АДРЕСА_1. Вона відвідувала дошкільний заклад за місцем свого проживання, а потім вступила до комунального закладу «Середня загальноосвітня школа № 40 м. Дніпродзержинська, де дочка продовжує навчання і до теперішнього часу, навчається у 2-му класі.

Її мати допомагала їй здійснювати догляд за дитиною, займалася її вихованням та навчанням за її відсутності. Крім цього, малолітня ОСОБА_2 знаходилася на стаціонарному лікуванні в офтальмологічному відділенні для дітей КЗ «ДМЛ № 7» ДОР з 23 квітня 2015 року по 08 травня 2015 року з приводу зниження зору, і у виписному епікризі із медичної картки стаціонарного хворого її постійним місцем проживання зазначена адреса: АДРЕСА_1.

Вона також тривалий час, після зняття з реєстраційного обліку, проживала разом із матір'ю та своєю дочкою у квартирі по АДРЕСА_1, де знаходилися її особисті речі, придбані ними з матір'ю меблі, побутова техніка. І періодично на нетривалий час вона виїздила до Російської Федерації, де проживав чоловік, з яким вона мала намір створити сім'ю, інколи на канікули забирала разом із собою дочку, постійним місцем проживання якої в Україні залишалася квартира по АДРЕСА_1.

Але у 2015 році вона вирішила остаточно повернутися в Україну, так і не влаштувавши своє особисте життя в Російській Федерації. У вересні 2015 року вона повернулася до Дніпродзержинська і постійно поселилася у квартирі по АДРЕСА_1, яка з жовтня 2005 року і до теперішнього часу була і залишається її єдиним постійним місцем проживання в Україні, і в якій постійно проживали її мати та її малолітня дочка.

Вона мала намір зареєструватися у зазначеній квартирі та отримати паспорт громадянина України, який був вилучений в неї в липні 2008 року взамін виданого закордонного паспорту, та внести до особового рахунку на квартиру відомості про малолітню дочку ОСОБА_2. Мати ніколи не заперечувала проти її реєстрації та своєї онуки у квартирі, вони були її єдиними близькими людьми, вони завжди трималися разом, і зазначене житлове приміщення було їхнім єдиним постійним місцем проживання.

Але на початку вересня різко погіршився стан здоров'я її матері, яка страждала на виразку шлунку, і вони не мали ніякої можливості вирішити питання щодо її реєстрації у квартирі по АДРЕСА_1. Вона сподівалася на покращення стану здоров'я матері, та після її одужання вони мали намір звернутися до органів державної міграційної служби для оформлення реєстрації.

Всупереч очікуванням, стан здоров'я матері продовжував погіршуватися, вона постійно доглядала за матір'ю, займалася вихованням дочки, і взагалі не мала часу для вирішення своїх особистих питань, пов'язаних з реєстрацією постійного місця проживання в Україні.

ІНФОРМАЦІЯ_3 року її мати ОСОБА_3 раптово померла, так і не встигнувши зареєструвати її та свою онуку в квартирі по АДРЕСА_1.

Після смерті матері, яка була зареєстрована у спірній квартирі та на ім'я якої був відкритий особовий рахунок на квартиру, вони з малолітньою дочкою ОСОБА_3 ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, залишилася проживати у квартирі по АДРЕСА_1, вона є їх єдиним постійним місцем проживання, в якій вони були зареєстровані з жовтня 2005 року до вересня 2008 року, в якій проживали, не залишаючи квартиру на строк, більше, ніж шість місяців. Відповідальний квартиронаймач квартири ОСОБА_3 ніколи не заперечувала проти їхнього проживання у спірному житловому приміщенні, і не заперечувала проти їхньої реєстрації у квартирі, але через незалежні від неї причини вона не встигла за життя матері оформити свою реєстрацію в квартирі та внести до особового рахунку на квартиру відомості про свою малолітню дочку.

Вона та малолітня ОСОБА_2 є громадянами України, не мають ніякого іншого постійного зареєстрованого місця проживання в Україні, окрім спірної квартири, і не втрачали право користування житловим приміщенням, не зважаючи на відсутність реєстрації у спірній квартирі.

Але через те, що зазначене житлове приміщення не є приватизованим і відноситься до комунальної власності, відсутність реєстрації у квартирі позбавляє її та її малолітню дочку визнаного органами місцевого самоврядування права на користування цим житловим приміщенням з реєстрацією у квартирі та внесенням відомостей до особового рахунку на квартиру.

Вона, як мати малолітньої дитини, не має можливості визначити місце проживання дочки за своїм зареєстрованим місцем проживання, оскільки не має зареєстрованого місця проживання на території України. Єдиним житловим приміщенням, яке було і залишається її постійним місцем проживання в Україні, є квартира, розташована за адресою: АДРЕСА_1, в якій вона в теперішній час і проживає разом із малолітньою дочкою.

Вважає, що вона та її малолітня дочка ОСОБА_2 мають право на визнання за ними права на користування житловим приміщенням у квартирі по АДРЕСА_1 м. Дніпродзержинську Дніпропетровської області, так як вона та дитина постійно проживали у цій квартирі, були зареєстровані у цій квартирі, і після зняття з реєстраційного обліку продовжували проживати у житловому приміщенні більше, ніж шість місяців зі згоди уповноваженого квартиронаймача ОСОБА_3.

Позивачка свої позовні вимоги підтримує повністю , про що вказала у заяві . Просить розглядати справу у її відсутність. (а.с.33)

Представник відповідача ОСОБА_6 у судове засідання не з'явився письмово просив розглядати справу у його відсутність.(а.с.28) Надав суду заперечення проти позову в якому зазначено, що адміністрація Дніпровського району заперечує проти позову оскільки у спірному житловому приміщені після смерті наймача, ОСОБА_3, інших зареєстрованих у житловому приміщені не залишилось. Позивачі зняті з обліку ще у 2008 році з метою виїзду на проживання за межі України, як зазначено у позові. Крім того, Позивач стверджує, що вирішила тимчасово виїхати до Російської Федерації. Відповідно до Правил оформлення видачі паспорта громадянина України для виїзду за кордон і проїзного документа дитини, їх тимчасового затримання та вилучення, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 31.03.1995 №231, які були чинними у 2008 році (на момент оформлення паспорта), тимчасовий виїзд за кордон не потребував зняття з реєстрації місця проживання.

Також позивач зазначає, що у вересні 2008 року повернулася в Україну, то до 2015 року у неї було достатньо часу, щоб зареєструвати своє місце проживання за спірною адресою.

Право на зміну договору найму жилого приміщення внаслідок визнання наймачем іншого члена сім'ї, визначено у статті 106 житлового кодексу УРСР. Проте відповідно до частини 1 статті 106 ЖК УРСР, таке право, у разі смерті наймача, належить будь-якому членові сім'ї наймача. Відповідно до статті 64 ЖК УРСР, члени сім'ї наймача повинні проживати разом з ним, а отже повинні бути зареєстрованими. Обов'язок реєстрації місця проживання визначений у статті 6 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні».

Отже, члени сім'ї наймача, які не зареєстровані з ним за однією адресою, не мають права вимагати визнання їх наймачем за раніше. (а.с.30-31)

Представник ТОВ «Абонент ХХІ» у судове засідання не з'явився , письмово просив розглядати справу у його відсутність.(а.с.25).

Представник Органу опіки та піклування Адміністрації Дніпровського району в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином (а.с.34)

Суд, враховуючи думку позивача та представника відповідача, вивчивши та дослідивши письмові матеріали справи у їх сукупності, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню у зв'язку з наступним.

Згідно копії свідоцтва про смерть ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_3 року померла (а.с.13).

Факт постійного проживання малолітньої ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, разом із ОСОБА_3 в квартирі, розташованій за адресою: АДРЕСА_1, з 2005 року підтверджується актом про проживання, складеним техніком - наглядачем ТОВ «Крона - Сервіс 3», затвердженим директором ТОВ «Крона - Сервіс 3» 20 листопада 2015 року (а.с.12).

Згідно ст. ст. 24, 33 Конституції України кожний громадянин має рівні права та свободи, має право на свободу пересування, вільний вибір місця проживання, який ніким не може бути обмежений.

Згідно ст. 47 Конституції України кожен громадянин має право на житло, і держава створює умови, на підставі яких кожен має можливість побудувати житло, придбати його у власність або взяти в оренду….. Ніхто не може бути примусового позбавлений житла не інакше як за рішенням суду.

Як роз'яснив Пленум Верховного Суду України в п. 15 постанови від 01 листопада 1996 року № 9 "Про застосування Конституції України при здійсненні правосуддя" наявність чи відсутність прописки сама по собі не може бути підставою для визнання права користування жилим приміщенням за особою, яка вселилася туди як член сім'ї наймача (власника) приміщення, або ж для відмови в цьому .

Відповідно до правової позиції, висловленої Верховним Судом України у постанові від 11 липня 2012 року № 6-60цс-12, яка в силу ст. 360-7 ЦПК України є обов'язковою для застосування судами України, "у осіб, які вселилися до наймача, виникають усі права й обов'язки за договором найму жилого приміщення, якщо особи постійно проживали разом із наймачем, вели з ним спільне господарство та були визнані членом сім'ї наймача ( чч.1,2 ЖК України). Крім того, особи, що вселилися в жиле приміщення як члени сім'ї наймача, набувають рівного з іншими членами сім'ї права користування жилим приміщенням, якщо при вселенні між цими особами, наймачем та членами його сім'ї, які проживають з ним, не було іншої угоди про порядок користування жилим приміщенням ( ч.2 ст. 65 ЖК України)

Відповідно до п.9 Постанови Пленуму Верховного Суду України "Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами Житлового кодексу України" № 2 від 12.04.1985 року із змінами, вказано, що вирішуючи спори про право користування жилим приміщенням осіб, які вселилися до наймача, суд повинен з'ясувати, чи дотриманий встановлений порядок при їх вселенні, зокрема: чи була письмова згода на це всіх члінів сім'ї наймача, чи прописані вони в даному жилому приміщенні, чи було це приміщення постійним місцем їх проживання , чи не обумовлювався угодою між цими особами наймачем і членами сім'ї, що проживають з ним, певний порядок користування жилим приміщенням.

Оскільки відповідно до вимог закону, вселення тиа проживання в квартирі може бути здійснено лише у встановленому порядку, членом сім'ї наймача, в розумінні ч.2 ст. 64 ЖК УКраїни може бути визнано лише осіб, які вселилися у встановленому порядку та на відповідній правовій підставі постійно проживають в квартирі разом з наймачем.

Як вбачається з матеріалів справи , позивач ОСОБА_1, є дочкою ОСОБА_3, а малолітня ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, є дочкою позивачки, що підтверджується свідоцтвом про народження ОСОБА_1, виданим 03 серпня 2004 року Відділом реєстрації актів цивільного стану Заводського районного управління юстиції м. Дніпродзержинська, актовий запис № 2264 від 18 липня 1985 року, та свідоцтвом про народження ОСОБА_2, виданим 07 вересня 2005 року Дніпровським відділом РАЦС Дніпродзержинського міського управління юстиції Дніпропетровської області, актовий запис № 652 (а.с.9,15).

Позивачка, її мати ОСОБА_3 та її малолітня дочка постійно проживали та були зареєстровані у квартирі, розташованій за адресою: АДРЕСА_1, і її мати була уповноваженим квартиронаймачем цієї квартири, що підтверджується довідкою ТОВ «Інфо-Ком» від 29 березня 2007 року (а.с.8).

Малолітня ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, постійно проживала разом із ОСОБА_3 у квартирі, розташованій в АДРЕСА_1. Вона відвідувала дошкільний заклад за місцем свого проживання, а потім вступила до комунального закладу «Середня загальноосвітня школа № 40 м. Дніпродзержинська, де продовжує навчання і до теперішнього часу, навчається у 2-му класі, що підтверджується довідкою директора СЗШ № 40 від 20 листопада 2015 року, № 376 (а.с.11).

З 23 квітня 2015 року по 08 травня 2015 року ОСОБА_2 знаходилася на стаціонарному лікуванні в офтальмологічному відділенні для дітей КЗ «ДМЛ № 7» ДОР з приводу зниження зору, і у виписному епікризі із медичної картки стаціонарного хворого її постійним місцем проживання зазначена адреса: АДРЕСА_1, що підтверджується виписним епікризом із медичної картки стаціонарного хворого № 5337 (а.с.14).

Факт постійного проживання малолітньої ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, разом із ОСОБА_3 в квартирі, розташованій за адресою: АДРЕСА_1, з 2005 року підтверджується актом про проживання, складеним техніком - наглядачем ТОВ «Крона - Сервіс 3», затвердженим директором ТОВ «Крона - Сервіс 3» 20 листопада 2015 року (а.с.12).

Згідно копії свідоцтва про смерть ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_3 року померла (а.с.13).

Відповідно до ст. 106 ЖК УКраїни, повнолітній член сім'ї наймача вправі за згодою наймача та інших членів сім'ї, які проживають разом з ним, вимагати визнання його наймачем за раніше укладеним договором найму жилого приміщення замість попереднього наймача . Таке ж право у разі смерті наймача або втрати права на жиле приміщення належить будь-якому членові сім'ї наймача. У разі відмови наймодавця у визнанні члена сім'ї наймачем за договором найму спір може бути вирішено в судовому порядку.

Іншого житла позивачі не мають.

Таким чином, суд вважає що позивач ОСОБА_3 , яка діє в інтересах малолітньої ОСОБА_2 , набули права користування жилим приміщенням за адресою: Дніпропетровська область, АДРЕСА_1

На підстави викладеного, керуючись ст.ст. 64,65 , 106 ЖК України, Постановою Пленуму Верховного Суду України "Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами Житлового кодексу України" № 2, Постановою Пленуму Верховного Суду України 01 листопада 1996 року № 9 "Про застосування Конституції України при здійсненні правосуддя" від 12.04.1985 року , ст.ст. 6,10,11,60, 213-215 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В :

Позовні вимоги ОСОБА_1 в інтересах малолітньої дитини ОСОБА_2 до Територіальної громади в особі Адміністрації Дніпровського району про визнання права на користування житловим приміщенням, треті особи: Орган опіки та піклування Адміністрації Дніпровського району, Товариство з обмеженою відповідальністю "Абонент ХХІ" - задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, та за малолітньою ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, право на користування житловим приміщенням у квартирі, розташованій за адресою: АДРЕСА_1, що є підставою для видачі ОСОБА_1 ордеру на право зайняття житлового приміщення у квартирі, розташованій за адресою: АДРЕСА_1, на склад сім'ї із двох осіб: ОСОБА_1 та малолітньої ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, на визнання ОСОБА_1 уповноваженим квартиронаймачем житлового приміщення, для реєстрації ОСОБА_1 у зазначеній квартирі та внесення відомостей про малолітню ОСОБА_2 до особового рахунку на квартиру.

Рішення може бути оскаржене до Дніпропетровського апеляційного суду через Дніпровський районний суд м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області шляхом подачі в 10-денний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги .

Суддя О.О.Лобарчук