Справа № 344/160/16-ц
Провадження № 2/344/702/16
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

ЗАОЧНЕ

11 березня 2016 року м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський міський суд Івано-Франківської області в складі:

головуючого-судді Хоростіля Р.В.,

секретаря Басюк С.Р.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ПАТ КБ «Приватбанк» в особі Івано-Франківської філії, ОСОБА_2 про визнання договору поруки припиненим, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся з вказаним позовом до відповідачів, в обґрунтування якого покликався на те, що 03.06.2008р. між ОСОБА_2 та ЗАТ КБ «Приватбанк» в особі Івано-Франківської філії укладено кредитний договір № 176К від 03.06.2008р., в забезпечення виконання зобовязань за яким 03.06.2008р. між ним та ЗАТ КБ «Приватбанк» в особі Івано-Франківської філії укладено договір поруки. Відповідно до умов кредитного договору боржник зобовязався повернути кредит до 03.06.2013р. Однак, 09.12.2015р. ЗАТ КБ «Приватбанк» надіслав йому вимогу про необхідність погашення всієї заборгованості позичальника за кредитним договором.

Рішенням Івано-Франківського міського суду від 08.09.2010р. у справі № 2-1719/2010р. задоволено позов ПАТ КБ «Приватбанк» до ОСОБА_2 та до позивача (як заставодавця) про стягнення заборгованості за кредитним договором № 176К від 03.06.2008р. шляхом звернення стягнення на предмет застави транспортний засіб марки ЗІЛ 431412, який йому належав. Вважає, що в даному судовому рішенні, яке набрало законної сили, встановлений факт правомірності дострокового стягнення на користь ПАТ КБ «Приватбанк» заборгованості по кредитному договору в звязку невиконанням або неналежним виконанням позичальником зобовязань по кредитному договору, тобто з наступного дня після порушення позичальником зобовязань по кредитному договору у банку виникло право достроково стягнути всю суму кредиту, а в позичальника виник обовязок виконати зобовязання повернути кредит з нарахованими процентами. Однак ПАТ КБ «Приватбанк» не предявило до нього, як поручителя, позов про стягнення солідарно з позичальником заборгованості за кредитним договором, у звязку з чим вважає, що укладений з ним договір поруки є припиненим.

Представник позивача ОСОБА_3 в судовому засіданні позов підтримала в повному обсязі, покликаючись на викладені в заяві обставини, просила позов задоволити, при цьому не заперечила проти заочного розгляду справи за відсутності відповідачів.

Представник відповідача ПАТ КБ «Приватбанк» та відповідач ОСОБА_2 в судове засідання повторно не зявились, хоча належним чином були повідомлені про час та місце розгляду справи, про причини неявки суду не повідомили, заяв про розгляд справи за їх відсутності не подали.

Відповідно до ч. 1 ст. 224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи.

Заслухавши представника позивача, суд розглянув справу за відсутності відповідачів та ухвалив заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, дослідивши які вважає наступне.

Згідно з ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти.

03.06.2008р. між ЗАТ КБ «Приватбанк» в особі Івано-Франківської філії та ОСОБА_2 укладено кредитний договір № 176К від 03.06.2008р.(а.с.3-4).

Відповідно до ч. 1 ст. 553 ЦК України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обовязку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобовязання боржником, а згідно з ч.ч. 1, 2 ст. 554 цього Кодексу у разі порушення боржником зобовязання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки.

03.06.2008р. між ОСОБА_1 та ЗАТ КБ «Приватбанк» укладено договір поруки № 176К, відповідно до якого поручитель ОСОБА_1, відповідає перед кредитором за виконання ОСОБА_2 своїх кредитних зобовязань за кредитним договором № 176 К від 03.06.2008р. Боржник зобовязався повернути кредит до 03.06.2013р. (а.с.5).

Ч. 4 ст. 559 ЦК України визначено, що порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі, якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобовязання не предявить вимоги до поручителя. Якщо строк основного зобовязання не встановлений або встановлений моментом предявлення вимоги, порука припиняється, якщо кредитор не предявить позову до поручителя протягом одного року від дня укладення договору поруки.

Однак, в п. 12 оспорюваного договору сторони погодили пятирічний строк, в межах якого вони можуть звернутися до суду з вимогою про захист свого порушеного права або законного інтересу за цим договором.

Заочним рішенням Івано-Франківського міського суду від 08.09.2010р., яке набрало законної сили, позов ПАТ КБ «Приватбанк» до ОСОБА_2, ОСОБА_1 про звернення стягнення заборгованості за кредитним договором на предмет застави та стягнення судових втрат задоволено, звернуто стягнення заборгованості за кредитним договором № 176 К від 03.06.2008р. на предмет застави транспортний засіб ЗИЛ 431412, який належить ОСОБА_1, та стягнуто в солідарному порядку з відповідачів судові витрати. (а.с.74-75). При цьому суд встановив факт правомірності дострокового стягнення відповідно до ч. 2 ст. 1050 ЦК України на користь ПАТ КБ «Приватбанк» заборгованості по кредитному договору у звязку невиконанням (неналежним виконанням) позичальником взятих на себе зобовязань.

Так, Верховний Суд України на засіданні Судової палати у цивільних справах 21.01.2015р. ухвалив постанову у справі № 6-190цс14, предметом якої був спір про визнання поруки припиненою. Суд зробив правовий висновок, про те, що предявивши вимогу про повне дострокове погашення заборгованості за кредитом, сплати відсотків за користування кредитом та пені, кредитор відповідно до ч. 2 ст. 1050 ЦК України змінив строк виконання основного зобовязання й був зобовязаний предявити позов до поручителя протягом шести місяців, починаючи від цієї дати. Таким чином, у разі зміни кредитором на підставі ч. 2 ст. 1050 ЦК України строку виконання основного зобовязання передбачений ч. 4 ст. 559 ЦК України шестимісячний строк підлягає обрахуванню від цієї дати.

На думку суду встановлений у спірному договорі пятирічний строк розпочав свій відлік з моменту, коли відповідач ПАТ КБ «Приватбанк» фактично змінив строк виконання основного зобовязання, предявивши до позивача вимогу позов про звернення стягнення на предмет застави, який зазначеним вище рішенням суду від 08.09.2010р. задоволено і тим самим встановлено дану обставину, яка відповідно до ч. 3 ст. 61 ЦПК України не підлягає доказуванню. При цьому факт звернення 09.12.2015р. ПАТ КБ «Приватбанк» до позивача ОСОБА_1 з вимогою про необхідність погашення заборгованості позичальника за кредитним договором (а.с.6), не є підставою для переривання цього строку.

Згідно з ст.ст. 10, 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Відповідно до ст.ст. 58, 60 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Доказування не може ґрунтується на припущеннях. Кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі, щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір.

Враховуючи вищенаведене та те, що строк, протягом якого відповідач ПАТ КБ «Приватбанк» мав право предявити свої вимоги до поручителя ОСОБА_1, сплив, а жодних доказів, які б свідчили про його переривання, не здобуто, суд вважає, що порука за договором № 176К від 03.06.2008р. припинилася, відтак позов є підставний та підлягає до задоволення.

Керуючись ст.ст. 553, 554, 559, 1050, 1054 ЦК України, ст.ст. 10, 11, 57-60, 88, 208-209, 212-215, 218, 224-226 ЦПК України, -

В И Р І Ш И В :

Позов задоволити.

Визнати припиненим договір поруки № 176К від 03 червня 2008 року , укладений між ЗАТ КБ «Приватбанк» та ОСОБА_1.

Заочне рішення може бути переглянуто Івано-Франківським міським судом за письмовою заявою відповідача, яку може бути подано протягом 10 днів з дня отримання його копії.

На рішення суду може бути подано апеляційну скаргу до Апеляційного суду Івано-Франківської області протягом 10 днів з дня його проголошення через Івано-Франківський міський суд.

ОСОБА_4 Хоростіль

Повне рішення складено 14 березня 2016 року.