АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Доповідач - Мараєва Н.Є
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21.09.2016 р. колегія суддів судової палати в цивільних справах

Апеляційного суду м.Києва в складі :

Головуючого - Мараєвої Н.Є.,

Суддів - Андрієнко А.М., Заришняк Г.М.

При секретарі - Гарматюк О.Д.

Розглянули у відкритому судовому засіданні в м.Києві

Цивільну справу за апеляційною скаргою

представника ОСОБА_1

на рішення Печерського районного суду м. Києва від 18 травня 2016 р.

в справі за позовом ОСОБА_1 до Державного підприємства «Український

інститут інтелектуальної власності»

про стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу в зв'язку із

невиконанням рішення суду про поновлення на роботі

Заслухавши доповідь судді Мараєвої Н.Є., пояснення осіб, які з»явилися, перевіривши

матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів,-

В с т а н о в и л а :

Рішенням Печерського районного суду м. Києва від 18 травня 2016 р. відмовлено в задоволенні позову ОСОБА_1 до Державного підприємства «Український інститут інтелектуальної власності» про стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу в зв'язку із невиконанням рішення суду про поновлення на роботі.

В апеляційній скарзі представник ОСОБА_1 просить це рішення скасувати і постановити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги в повному обсязі, посилаючись на незаконність даного рішення, зокрема, що суд неповно з»ясував обставини справи, не дав належної оцінки доказам, порушив норми матеріального та процесуального права.

Апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Як вбачається з матеріалів справи, 29.04.2015 р. згідно наказу № 143-п ДП «Український інститут інтелектуальної власності» позивача було звільнено з посади заступника директора з інформаційно-технічного забезпечення експертизи ДП «Український інститут інтелектуальної власності» у зв'язку із припиненням повноважень посадових осіб згідно п.5 ч.1 ст. 41 КЗпП України.

Рішенням Печерського районного суду м. Києва від 06.10.2015 р., залишеним без змін ухвалою Апеляційного суду м. Києва від 08.12.2015 р., ОСОБА_1 поновлено на посаді заступника директора з інформаційно-технічного забезпечення експертизи ДП «Український інститут інтелектуальної власності» з 29.04.2015, стягнуто з останнього на його користь грошову компенсацію за завдану моральну шкоду в розмірі 5000 грн., вирішено питання про стягнення судових витрат.

Рішення в частині поновлення на роботі допущено до негайного дконання.

Позивач наступного дня - 7.10.2015 р. звернувся до відповідача із заявою, в якій просив видати відповідний наказ щодо негайного виконання рішення суду і поновлення його на посаді вступника директора з інформаційно-технічного забезпечення експертизи ДП «Український інститут інтелектуальної власності» з 29.04.2015 р. До заяви долучив копію вступної та резолютивної частини рішення суду від 06.10.2015 р.

Проте, позивача не було своєчасно поновлено на роботі.

Так, листом від 30.10.2015 р № 2090/1.1 ДП «Український інститут інтелектуальної власності» повідомив ОСОБА_1 про готовність поновлення його на посаді заступника директора з інформаційно-технічного забезпечення експертизи ДП «Український інститут інтелектуальної власності» у порядку, передбаченому Законом України «Про виконавче провадження».

Постановами заступника начальника ВДВС Печерського РУЮ у м. Києві Макшанцевої Г.О. від 21.10.2015 р. ВП № 49044036 та від 22.10.2015 р. ВП № 49093395 відмовлено у відкритті виконавчого провадження з примусового виконання виконавчого листа № 757/18456/15-ц, виданого 15.10.2015 р.

Постановою головного державного виконавця ВДВС Печерського РУЮ у м. Києві Диких О.О. від 09.11.2015 р. ВП № 49266780 було відкрито виконавче провадження з виконання виконавчого листа № 757/18456/15-ц, виданого 15.10.2015 р. Вказану постанову про відкриття виконавчого провадження відповідач отримав 11.11.2015 р.

Згідно наказом ДП «Український інститут інтелектуальної власності» від 11.11.2015 р. № 376-к скасовано наказ від 29.04.2015 р. № 143-п та поновлено позивача на посаді заступника директора з інформаційно-технічного забезпечення експертизи ДП «Український інститут інтелектуальної власності».

Листом від 11.11.2015 р. № 2249/1.2 та телеграмою від 12.11.2015 р. відповідач повідомив, позивача про те, що його поновлено на посаді.

Державним виконавцем 13.11.2015 р. в присутності ОСОБА_1 та начальника відділу кадрів ДП «Український інститут інтелектуальної власності» складено акт про те, що рішення суду фактично виконано в повному обсязі, а 17.11.2015 р. державний виконавець виніс постанову про закінчення виконавчого провадження, у зв'язку із фактичним виконанням рішення суду.

Згідно ст.43 Конституції України встановлено, що кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується. Громадянам гарантується захист від незаконного звільнення. Право на своєчасне одержання винагороди за працю захищається законом.

Згідно п.4 ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про поновлення на роботі незаконно звільненого або переведеного на іншу роботу працівника.

Згідно ст.235 КЗпП України у разі звільнення без законної підстави або незаконного переведення на іншу роботу працівник повинен бути поновлений на попередній роботі органом, який розглядає трудовий спір. Рішення про поновлення на роботі незаконно звільненого або переведеного на іншу роботу працівника, прийняте органом, який розглядає трудовий спір, підлягає негайному виконанню.

Згідно ст.236 КЗпП України встановлено, що у разі затримки власником або уповноваженим ним органом виконання рішення органу, який розглядав трудовий спір про поновлення на роботі незаконно звільненого або переведеного на іншу роботу працівника, цей орган виносить ухвалу про виплату йому середнього заробітку або різниці в заробітку за час затримки.

Згідно ст.367 ЦПК України передбачено вичерпний перелік випадків, у яких суд допускає негайне виконання судових рішень.

Якщо судом ухвалено рішення про негайне виконання, то згідно п.29.32 Інструкції з діловодства цей суд одночасно, тобто, у день постановления рішення, повинен видати і виконавчий лист.

Згідно п.29.31. Інструкції з діловодства, для виконання судового рішення у цивільній чи адміністративній справі, що набрало законної сили або допущено до негайного виконання, стягувачу за його письмовою заявою видається виконавчий лист.

Постановлюючи рішення суд виходив з того, що обов'язковою передумовою виконання судового рішення боржником є пред'явлення відповідного виконавчого документу, яким в даному випадку є виконавчий лист. Позивач на наступний день після ухвалення судом рішення про поновлення його на посаді звернувся до відповідача із відповідною заявою про поновлення та долучив копію вступної та резолютивної частини рішення, що виконавчий лист ним у цей день поданий не був, а тому, дійшов висновку, що порушень з боку відповідача не було та про відмову в задоволенні позову.

Проте, із такими висновками суду повністю погодитися не можна з огляду на наступне.

Як вбачається із матеріалів справи, у рішенні суду зазначено про негайне виконання рішення в частині поновлення позивача на роботі.

Позивач звернувся до відповідача із заявою про поновлення його на роботі, надавши копію резолютивної частини рішення суду наступного дня, тобто 7.10.2015 р., проте, відповідачем рішення суду виконано не було. Вподальшому позивачеві було необхідно звертатися за отриманням виконавчого листа та до виконавчої служби з приводу виконання рішення суду, посадові особи якої також певний час вирішували між собою хто має виконувати це рішення.

Так, Постановами заступника начальника ВДВС Печерського РУЮ у м. Києві Макшанцевої Г.О. двічі - від 21.10.2015 р. ВП № 49044036 та від 22.10.2015 р. ВП № 49093395 було відмовлено у відкритті виконавчого провадження з примусового виконання виконавчого листа № 757/18456/15-ц, виданого 15.10.2015 р.

Між тим, остаточно було відкрито виконавче провадження з приводу виконання вказаного в/листа постановою головного державного виконавця ВДВС Печерського РУЮ у м. Києві Диких О.О. від 09.11.2015 р. ВП № 49266780.

Таким чином, фактично позивач був поновлений на роботі 13.11.2015 р., що підтверджується актом державного виконавця, складеним 13.11.2015 р. в присутності ОСОБА_1 та начальника відділу кадрів ДП «Український інститут інтелектуальної власності» що рішення суду фактично виконано в повному обсязі.

Згідно ст.60 ЦК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст.61 цього Кодексу. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

З матеріалів справи також вбачається, що з часу постановлення рішення суду до його фактичного виконання пройшло 26 робочих днів, що вимоги закону про негайне виконання рішення в частині поновлення позивача на роботі дотримані не були.

Норми чинного законодавства не містять заборони для виконання рішення суду добровільно чи прямої вказівки на обов»язкове надання виконавчого листа.

Судова колегія вважає, що позивач своєчасно звернувся до відповідача з приводу його поновлення на роботі, а потім ще звертався до органів виконавчої служби для примусового виконання рішення суду, тому, вини його у несвоєчасному поновлення на роботі не вбачається.

Судова колегія вважає, що з урахуванням викладених обставин, що передували поновленню позивача на роботі, вбачається недотримання вимог закону щодо негайного виконання рішення суду з боку відповідача.

Тому, колегія вважає, що позовні вимоги щодо стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу у зв»язку із невиконанням рішення суду про поновлення на роботі є обґрунтованими, та підлягають частковому задоволенню, оскільки, позивачем невірно визначена загальна сума, що підлягає стягненню.

Так, з матеріалів справи вбачається, що середньоденна заробітна плата позивача становить 1 296,44 грн. (без виключення сум відрахування на податки), що підтверджується довідкою ДП Український інститут інтелектуальної власності» (а.с.126).

Вимушений прогул з 7.10 по 12.11.2015 р. становить 26 робочих днів. Таким чином, сума середнього заробітку, що підлягає стягненню становить 33 707,44 грн. (1296,44 х26).

За таких обставин судова колегія вважає, що позов підлягає частковому задоволенню.

Рішення суду першої інстанції не можна визнати законним і обґрунтованим, тому, воно підлягає скасуванню з постановленням нового рішення про часткове задоволення позовних вимог.

Керуючись ст.ст.218, 303, 304, 307, 309, 313-315, 317 ЦПК України, колегія суддів, -

В и р і ш и л а :

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Печерського районного суду м. Києва від 18 травня 2016 р. - скасувати і постановити нове, яким позов задовольнити частково.

Стягнути з Державного підприємства «Український інститут інтелектуальної власності» на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу в зв»язку із несвоєчасним виконанням рішення суду про поновлення на роботі - 33 707 (тридцять три тис. сімсот сім) грн. 44 коп. (сума без виключення сум відрахування податків); в решті позовних вимог - відмовити.

Рішення може бути оскаржено до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий :

Судді :