Дата документу 01.09.2016
Справа № 320/5580/16-ц
Провадження № 2-о/320/362/16
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 вересня 2016 року м. Мелітополь

Мелітопольський міськрайонний суд Запорізької області в складі:

головуючого - судді Бахаєва І.М.

при секретарі Фурсовій Л.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Мелітополі цивільну справу за заявою ОСОБА_1, за участю зацікавленої особи Відділ державної реєстрації актів цивільного стану по місту Мелітополю Реєстраційної служби Мелітопольського МРУЮ у Запорізькій області про встановлення факту смерті на тимчасово окупованій території України,-

ВСТАНОВИВ:

Заявниця, ОСОБА_1 звернулася до суду із заявою в якій просить встановити факт смерті громадянина України ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця ІНФОРМАЦІЯ_2, що помер 29 лютого 2016 року у с. Петропавлівка Шахтарського району Донецької області, з метою подальшого отримання свідоцтва про його смерть, українського державного зразка.

В заяві заявниця, зазначила, що вона проживала на тимчасово окупованій території України с. Петропавлівка шахтарського району Донецької області разом із своїм чоловіком - пенсіонером ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1. 29 лютого поточного 2016 року її чоловік ОСОБА_2, помер. Під час смерті офіційні медичні органи України були позбавлені змоги належним чином посвідчити факт та дату смерті та видати необхідні документи (свідоцтво про смерть особи) належного зразка. Окупаційною владою були видані два документи, що посвідчують факт смерті ОСОБА_2, а саме: лікарське свідоцтво про смерть № 25 від 09.03.2016 року про констатацію факту смерті, де зазначено, що він помер від ракової інтоксикації внаслідок захворювання гортані. Свідоцтво про смерть ОСОБА_2, видане окупаційною владою від 09.03.2016 року серії ДНР № 022833, за підписом керівника цього „органу" ОСОБА_3 Оскільки ОСОБА_2 все життя пропрацював на Україні, був застрахованою особою, з його доходів утримувались податки та збори, у тому числі до Пенсійного Фонду України, заявниця розраховує на цю допомогу як на компенсацію тих витрат, які вона зробила для поховання свого померлого чоловіка ОСОБА_2

Однак при зверненні до Відділу державної реєстрації актів цивільного стану по м. Мелітополю Реєстраційної служби міськрайонного управління юстиції у Запорізькій області, заявниці було відмовлено у видачі свідоцтва про смерть зразка української держави. Оскільки, документи видані їй окупаційною владою, на території України юридичної сили не мають. 3 цього приводу їй було надане відповідне роз'яснення, що підставою для отримання свідоцтва про смерть належного українського зразка є або лікарське свідоцтво про смерть форми 106/о, або рішення суду про встановлення факту смерті особи в певний час.

В судове засідання заявниця ОСОБА_1 не з'явилася, але на адресу суду від неї, надійшла письмова заява про розгляд справи за її відсутністю, заяву підтримує в повному обсязі.

В судове засідання заінтересованої особи: представник Мелітопольського міського відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області не з'явився, однак надав письмову заяву про розгляд справи за їх відсутності, проти заявлених вимог не заперечує.

У відповідності до ч.2 ст.197 ЦПК України у звязку з розглядом справи за відсутності сторін фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Суд, вивчивши матеріали справи та всебічно проаналізувавши обставини в їх сукупності, дав оцінку зібраним по справі доказам, виходячи зі свого внутрішнього переконання, яке ґрунтується на повному, обєктивному та всебічному зясування обставин справи, прийшов до висновку, що заява підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 234 ЦПК України, суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення.

Відповідно до ч.2 ст. 2571 ЦПК України справи про встановлення факту народження або смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, розглядаються невідкладно з моменту надходження відповідної заяви до суду.

Як встановлено судом, що ОСОБА_1 проживала на тимчасово окупованій території України с. Петропавлівка шахтарського району Донецької області разом із своїм чоловіком - пенсіонером ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, про що свідчить копія свідоцтва про одруження, (а.с.7).

29 лютого поточного 2016 року її чоловік ОСОБА_2, помер.

Під час смерті офіційні медичні органи України були позбавлені змоги належним чином посвідчити факт та дату смерті та видати необхідні документи (свідоцтво про смерть особи) належного зразка.

Окупаційною владою були видані два документи, що посвідчують факт смерті ОСОБА_2, а саме: лікарське свідоцтво про смерть № 25 від 09.03.2016 року про констатацію факту смерті, де зазначено, що він помер від ракової інтоксикації внаслідок захворювання гортані, та свідоцтво про смерть ОСОБА_2, видане окупаційною владою від 09.03.2016 року серії ДНР № 022833, за підписом керівника цього „органу" ОСОБА_3, про що свідчать їх копії, (а.с.8-9, 10)

При зверненні до Відділу державної реєстрації актів цивільного стану по м. Мелітополю Реєстраційної служби міськрайонного управління юстиції у Запорізькій області, заявниці ОСОБА_1 було відмовлено у видачі свідоцтва про смерть зразка української держави. Оскільки, документи видані їй окупаційною владою, на території України юридичної сили не мають. 3 цього приводу їй було надане відповідне роз'яснення, що підставою для отримання свідоцтва про смерть належного українського зразка є або лікарське свідоцтво про смерть форми 106/о, або рішення суду про встановлення факту смерті особи в певний час, про що свідчить копія, (а.с.6).

Згідно до ч.ч. 1, 6 ст. 17 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» державна реєстрація смерті проводиться органом державної реєстрації актів цивільного стану на підставі: 1) документа встановленої форми про смерть, виданого закладом охорони здоров'я або судово-медичною установою; 2) рішення суду про встановлення факту смерті особи в певний час або про оголошення її померлою. Державна реєстрація смерті проводиться за заявою родичів померлого, представників органу опіки та піклування, працівників житлово-експлуатаційних організацій, адміністрації закладу охорони здоров'я, де настала смерть, та інших осіб

Пунктом 1 розділу 5 Правил державної реєстрації актів цивільного стану в Україні, затверджених наказом(у редакції наказу) встановлено, що підставою для державної реєстрації смерті є: а)лікарське свідоцтво про смерть (форма № 106/о), форма якого затверджена наказом Міністерства охорони здоров'я України від 08.08.2006 № 545, зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 25.10.2006 за № 1150/13024 (далі - лікарське свідоцтво про смерть); б)фельдшерська довідка про смерть (форма № 106-1/о), форма якої затверджена наказом, зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 25.10.2006 за № 1150/13024 (далі - фельдшерська довідка про смерть); в)лікарське свідоцтво про перинатальну смерть; г) рішення суду про оголошення особи померлою; ґ) рішення суду про встановлення факту смерті особи в певний час; д) повідомлення державного архіву або органів Служби безпеки України у разі реєстрації смерті осіб, репресованих за рішенням не судових та судових органів; е) повідомлення установи виконання покарань або слідчого ізолятора, надіслане разом з лікарським свідоцтвом про смерть.

Відповідно дост.1 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України»тимчасово окупована територія України є невід'ємною частиною території України, на яку поширюється дія Конституції та законів України.

Стаття 4 цього ж закону передбачає, що на тимчасово окупованій території на строк дії цього Закону поширюється особливий правовий режим … реалізації прав і свобод людини і громадянина.

Статтею 9 ч.2, 3, 4 цього Закону передбачено, що будь-які органи, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території та їх діяльність вважаються незаконними, якщо ці органи або особи створені, обрані чи призначені у порядку, не передбаченому законодавством України. Будь-який акт (рішення, документ), виданий органами та/або особами, передбаченими частиною другою цієї статті, є недійсним і не створює правових наслідків. Встановлення зв'язків та взаємодія органів державної влади України, їх посадових осіб, органів місцевого самоврядування та їх посадових осіб з незаконними органами (посадовими особами), створеними на тимчасово окупованій території, допускається виключно з метою забезпечення національних інтересів України, захисту прав і свобод громадян України.

Відповідно до ст.17 ч.1 цього Закону у разі порушення положень цього Закону державні органи України застосовують механізми, передбачені законами України та нормами міжнародного права, з метою захисту миру, безпеки, прав, свобод і законних інтересів громадян України, які перебувають на тимчасово окупованій території, а також законних інтересів держави Україна.

З аналізу вищенаведеного законодавства, суд приходить до висновку, що лікарське свідоцтво про смерть № 25 від 09.03.2016 року про констатацію факту смерті, підписане лікарем ОСОБА_4, та свідоцтво про смерть ОСОБА_2, видане окупаційною владою від 09.03.2016 року серії ДНР № 022833, за підписом керівника цього „органу" ОСОБА_3, тобто органами, які створені та діють у порядку, не передбаченому законом, є недійсними і не створюють правових наслідків.

Згідно зі ст. 18 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» громадянам України гарантується дотримання у повному обсязі їхніх прав і свобод, передбачених Конституцією України, у тому числі соціальних, трудових, виборчих прав та права на освіту, після залишення ними тимчасово окупованої території.

Пунктом 8 ч. 1ст. 256 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті.

Згідно ч. 2ст. 256 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Відповідно до ч. 4 ст. 257-1 ЦПК України ухвалене судом рішення у справах про встановлення факту народження або смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, підлягає негайному виконанню. Рішення у справах про встановлення факту народження або смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, може бути оскаржено в загальному порядку, встановленому цим Кодексом. Оскарження рішення не зупиняє його виконання.

Отже, оскільки заявниця не має можливості надати для реєстрації смерті свого чоловіка ОСОБА_2 документи, передбачені законодавством України, з метою захисту її законних прав та інтересів, як громадянина України, суд вважає необхідним встановити факт смерті ОСОБА_2, який помер 29 лютого 2016 року у с. Петропавлівка Шахтарського району Донецької області.

Керуючись ст.ст. 10, 11, 60, 197, 208, 209, 212-215, 234, 256-259 ЦПК України, ст.17 Закону України "Про державну реєстрацію актів цивільного стану",Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України»,суд

ВИРІШИВ:

Заяву ОСОБА_1, за участю зацікавленої особи Відділ державної реєстрації актів цивільного стану по місту Мелітополю Реєстраційної служби Мелітопольського МРУЮ у Запорізькій області про встановлення факту смерті на тимчасово окупованій території України - задовольнити.

Встановити факт смерті громадянина України ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3, уродженця ІНФОРМАЦІЯ_2, що помер 29 лютого 2016 року у с. Петропавлівка Шахтарського району Донецької області, з метою подальшого отримання свідоцтва про його смерть, українського державного зразка.

Рішення підлягає негайному виконанню.

Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Запорізької області через Мелітопольський міськрайонний суд протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

СУДДЯ: І.М. БАХАЄВ