Провадження № 22ц/790/164/16 Головуючий 1-ї інстанції - Полєхін А.Ю.
Категорія - договірні
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 січня 2016 року судова колегія судової палати з цивільних справ апеляційного суду Харківської області в складі:

Головуючого - Бровченко І.О.,

суддів -Малінської С.М., Швецової Л.А.,

при секретарі - Афоніні К.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Харкові апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 на рішення Харківського районного суду Харківської області від 30 червня 2015 року по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до публічного акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк», третя особа - Національний банк України, про захист прав споживачів, -

В С Т А Н О В И Л А :

У грудні 2014 року позивач звернувся до суду з позовом до ПАТ «ПриватБанк», третя особа: Національний банк України, про визнання кредитного договору №НАН2GК16150022 від 16 березня 2007 року недійсним.

В обґрунтування позовних вимог зазначав, що 16 березня 2007 року між ПАТ КБ «ПриватБанк» та ним укладено кредитний договір №НАН2GK16150022, відповідно до якого ОСОБА_1 отримав споживчий кредит у розмірі 47373,28 доларів США зі сплатою відсотків у розмірі 12 % річних.

Зазначений договір укладений сторонами із визначенням його змісту на основі стандартної форми, запропонованої Банком для будь-яких клієнтів фізичних осіб. На час укладання кредитного договору позивачем була надана достовірна інформація про його фінансово-майновий стан.

Позивач вважає укладений договір таким, що не відповідає чинному законодавству України, грубо порушує його права як споживача послуг та як громадянина України.

Договір не спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним та не відповідає його внутрішній волі на момент укладення договору та на даний час.

Згідно спірного договору та додатку №1 до договору зазначено, що усі платежі для повернення суми кредиту, сплати процентів та комісій за користування кредитом повинні здійснюватися позичальником у валюті платежу кредиту в строки та на умовах, встановлених договором.

Позивач посилається на те, що кредитно-заставний договір, укладений із порушенням законодавства в сфері валютного регулювання.

Крім того позивач зазначає, що умови договору є несправедливими по відношенню до позичальника, банк при укладенні кредитного договору порушив права позивача, як споживача.

Відповідачем не виконано переддоговірну роботу з позивачем перед укладенням договору.

Рішенням Харківського районного суду Харківської області від 30 червня 2015 року в задоволені позовних вимог ОСОБА_1 до ПАТ КБ «ПриватБанк», третя особа - Національний банк України, про захист прав споживачів відмовлено.

В апеляційній скарзі представник ОСОБА_1 - ОСОБА_2 просить рішення суду першої інстанції скасувати та задовольнити позовні вимоги. Обґрунтовуючи апеляційну скаргу посилається на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи.

Вислухав доповідь судді, встановивши обставини справи, перевірив зібрані по справі докази, обговоривши доводи апеляційної скарги судова колегія вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно з ч.1 ст. 303 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Відповідно до ст. 308 ЦПК України, суд апеляційної інстанції відхиляє апеляційну скаргу, якщо визнає, що суд першої інстанції постановив рішення з додержанням вимог матеріального і процесуального права.

Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено наявними в справі доказами, що між ЗАТ КБ «ПриватБанк», правонаступником якого є ПАТ КБ « ПриватБанк» та ОСОБА_1 укладено кредитний договір № HAH2GK16150022 від 16 березня 2007 року.

Пунктом 7.1 кредитного договору передбачено, що банк зобов'язався надати позичальникові кредитні кошти шляхом видачі готівки через касу на строк з 16 березня 2007 року по 15 березня 2027 року включно, у вигляді не поновлювальної лінії у розмірі 47373 доларів США 28 центів на наступні цілі: придбання двокімнатної квартири за адресою АДРЕСА_1 у розмірі 40000 доларів США, а також у розмірі 7373 доларів США 28 центів на сплату страхового платежу у випадку та в порядку, передбачених п.п. 2.1.3, 2.2.7 даного договору, зі сплатою за користування кредитом відсотків у розмірі 1,17 % на місяць на суму залишку заборгованості за кредитом; винагороди за надання фінансового інструменту у розмірі 0,0 від суми виданого кредиту, та у момент надання кредиту 0,20% щомісяця в період сплати, відсотки за дострокове погашення кредиту згідно з п. 3.11 даного договору.

Відповідно до умов кредитного договору ОСОБА_1 зобов'язувався погашати заборгованість за кредитом, процентами, комісією, винагородою та іншими нарахуваннями в порядку та в строки передбачені договором.

З анкети - заяви на отримання кредиту вбачається, що ОСОБА_1 ознайомлений та погоджується з умовами кредитування, які були надані йому у письмовому вигляді. ОСОБА_1 підтвердив факт надання йому повної інформації об умовах кредитування в ПАТ КБ «ПриватБанк», а саме: мету, для якої кредит може бути витрачений; форми його забезпечення; наявні форми кредитування з коротким описом відмінностей між ними, у тому числі між зобов'язаннями постачальника; тип відсоткової ставки; суму, на яку кредит може бути виданий; тип процентної ставки; суму, на яку кредит може бути виданий; орієнтовну скупну вартість кредиту та вартість послуги з оформлення договору (перелік усіх витрат, пов'язаних з одержанням кредиту, його обслуговуванням та поверненням, зокрема таких як адміністративні витрати, витрати на страхування, юридичне оформлення тощо); строк, на який кредит може бути одержаний; варіанти повернення кредиту, включаючи кількість платежів, їх частоту та обсяги; можливість дострокового повернення кредиту та його умови; необхідність здійснення оцінки майна, якщо така оцінка є необхідною, ким вона здійснюється; податковий режим сплати відсотків та державні субсидії, на які позичальник має право, і відомості про те, від кого позичальник може одержати докладнішу інформацію; переваги та недоліки пропонованих схем кредитування.

Заочним рішенням Комінтернівського районного суду м. Харкова від 26 грудня 2013 року позовні вимоги ПАТ КБ «ПриватБанк» задоволено. Стягнуто солідарно з ОСОБА_1, ОСОБА_3, ОСОБА_4 на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» заборгованість за кредитним договором № HAH2GK16150022 від 16 березня 2007 року в розмірі 261586,62 грн. Стягнуто солідарно з ОСОБА_1, ОСОБА_3, ОСОБА_4 та ТОВ «Українське Фінансове Агентство «Верус», в особі філії ТОВ «Українське Фінансове Агентство «Верус» у Комінтернівському районі м. Харкова на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» 200 грн. заборгованості за кредитним договором № HAH2GK16150022 від 16 березня 2007 року. Вирішено питання про стягнення судових витрат.

Відмовляючи у задоволені позовних вимог суд першої інстанції виходив з того, що сторони на момент підписання договору досягли згоди щодо усіх істотних умов договору, кредитний договір укладений у письмовій формі, сторони мали необхідний обсяг цивільної дієздатності, волевиявлення сторін було вільним, а тому відсутні підстави для визнання кредитного договору недійсним. В спірному договорі затверджений графік платежів, згідно з яким боржник повинен сплачувати щомісяця фіксовану суму, відсутність зміни у витратах на обслуговування кредиту та плати за дострокове погашення, то такі умови договору не суперечать положенням ст. 11 Закону України «Про захист прав споживачів».

Судова колегія погоджується з таким висновком суду першої інстанції.

Доводи апеляційної скарги представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 про те, що спірний договір не відповідає вимогам закону, оскільки його укладено в іноземній валюті обґрунтовано не прийняті судом першої інстанції і не приймаються судовою колегією.

При вирішенні справ про визнання кредитного договору недійсним мають враховуватися вимоги законодавства, що стосуються їх чинності і встановлені як ЦК України (ст. ст. 1048-1052, 1054), так і Законом України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг», а саме: досягнення сторонами згоди з усіх істотних умов договору: мета, сума і строк кредиту; умови і порядок його видачі та погашення; види (способи) забезпечення зобов'язань позичальника; відсоткові ставки; порядок плати за кредит; порядок зміни та припинення дії договору; відповідальність сторін за невиконання або неналежне виконання умов договору; кредитний договір має укладатись обов'язково у письмовій формі, причому недодержання письмової форми тягне його нікчемність та не створює ніяких правових наслідків, окрім тих, що пов'язані з його нікчемністю; сторони кредитного договору повинні мати необхідний обсяг цивільної дієздатності; волевиявлення сторін має бути вільним і відповідати їхній внутрішній волі.

Статтею 99 Конституції України встановлено, що грошовою одиницею України є гривня.

Відповідно до ст. 192 ЦК України, іноземна валюта може використовуватися в Україні у випадках і в порядку, встановлених законом.

Тобто, відповідно до законодавства, гривня має статус універсального платіжного засобу, який без обмежень приймається на всій території України.

При укладенні кредитного договору в іноземній валюті та беручи на себе певні обов'язки щодо погашення цього кредиту саме в доларах США, сторони за договором, усвідомлювали, що курс національної валюти України до долару США не є незмінним, та те що зміна цього курсу можливо настане, а тому ОСОБА_1 повинен був передбачити та врахувати підвищення валютного ризику за цим договором.

Таким чином, укладаючи спірний кредитний договір в іноземній валюті, сторони брали на себе певні ризики на випадок зміни валютного курсу та в момент укладення договору не мали будь-яких законних підстав вважати, що зміна встановленого валютного курсу не настане.

Посилання представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 на те, що відповідач повинен був попередити його про валютні ризики, як цього вимагає п. 3. 8 Правил надання банками України інформації споживачу про умови кредитування та сукупну вартість кредиту, що затверджені постановою Правління НБУ № 168 від 10 травня 2007 року є безпідставними, оскільки вказана постанова НБУ набула чинності після укладення кредитного договору, а тому не розповсюджується на правовідносини, які були укладені до набрання нею законної сили.

Доводи апеляційної скарги, що кредитний договір не містить відомостей щодо детального розпису загальної вартості кредиту висновків суду не спростовують, оскільки постанова Правління НБУ № 168 від 10 травня 2007 року набула чинності після укладення кредитного договору.

Підпункт «д» пункту 2 частини 2 статті 11 Закону України «Про захист прав споживача» доповнено в 2011 році, а тому при укладенні договору, який оспорюється, не мог бути виконаний кредитодавцем, оскільки на момент укладання договору такі вимоги закону не існували.

Посилання представника відповідача, що спірний кредитний договір містить несправедливі умови в частині сплати страхових платежів та резервування коштів не є підставою для скасування чи зміни рішення суду.

З позовної заяви вбачається, що в обґрунтування позовних вимог позивач не посилався на той факт, що договір не містить обґрунтування щодо сплати страхових платежі та винагороди за надання фінансового інструменту.

Під час апеляційного розгляду справи в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, судовою колегією не було встановлено підстав вважати, що кредитний договір, укладений сторонами містить несправедливі умови до позивача, оскільки при підписанні договору ОСОБА_1 мав реальну можливість ознайомитись з умовами договору, в зв'язку з чим і погодився на його укладання шляхом підписання договору. В суду відсутні підстави вважати, що положення кредитного договору створюють істотний дисбаланс договірних прав та обов'язків на шкоду споживача, що обов'язок є жорстким у відношенні до споживача.

При цьому суд враховує положення ст. 627 ЦК України, відповідно до якої сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

За таких обставин судова колегія приходить до висновку про постановлення районним судом рішення з дотриманням вимог матеріального та процесуального права, у відповідності з обставинами справи, наданими сторонами доказами та, відповідно, про відсутність підстав для зміни чи скасування судового рішення.

Керуючись ст.ст. 303, 304, 308, 313, п. 1 ч. 1 ст. 314, ст.ст. 315, 317, 319 ЦПК України, судова колегія, -

УХВАЛИЛА :

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Харківського районного суду Харківської області від 30 червня 2015 року залишити без змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий:

Судді -