Справа № 739/387/16-ц
Провадження № 2/739/131/16
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"18" березня 2016 р. м. Новгород-Сіверський

Новгород-Сіверський районний суд Чернігівської області у складі:

головуючого - судді Чепурка В.В.,

за участі:

секретаря - Лукаш Н.Я.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Новгород-Сіверської районної державної адміністрації Чернігівської області про визнання недійсними державного акту на право приватної власності на землю,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 (далі - позивачка), діючи через свого представника ОСОБА_2, звернулася до суду з позовом до Новгород-Сіверської районної державної адміністрації Чернігівської області про визнання недійсним державного акту на право приватної власності на землю, виданого на ім'я її чоловіка ОСОБА_3.

Свої позовні вимоги мотивує тим, що вона є спадкоємцем свого чоловіка ОСОБА_3, який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 і належним чином прийняла його спадщину. Після смерті ОСОБА_3 на ім'я останнього, на підставі розпорядження Новгород-Сіверської районної державної адміністрації №264 від 27 серпня 2002 року було видано державний акт на право приватної власності на землю НОМЕР_1 від 01 квітня 2003 року. Оскільки державний акт виданий у порушення вимог законодавства після смерті ОСОБА_3, це призвело до порушення прав позивачки на спадкування майна, яке входить до спадкової маси ОСОБА_3, а саме права на земельну частку (пай).

У судове засідання позивачка та її представник не з'явилися, при цьому представник позивачки подав заяву про те, що позовні вимоги підтримує повністю, просить розглянути справу без його участі.

Представник відповідача - Новгород-Сіверської районної державної адміністрації Чернігівської області у судове засідання не з'явився, при цьому подав заяву про розгляд справи без його участі та про визнання позову.

У зв'язку з неявкою у судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, на підставі частини другої статті 197 Цивільного процесуального кодексу України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного пристрою не здійснювалося.

Дослідивши матеріали справи і наявні в них докази, суд приходить до наступних висновків.

Як встановлено, ІНФОРМАЦІЯ_1 в с. Шептаки Новгород-Сіверського району Чернігівської області помер ОСОБА_3 (а.с. 6).

На день смерті ОСОБА_3 разом з ним постійно проживала позивачка, яка була його дружиною, що підтверджується довідкою Шептаківської сільської ради Новгород-Сіверського району Чернігівської області від 06 січня 2015 року та свідоцтвом про укладення шлюбу НОМЕР_2 від 13 травня 1978 року (а.с. 7, 9).

Статтею 529 Цивільного кодексу УРСР (далі - ЦК УРСР) (чинного на час виникнення спірних правовідносин) передбачалося, що діти є спадкоємцями першої черги при спадкоємстві за законом.

Пунктом 1 частини першої статті 549 ЦК УРСР (чинного на час виникнення спірних правовідносин) визнавалося, що спадкоємець прийняв спадщину, якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном.

Оскільки встановлено, що позивачка була дружиною ОСОБА_3, проживала разом з ним та вела спільне господарство і після смерті ОСОБА_3, фактично вступила в управління та володіння майном останнього, суд приходить до висновку, що вона належним чином прийняла спадщину свого чоловіка.

Вже після смерті ОСОБА_3 на ім'я останнього, на підставі розпорядження Новгород-Сіверської районної державної адміністрації №264 від 27 серпня 2002 року, було видано держаний акт на право приватної власності на землю, розташовану на території Шептаківської сільської ради Новгород-Сіверського району Чернігівської області, площею 2,62 га НОМЕР_1 від 01 квітня 2003 року та здійснено його державну реєстрацію в книзі записів реєстрації державних актів за №500 (а.с. 10).

Відповідно до частини другої статті 9 ЦК УРСР (в редакції на час виникнення правовідносин) правоздатність громадянина виникає в момент його народження і припиняється з смертю.

Згідно зі статтею 10 ЦК УРСР, в якій розкрито зміст правоздатності громадян, громадяни, серед іншого, можуть відповідно до закону мати майно в особистій власності, право користування жилими приміщеннями та іншим майном, успадковувати і заповідати майно.

Частиною першою статті 125 Земельного кодексу України (в редакції станом на 01 квітня 2003 року) передбачалося, що право власності та право постійного користування на земельну ділянку виникає після одержання її власником або користувачем документа, що посвідчує право власності чи право постійного користування земельною ділянкою, та його державної реєстрації.

Частиною першою статті 126 Земельного кодексу України (в редакції станом на 01 квітня 2003 року) було визначено, що право власності на земельну ділянку і право постійного користування земельною ділянкою посвідчується державними актами.

Враховуючи наведені вище законодавчі положення суд приходить до висновку, що видача Новгород-Сіверською районною державною адміністрацією Чернігівської області на ім'я ОСОБА_3 державного акту про право приватної власності на землю була здійснена в порушення вимог норм цивільного законодавства України, оскільки після смерті особа не може набувати право власності на майно, зокрема й на земельні ділянки.

Водночас, відповідно до пункту 17 розділу Х Земельного кодексу України сертифікати на право на земельну частку (пай), отримані громадянами, вважаються правовстановлюючими документами при реалізації ними права вимоги на відведення земельної ділянки (паю) в натурі (на місцевості) відповідно до законодавства. Сертифікати на право на земельну частку (пай) є дійсними до виділення власникам земельних часток (паїв) у натурі (на місцевості) земельних ділянок та видачі їм державних актів на право власності на землю.

Таким чином, у зв'язку з видачею на ім'я ОСОБА_3 після його смерті державного акту на право приватної власності на землю, сертифікат на право на земельну частку (пай), що посвідчував право вимоги останнього на відведення у приватну власність земельної ділянки, яке входило до складу спадкового майна ОСОБА_3, став недійсним. Це в свою чергу призвело до порушення прав позивачки щодо набуття у власність в порядку спадкування за законом права на земельну частку (пай).

За таких обставин суд вважає за необхідне захистити права позивачки, визнавши недійсним державний акт на право приватної власності на землю, виданий на ім'я ОСОБА_3 Відповідно позов підлягає задоволенню повністю.

На підставі викладеного, керуючись статтями 9, 10, 529, 549 Цивільного кодексу УРСР, статтями 125, 126 Земельного кодексу України, статтями 2, 10, 11, 60, 209, 212-215, 218, 294 Цивільного процесуального кодексу України, суд

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 до Новгород-Сіверської районної державної адміністрації Чернігівської області про визнання недійсними державного акту на право приватної власності на землю - задовольнити повністю.

Визнати недійсним державний акт на право приватної власності на землю НОМЕР_1, виданий 01 квітня 2003 року на підставі розпорядження Новгород-Сіверської районної державної адміністрації Чернігівської області від №264 від 27 серпня 2002 року на ім'я ОСОБА_3, на земельну ділянку площею 2,62 (два цілих шістдесят два сотих) гектари.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Рішення може бути оскаржене до Апеляційного суду Чернігівської області через Новгород-Сіверський районний суд Чернігівської області шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутніми у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя В.В. Чепурко