Справа № 307/1057/16-ц
У Х В А Л А

Іменем України

31 травня 2016 року м. Ужгород

Колегія суддів судової палати з цивільних справ апеляційного суду Закарпатської області у складі:

головуючого - судді Куцина М.М.,

суддів - Фазикош Г.В., Собослоя Г.Г.

при секретарі - Рогач О.Я.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Тячівського районного суду від 05 квітня 2016 року про забезпечення позову по справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про поділ спільного майна подружжя та визнання права власності, -

в с т а н о в и л а :

ОСОБА_2 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_1 про поділ спільного майна подружжя та визнання права власності

Крім того, позивачка ОСОБА_2 подала заяву про забезпечення позову шляхом накладення арешту на майно, яке є предметом поділу по даній цивільній справі, а саме: будинок за адресою: АДРЕСА_3, розташований на земельній ділянці орієнтовною площею 0,301 га.; незакінчений будівництвом кафе-магазин 95 % готовності за адресою: АДРЕСА_1, розташований на земельній ділянці площею - 0,0224 га.; земельну ділянку площею 0,23 га - для ведення особистого селянського господарства, за адресою: АДРЕСА_2. Також, просить заборонити відповідачу та будь-яким іншим особам вчиняти дії щодо відчуження майна, яке є предметом поділу по даній справі.

Заяву мотивовано тим, що існує висока ймовірність того, що відповідач може в будь-який момент здійснити відчуження спірного майна на користь інших осіб, що може значно утруднити або взагалі зробити неможливим виконання рішення суду.

У зв'язку з вищезазначеним, ОСОБА_2 просила суд першої інстанції задовольнити заяву про забезпечення позову по даній справі.

Ухвалою Тячівського районного суду від 05 квітня 2016 року заяву ОСОБА_2 задоволено.

Накладено арешт на нерухоме майно, а саме: будинок за адресою: АДРЕСА_3, розташований на земельній ділянці орієнтовною площею 0,301 га.; незакінчений будівництвом кафе-магазин 95 % готовності за адресою: АДРЕСА_1, розташований на земельній ділянці площею - 0,0224 га.; земельну ділянку площею 0,23 га - для ведення особистого селянського господарства, за адресою: АДРЕСА_2.

Не погоджуючись з ухвалою Тячівського районного суду від 05 квітня 2016 року ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на незаконність ухвали із-за порушення норм процесуального права, неповного з'ясування обставин справи, просить скасувати оскаржувану ним ухвалу, а справу направити в суд першої інстанції для вирішення питання про відкриття провадження.

Апеляційну скаргу мотивовано тим, суд першої інстанції розглядаючи заяву про забезпечення позову не перевірив склад майна, стосовно якого між сторонами міг чи може виникнути спір. На думку відповідача, у суду першої інстанції при поданні заяви лише однією стороною немає підстав для забезпечення позову.

У запереченні на апеляційну скаргу ОСОБА_2 просить відхилити апеляційну скаргу з мотивів, викладених у запереченні, а ухвалу Тячівського районного суду від 05 квітня 2016 року залишити без змін.

Представник відповідача - ОСОБА_3 в судовому засіданні апеляційного суду підтримав апеляційну скаргу з мотивів, викладених в ній.

Інші сторони не з'явилися в судове засідання апеляційної інстанції. Судова колегія вважає, що на підставі ч.2 ст.305 ЦПК України може розглянути справу без їх участі, так як вони належним чином повідомлені про час та місце розгляду справи та їх неявка не перешкоджає розглядові справи.

Заслухавши доповідача, пояснення представника ОСОБА_3, дослідивши матеріали справи й обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

Задовольняючи заяву про забезпечення позову, суд першої інстанції виходив з того, що невжиття заходів забезпечення позову може утруднити або зробити неможливим виконання рішення суду.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції виходячи з наступного.

Згідно з ч. 1 ст. 151 ЦПК України суд за заявою осіб, які беруть участь у справі, може вжити, передбачені цим Кодексом, заходи забезпечення позову.

Відповідно до ч. 3 ст. 151 ЦПК України забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Згідно з положеннями ч. 1 ст. 152 ЦПК України позов забезпечується зокрема, накладенням арешту на майно або грошові кошти, що належать відповідачеві і знаходяться у нього або в інших осіб; забороною вчиняти певні дії.

У відповідності до ч. 3 ст. 152 ЦПК України види забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

У постанові пленуму Верховного Суду України № 9 від 22.12.2006 року "Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову" зазначено, що розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з'ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам. При встановленні зазначеної відповідності слід враховувати, що вжиті заходи не повинні перешкоджати господарській діяльності юридичної особи або фізичної особи, яка здійснює таку діяльність і зареєстрована відповідно до закону як підприємець.

Встановлено, що ОСОБА_2 подала заяву про забезпечення позову, мотивувавши її тим, що існує висока ймовірність того, що відповідач може в будь-який момент здійснити відчуження спірного майна на користь інших осіб, що може значно утруднити або взагалі зробити неможливим виконання рішення суду. Спільним сумісним майном сторін є будинок за адресою: АДРЕСА_3, розташований на земельній ділянці орієнтовною площею 0,301 га.; незакінчений будівництвом кафе-магазин 95 % готовності за адресою: АДРЕСА_1, розташований на земельній ділянці площею - 0,0224 га.; земельну ділянку площею 0,23 га - для ведення особистого селянського господарства, за адресою: АДРЕСА_2.

За таких обставин, судом першої інстанції вірно вжито заходи забезпечення позову, так як невжиття таких в подальшому може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Таким чином, судова колегія вважає, що доводи апеляційної скарги суттєвими не являються й не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального чи процесуального права, які призвели або могли призвести до неправильного вирішення питання про вжиття заходів забезпечення позову.

Отже, постановляючи ухвалу, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про задоволення заяви ОСОБА_2 про забезпечення позову, а тому, на підставі п. 1 ч. 1 ст. 312 ЦПК України апеляційну скаргу слід відхилити і залишити без змін оскаржувану ухвалу суду першої інстанції, яка постановлена з додержанням вимог закону.

Керуючись ст. ст. 307, 312, 315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів, -

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - відхилити.

Ухвалу Тячівського районного суду від 05 квітня 2016 року - залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення і оскарженню не підлягає, оскільки не перешкоджає подальшому провадженню у справі.

Судді: