Справа № 362/2739/15-ц Головуючий у І інстанції Кравченко Л. М.
Провадження № 22-ц/780/2913/16 Доповідач у 2 інстанції Кулішенко Ю. М.
Категорія 24 28.07.2016
УХВАЛА

Іменем України

28 липня 2016 року колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду Київської області у складі:

головуючого судді Кулішенка Ю.М.,

суддів: Яворського М.А., Фінагєєва В.О.

за участю секретаря: Волинець Я.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали цивільної справи за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Васильківського міськрайонного суду Київської області від 28 вересня 2015 року у справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Страхова компанія «Країна» до ОСОБА_2 про відшкодування матеріальної шкоди ,

ВСТАНОВИЛА:

У травні 2015 року позивач ПАТ «Страхова компанія країна» звернувся до суду з вказаним позовом. Свої вимоги мотивував тим, що 18 серпня 2013 р. з вини відповідача ОСОБА_2 сталось ДТП, в якому застрахований позивачем автомобіль НОМЕР_1 зазнав механічних пошкоджень, а власнику даного автомобіля ОСОБА_3 завдано матеріальної шкоди. За зверненням ОСОБА_3 до ПАТ СК «Країна», останній було виплачено страхове відшкодування в розмірі 98241, 80 грн. У зв'язку з зазначеним позивач набув право зворотної вимоги до винної особи. Відповідач в добровільному порядку не компенсував виплаченого страхового відшкодування.

Просив стягнути з ОСОБА_2 на користь ПАТ «Страхова компанія «Країна» матеріальну шкоду в розмірі 98241,80 грн.

Рішенням Васильківського міськрайонного суду Київської області від 28 вересня 2015 року позов задовлено.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь Публічного акціонерного товариства «Страхова компанія «Країна» матеріальну шкоду, заподіяну внаслідок виплати страхового відшкодування в сумі 98241 (де'вяносто вісім тисяч двісті сорок одну)грн. 80 (вісімдесят) коп..

Вирішено питання про розподіл судових витрат.

В апеляційній скарзі відповідач ОСОБА_2 просить скасувати рішення, посилаючись на його незаконність, необґрунтованість, не повне з'ясування судом обставин справи, що мають значення для справи, порушення судом норм матеріального та процесуального права. В обґрунтування вимог зазначає, що судом не було визначено дійсний розмір шкоди, завданий ним внаслідок ДТП власнику пошкодженого автомобіля. Також зазначає, що суд при вирішенні спору не встановив обставин справи та не визначився з правовідносинами, що склались між сторонами, та застосував закон, що не підлягає застосуванню.

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді апеляційного суду, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з таких підстав:

Відповідно до вимог ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно з законом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, що були досліджені в судовому засіданні.

Судом встановлено, що 21 лютого 2013 р. між позивачем ПАТ СК «Країна та ОСОБА_3 було укладено договір добровільного страхування наземного транспорту ТЗ0008148, предметом договору є майнові інтереси страхувальника, пов'язані з володінням, користуванням і розпорядженням застрахованим транспортом та додатковим обладнанням до нього «Hyundai Tucson» д.н.з. НОМЕР_1, 2011 р.в. (а.с.3-9).

Вироком Васильківського міськрайонного суду Київської області від 10 січня 2014 р. №362/6540/13-к, ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні злочинів, передбачених ч.1 ст. 289 КК України і ч.1 ст. 286 КК України (а.с.16-17).

Вирішуючи вказаний спір та задовольняючи позов суд першої інстанції виходив із того, що позивач здійснив виплату страхового відшкодування в розмірі 98241,80 грн. потерпілій внаслідок вчиненого відповідачем ДТП сторони - ОСОБА_3 та набув права зворотньої вимоги регресу.

Такі висновки суду є правильними і такими, що відповідають обставинам справи і вимогам закону виходячи з наступного:

Ст. 22 ЦК України передбачає, що особа, якій завдано збитків, має право на їх відшкодування у розмірі витрат, які вона зробила чи мусить зробити для відновлення свого порушеного права.

Згідно ст. 1166 ЦК України, особа, яка завдала шкоду майну фізичної особи, зобов'язана відшкодувати її в повному обсязі.

Відповідно до пункту 2 ст. 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Згідно ст. 1188 ЦК України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки (автомобілів), відшкодовується винною особою.

Відповідно до ст. 1191 ЦК України особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом.

Відповідно до п.п. 38.1.1 п. 38.1 ст. 38 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-прававої відповідальності власників наземних транспортних засобів», страховик після виплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до страхувальника або водія забезпеченого транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду, якщо він керував транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Відповідно до Звіту № 1810 від 06.09.2013 р. вартість матеріального збитку, завданого власнику колісного транспортного засобу «Hyundai Tucson» д.н.з. НОМЕР_1, складає 101447,84 грн. (а.с.18-20).

Відповідно до ремонтної калькуляції від 21.10.2013 р., вартість ремонту автомобіля НОМЕР_1 складає 101447,84 грн. (а.с.21-25).

Ремонтні роботи пошкодженого автомобіля були виконані ТОВ «Едем-Авто», і відповідно до рахунку №ВСВ0007881 від 03.09.2013 р. всього до сплати пред'явлено 96359.80 грн., відповідно до рахунку №ВСВ0012172 від 30.12.2013 р. - 1882,00 грн. (а.с.36-37, 41).

Згідно з страховим актом №49/29511/2.1.5.1, затвердженим 20.11.2013 р., вартість відновлювального ремонту ТЗ , а так само і розмірі страхового відшкодування за рахунком № ВСВ0007881 від 03.09.2013 р.складає 96359,80 грн.(а.с.42).

Відповідно до страхового акту №49/29511/2.1.5.1, затвердженим 05.03.2014 р., вартість відновлювального ремонту ТЗ , а так само і розмірі страхового відшкодування за рахунком № ВСВ 0012172 від 30.12.2013 р. ТОВ «Едем -Авто», складає 1882,00 грн.(а.с.43).

Як вбачається платіжних доручень №2674 від 21.11.2013 р., №6 від 17.01.2014 р. а також №482 від 05.03.2014 р., ПАТ «СК «Країна» перерахувало до ТОВ «Едем-Авто» 64000,00 грн., 32359,80 грн., а також 1882,00 грн., а всього на загальну суму - 98241,80 грн. (а.с.44.45).

З урахуванням наведеного, колегія суддів, вважає, що суд першої інстанції дійшов вірного висновку, що позов заявлений правомірно, оскільки внаслідок дорожньо - транспортної пригоди автомобільНОМЕР_1, який належить ОСОБА_3 отримав механічні пошкодження, у зв'язку з чим ПАТ «СК «Країна» було виплачено страхове відшкодування власнику автомобіля. У позивача виникло право вимоги на відшкодування страхової виплати в порядку регресу з винної особи - відповідача. Відповідачем дані обставини не спростовані належними та допустимими доказами.

Посилання апеляційної скарги про те, що судом не було визначено дійсний розмір шкоди, внаслідок ДТП власнику пошкодженого автомобіля не заслуговують на увагу оскільки відповідачем в порушення вимог ст. 60 ЦПК України не надано суду своєї оцінки вартості відновлювального ремонту пошкодженого колісного транспортного засобу «Hyundai Tucson» д.н.з. НОМЕР_2та не зазначено з якими саме роботами зазначених у звіті він не погоджується.

Інші доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції викладених в рішенні не спростовують.

Доводи апеляційної скарги щодо порушення норм процесуального права, а саме не повідомлення відповідача про розгляд справи колегією суддів не беруться до уваги, оскільки, згідно вимог ч. 3 ст. 309 ЦПК України порушення норм процесуального права може бути підставою для скасування або зміни рішення, якщо порушення призвело до неправильного вирішення справи.

З урахуванням наведеного, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції, розглядаючи спір повно та всебічно дослідив обставини справи, вірно послався на закон, що регулює спірні правовідносини, дійшов правильного висновку про задоволення позову і ухвалив рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права, а тому апеляційна скарга підлягає відхиленню.

Керуючись ст.ст.303, 307, 308, 313, 314, 315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів,

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Васильківського міськрайонного суду Київської області від 28 вересня 2015 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий:

Судді: