Справа № 202/4739/16-ц
Провадження № 2/202/2396/2016
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 серпня 2016 року м. Дніпро

Індустріальний районний суд м. Дніпропетровська у складі:

головуючого судді Волошина Є.В.,

за участю секретаря Величко А.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Дніпро цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про усунення перешкод у користуванні квартирою та виселення,

ВСТАНОВИВ:

У липні 2016 року ОСОБА_3 звернувся до Індустріального районного суду м.Дніпропетровська із позовом до ОСОБА_2 про усунення перешкод у користуванні квартирою та виселення. В обґрунтування позову зазначив, що він 28 квітня 2015 року за договором купівлі-продажу придбав квартиру АДРЕСА_1. Після придбання квартири та її нотаріального оформлення позивач виявив, що в ній без жодних правових підстав перебуває відповідач, який відмовляється в добровільному порядку висилитись з його квартири, що позбавляє позивача права користування та розпорядження своїм майном. Посилаючись на ст.ст.15,386,391 ЦК України просить суд усунути перешкоди у користуванні квартирою, шляхом виселення відповідача та будь-яких інших осіб з кв.112, що розташована у буд.21 по вупр.Миру в м.Дніпропетровську.

В судове засідання позивач зі своїм представником не з'явилися. Представник позивача надав суду заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі та у випадку неявки відповідача в судове засідання просить ухвалити заочне рішення по справі.

Відповідач в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлений був належним чином, причини неявки суду не повідомив, клопотань про відкладення розгляду справи чи про розгляд справи у його відсутність не подавав, у зв'язку із чим, суд, враховуючи заяву позивача та його представника, відповідно до ст.ст. 224 - 225 ЦПК України ухвалив проводити заочний розгляд справи з ухваленням заочного рішення суду.

У зв'язку з неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, відповідно до ч.2 ст.197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснювалось.

Суд, дослідивши докази, приходить до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що 28 квітня 2015 року ОСОБА_1 за договором купівлі-продажу придбав квартиру АДРЕСА_1, що підтверджується копією договору купівлі-продажу та копією витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 28 квітня 2015 року.

Разом з цим, після придбання вищезазначеної квартири та її нотаріального оформлення позивач виявив, що в ній без жодних правових підстав перебуває ОСОБА_2, який відмовляється в добровільному порядку висилитись з його квартири, що позбавляє позивача права користування та розпорядження своїм майном.

Відповідно до ст.41 Конституції України, кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

Згідно ст.319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Відповідно до ч.1 ст.321 ЦК України ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності або обмежений у його здійсненні.

У відповідності зі ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод в здійсненні їм права користування та розпорядження своїм майном.

Дослідивши всі докази по справі, суд приходить до висновку, що ОСОБА_2 перешкоджає позивачу в здійсненні його законних прав щодо користування належної йому квартири, внаслідок чого позивач вимушений звернутися до суду.

Виходячи із вищевикладеного позовні вимоги позивача в частині виселення ОСОБА_2 з квартири АДРЕСА_2 знайшли своє підтвердження в судовому засіданні та підлягають задоволенню.

Щодо позовних вимог про виселення будь-яких інших осіб зі спірної квартири суд виходить з наступного.

Норми ЦПК України передбачають пред'явлення позовних вимог виключно до конкретно визначених в позові відповідачів, процесуальний закон не передбачає пред'явлення вимог до невизначеного кола осіб та покладення судом обов'язків на невизначене коло осіб, тому вимога про виселення будь-яких інших осіб, які позивачем в якості відповідачів не залученні (а суд таких повноважень по самостійному залученню відповідачів не має) - задоволенню не підлягає.

Згідно зі ст. 88 Цивільного процесуального кодексу України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.41 Конституції України, ст.ст. 319,321,325,391 ЦК України, ст.ст. 3-5, 14, 30, 38, 40 88, 209, 212-215, 224 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про усунення перешкод у користуванні квартирою та виселення задовольнити частково.

Усунути перешкоди у володінні та користуванні майном ОСОБА_1, шляхом виселення ОСОБА_2 з квартири АДРЕСА_2 без надання іншого жилого приміщення.

Стягнути з ОСОБА_2 користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 551(пятсот пятдесят одна) грн. 20 коп.

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Заочне рішення набирає законної сили відповідно до загального порядку, встановленому Цивільним процесуальним кодексом України.

Заочне рішення може бути переглянуте Індустріальним районним судом м. Дніпропетровська за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом десяти днів з дня отримання його копії. У разі відмови у задоволенні цієї заяви відповідач може оскаржити заочне рішення до апеляційного суду в загальному порядку.

Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Дніпропетровської області шляхом подачі апеляційної скарги через Індустріальний районний суд м.Дніпропетровська протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя Волошин Є.В.