Справа № 202/4669/16-ц
Провадження № 2-н/202/169/2016
УХВАЛА

04 серпня 2016 року м. Дніпро

Суддя Індустріального районного суду м. Дніпропетровська Волошин Є.В. розглянувши заяву міського Комунального підприємства «Дніпроводоканал» про видачу судового наказу про стягнення заборгованості, -

ВСТАНОВИВ:

Комунальне підприємство «Дніпроводоканал» звернулося до суду із заявою про видачу судового наказу про солідарне стягнення з ОСОБА_1, ОСОБА_2 заборгованості за надані послуги водопостачання та водовідведення станом на 01 квітня 2016 року у розмірі 21882 грн. 53 коп., що утворилася за адресою: АДРЕСА_1.

Дослідивши заяву про видачу судового наказу та додані до неї документи, вважаю необхідним відмовити у прийнятті заяви про видачу судового наказу з наступних підстав.

Заявник просить стягнути з боржника заборгованість за надані послуги теплопостачання, яка утворилась за період з 1999 року по 2016 рік, тобто більший ніж три роки до дати звернення з заявою про видачу судового наказу до суду.

Згідно ст. 256 ЦК України позовна давність - це строк , у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Відповідно до ст.257 ЦК України, загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

Таким чином заявник звернувся з вимогою про стягнення заборгованості за період за межами позовної давності.

З положень ч. 3 ст. 267 ЦК України вбачається, що позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення.

Застосування строку позовної давності вирішується в судовому засіданні за клопотанням сторони у справі, тому при постановлені судового наказу буде порушено право боржника щодо застосування позовної давності. Договір про збільшення позовної давності у письмовій формі з боржником не укладався, тому із заяви і поданих документів вбачається спір про право.

При вирішенні питання про стягнення вказаної заборгованості з боржника в порядку наказного провадження, останній буде позбавлений можливості звернутися до суду з відповідною заявою про застосування строків позовної давності, чим можуть бути обмежені його права.

Згідно п.2 ч.3 ст.100 ЦПК України, суддя відмовляє у прийнятті заяви про видачу судового наказу у разі, якщо із заяви і поданих документів вбачається спір про право.

Відповідно до п.9 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 23.12.2011 року №14 «Про практику розгляду судами заяв у порядку наказного провадження», наявність спору про право суд може встановити, якщо із доданих документів вбачається пропуск позовної давності. Така вимога може бути вирішена лише у позовному провадженні.

Суд не має можливості задовольнити заяву про видачу судового наказу частково в межах строку позовної давності, оскільки з наданих заявником документів не можливо розрахувати суму боргу за цей період.

За таких обставин, приходжу до висновку, що в даному випадку вбачається наявність спору про право.

На підставі викладеного та керуючись п.2 ч.3 ст. 100 ЦПК України, суддя -

УХВАЛИВ:

Відмовити Комунальному підприємству «Дніпроводоканал» у прийнятті заяви про стягнення з ОСОБА_1, ОСОБА_2 заборгованості за надані послуги водопостачання та водовідведення станом на 01 квітня 2016 року у розмірі 21882 грн. 53 коп.

Повернути заявнику заяву та додані до неї документи.

Розяснити заявнику право відповідно до ч.2 ст.101 ЦПК України звернутися до суду з такими самими вимогами у позовному провадженні.

Ухвала може бути оскаржена до апеляційного суду Дніпропетровської області шляхом подачі апеляційної скарги через Індустріальний районний суд м. Дніпропетровська у пятиденний строк з дня отримання копії ухвали.

Суддя: Є.В. Волошин