У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 жовтня 2016 року м. Київ
Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних

і кримінальних справ у складі:

СитнікО.М., Леванчука А.О., МаляренкаА.В.,

розглянувши у попередньому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_4 до Подільської районної в м. Києві державної адміністрації Управління праці та соціального захисту населення, третя особа - ОСОБА_5, про визнання дій протиправними, зобов'язання призначити щомісячну допомогу тимчасово внутрішньо переміщеним особам та стягнення суми компенсації, за касаційною скаргою ОСОБА_4 на ухвалу Подільського районного суду м. Києва від 11 липня 2016 року та ухвалу апеляційного суду м. Києва від 31 серпня 2016 року,

в с т а н о в и л а:

У липні 2016 року ОСОБА_4 звернулася до суду з позовом, у якому просила визнати дії відповідача протиправними, зобов'язати призначити щомісячну адресну допомогу тимчасово внутрішньо переміщеним особам та стягнути компенсацію.

Ухвалою Подільського районного суду м. Києва від 11 липня 2016 року, залишеною без змін ухвалою апеляційного суду м. Києва від 31 серпня 2016 року, відмовлено ОСОБА_4 у відкритті провадження у справі.

У касаційній скарзі ОСОБА_4, посилаючись на порушення судами норм процесуального права, просить скасувати ухвали судів першої й апеляційної інстанцій та постановити ухвалу про відкриття провадження у справі, визнати дії відповідачів протиправними, зобов'язання вчинити їх дії.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ вважає, що касаційну скаргу слід відхилити, виходячи з наступного.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального чи порушення норм процесуального права.

Судами встановлено, що у липні 2016 року ОСОБА_4 звернулася до суду з позовом до Подільської районної у м. Києві державної адміністрації Управління праці та соціального захисту населення, у якому просила визнати дії відповідача протиправними, зобов'язати призначити щомісячну адресну допомогу тимчасово внутрішньо переміщеним особам та стягнути компенсацію.

Відмовляючи у відкритті провадження у справі, суд першої інстанції, з яким погодився апеляційний суд, вважав, що даний позов не підлягає розгляду у суді загальної юрисдикції у порядку цивільного судочинства та повинен розглядатися в адміністративному суді.

Колегія суддів погоджується з висновком судів з огляду на таке.

Відповідно до ч. 1 ст. 15 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи щодо: захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин; інших правовідносин, крім випадків, коли розгляд таких справ проводиться за правилами іншого судочинства.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 3 КАС України справа адміністративної юрисдикції, це переданий на вирішення адміністративного суду публічно-правовий спір, у якому хоча б однією зі сторін є орган виконавчої влади, орган місцевого самоврядування, їхня посадова чи службова особа або інший суб'єкт, який здійснює владні управлінські функції на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

Частиною 1 ст. 6 КАС України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб'єкта владних повноважень порушені її права, свободи або інтереси.

Відповідно до ст. 162 КАС України до повноважень суду у разі задоволення адміністративного позову входить: визнання протиправними рішення суб'єкта владних повноважень чи окремих його положень, дій чи бездіяльності і про скасування або визнання нечинним рішення чи окремих його положень, про поворот виконання цього рішення чи окремих його положень із зазначенням способу його здійснення; зобов'язання відповідача вчинити певні дії; зобов'язання відповідача утриматися від вчинення певних дій; стягнення з відповідача коштів. Крім того, суд може прийняти іншу постанову, яка б гарантувала дотримання і захист прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб'єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб'єктів владних повноважень.

Згідно з п. 4 ч. 1 ст. 18 КАС України місцевим загальним судам як адміністративним судам підсудні усі адміністративні справи щодо спорів фізичних осіб з суб'єктами владних повноважень з приводу обчислення, призначення, перерахунку, здійснення, надання, одержання пенсійних виплат, соціальних виплат непрацездатним громадянам, виплат за загальнообов'язковим державним соціальним страхуванням, виплат та пільг дітям війни, інших соціальних виплат, доплат, соціальних послуг, допомоги, захисту, пільг.

Зі змісту позовної заяви вбачається, що між фізичною особою та суб'єктом владних повноважень виник спір з приводу виконання останнім управлінських функцій держави, а саме: призначення допомоги тимчасово переміщеним особам на покриття витрат на проживання.

Суд першої інстанції, з яким погодився апеляційний суд, зробив правильний висновок, що спірні правовідносини носять публічно-правових характер і мають розглядатися за правилами Кодексу адміністративного судочинства України, тому обґрунтовано відмовив у відкритті провадження на підставі п. 1 ч. 2 ст. 122 ЦПК України.

Згідно ст. 337 ЦПК України суд касаційної інстанції відхиляє касаційну скаргу, якщо визнає, що рішення ухвалені з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Судами першої й апеляційної інстанцій при розгляді справи дотримано вимоги закону, у зв'язку з чим колегія суддів вважає за необхідне касаційну скаргу відхилити, а ухвали судів залишити без змін.

Керуючись статтями 332, 336, 337 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_4 відхилити.

Ухвалу Подільського районного суду м. Києва від 11 липня 2016 року та ухвалу апеляційного суду м. Києва від 31 серпня 2016 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Колегія суддів:

Ситнік О.М. Леванчук А.О. МаляренкоА.В.