АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
справа №761/6670/16-ц Доповідач: Поліщук Н.В.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 листопада 2016 року Колегія суддів Судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду м.Києва в складі:

Головуючого-судді Поліщук Н.В.

Суддів Білич І.М., Болотова Є.В.

за участю секретаря Горбачовій І.В.

заявника ОСОБА_1

представника заявника ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Києва справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Шевченківського районного суду м.Києва від 30 червня 2016 року у справі за заявою ОСОБА_1, заінтересовані особи - приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Забігайло Сергій Юрійович, Головне територіальне управління юстиції у м.Києві, Київська міська рада про встановлення факту проживання із спадкоємцем однією сім»єю,-

ВСТАНОВИЛА:

В лютому 2016 року ОСОБА_1 звернулась до суду із заявою, у якій просила встановити факт, що вона проживала з ОСОБА_4, який помер ІНФОРМАЦІЯ_4, однією сім»єю більше п»яти років за адресою: АДРЕСА_1.

Заяву обґрунтовує тим, що її чоловік приходиться племінником ОСОБА_5, дружини ОСОБА_4 Подружжя ОСОБА_4 були людьми похилого віку, мали погане здоров»я, потребували сторонньої допомоги у зв»язку із чим в січні 2010 року звернулись до ОСОБА_1, яка стала проживати з ними, доглядати, допомагати по господарству, сплачувала комунальні послуги.

В ІНФОРМАЦІЯ_2 померла ОСОБА_5, а в ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_4 Похованням обох займалась ОСОБА_1

Необхідність у встановленні зазначеного факту пояснює тим, що після смерті ОСОБА_4 залишилось спадкове майно, проте нотаріусом відмовлено у видачі спадкового свідоцтва, оскільки не доведено обставини спільного проживання однією сім»єю.

Рішенням Шевченківського районного суду м.Києва від 30 червня 2016 року у задоволенні позовних вимог відмовлено.

Не погодившись з ухваленим рішенням, ОСОБА_1 подано апеляційну скаргу, у якій просить рішення скасувати та ухвалити нове про задоволення заяви.

Апеляційну скаргу обґрунтовує доводами заяви, вважає безпідставними висновки суду про відмову в задоволенні заяви з підстави перебування її у шлюбі з іншою особою.

В судовому засіданні заявник та її представник доводи апеляційної скарги підтримали.

Представники заінтересованих осіб в судове засідання не з»явились, про дату, час і місце розгляду справи повідомлені належним чином.

На підставі ст.305 ЦПК України колегія суддів ухвалила розглянути справу за відсутності осіб, що не з»явились в судове засідання.

Заслухавши доповідь судді, пояснення заявника та її представника, розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість ухваленого по справі рішення, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до ч.1 ст.303 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Відповідно до ст.213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Зазначеним вимогам рішення суду першої інстанції не відповідає.

Відмовляючи у задоволенні заяви, суд першої інстанції виходив з того, що заявниця перебуває у зареєстрованому шлюбі, що виключає можливість застосування ст.1264 ЦК України.

З такими висновками колегія суддів не погоджується, виходячи з наступного.

Відповідно до п.5 ч.2 ст.234 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення.

За правилами ст.256 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих немайнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Судом першої інстанції установлено, що ІНФОРМАЦІЯ_4 помер ОСОБА_4, який 12 серпня 2015 року склав заповіт, яким заповів заявниці квартиру АДРЕСА_1.

Після смерті спадкодавця залишилось інше рухоме (автомобіль) та нерухоме майно (гаражний бокс, садовий будинок та земельна ділянка).

Постановою вих. №05/02-31 приватного нотаріуса Забігайла С.Ю. від 10 лютого 2016 року ОСОБА_1 відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину щодо зазначеного майна з підстав відсутності підтвердження про спільне проживання однією сім»єю зі спадкодавцем не менше п»яти років.

10 лютого 2016 року КП ЖЕК «Златоустівська» на ім»я ОСОБА_1 видано довідку №493, якою засвідчується, що остання у період з 15 січня по ІНФОРМАЦІЯ_4 проживала у АДРЕСА_1 разом із ОСОБА_6 та сплачувала квартплату та комунальні послуги.

Згідно із ст.3 СК України сім'я є первинним та основним осередком суспільства. Сім'ю складають особи, які спільно проживають, пов'язані спільним побутом, мають взаємні права та обов'язки. Подружжя вважається сім'єю і тоді, коли дружина та чоловік у зв'язку з навчанням, роботою, лікуванням, необхідністю догляду за батьками, дітьми та з інших поважних причин не проживають спільно. Сім'я створюється на підставі шлюбу, кровного споріднення, усиновлення, а також на інших підставах, не заборонених законом і таких, що не суперечать моральним засадам суспільства.

Стаття 1264 ЦК України, яка надає позивачу можливість бути спадкоємцем, визначає, що у четверту чергу право на спадкування за законом мають особи, які проживали зі спадкодавцем однією сім'єю не менш як п'ять років до часу відкриття спадщини.

В контексті ст.1264 ЦК України сім»ю слід розглядати в тому визначенні, яке надається у ст.3 СК України, тобто сім»ю можуть складати особи, які зближені, дотримуються принципів побудови сімейних відносин без юридично визначеного ступеню споріднення (чоловік, усиновлений, дочка тощо).

Відтак колегія суддів не може погодиться з висновками суду, що само по собі перебування заявника у зареєстрованому шлюбі є перешкодою уважатися членом сім»ї іншої особи, оскільки зазначене положення поширюється щодо осіб - чоловіка або жінки, які проживають у фактичних шлюбних відносинах, але перебувають в іншому зареєстрованому шлюбі, проте не поширюється щодо осіб, які проживали однією сім»єю із спадкодавцем на інших засадах ніж фактичні шлюбні відносини.

Звертаючись до суду, заявник не посилається на перебування із спадкодавцем у фактичних шлюбних відносинах, а вказує на спільне проживання, спільний побут та наявність взаємних прав і обов»язків, тобто ознаки, що притаманні сім»ї та не суперечить моральним засадам суспільства, проте такі особи не є подружжям.

Факт спільного проживання із спадкодавцем однією сім»єю з січня 2010 року підтверджено наявними у справі письмовими доказами та даними показів свідків.

Відтак, висновки суду першої інстанції не відповідають фактичним обставинам справи та є помилковими.

Відповідно до ст.309 ЦПК України невідповідність висновків суду обставинам справи є підставою для скасування рішення суду першої інстанції та ухвалення нового рішення.

Керуючись ст.ст. 205, 218, 303, 304, 307, 309, 313-316, 317 ЦПК України, колегія суддів, -

ВИРІШИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Рішення Шевченківського районного суду м.Києва від 30 червня 2016 року скасувати та ухвалити нове наступного змісту:

Встановити факт, що ОСОБА_1 проживала із ОСОБА_4, який помер ІНФОРМАЦІЯ_4, однією сім»єю не менш як п»ять років до часу відкриття спадщини, а саме з січня 2010 року.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення, проте може бути оскаржено у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий-суддя Н.В. Поліщук

Судді І.М. Білич

Є.В. Болотов