Номер провадження 2/289/208/16
Справа № 289/51/16-ц
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10.03.2016 м.Радомишль

Радомишльський районний суд Житомирської області в складі:

головуючого Свінцицький Л. В.

з участю позивача - ОСОБА_1

його представника - ОСОБА_2

представника відповідача - ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в Радомишльському районному суді Житомирської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Черняхівської районної державної лікарні ветеринарної медицини про визнання незаконним звільнення та наказу №22-к від 25 грудня 2015 року про звільнення з займаної посади, поновлення на посаді,стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу,та нарахування коштів за лікарняним листомї

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду із зазначеним позовом і, з врахуванням уточнених позовних вимог, просив суд визнати незаконним звільнення та наказ № 22 від 25 грудня 2015 року про звільнення його з займаної посади у зв»язку з прогулами без поважних причин на підставі п.4 ст.1 ст.40 КЗпП України, поновити його на посаді завідуючого Горбулівською ветеринарною дільницею, стягнути з відповідача на його користь середній заробіток за час вимушеного прогула та зобов»язати відповідача нарахувати лікарняні за листом непрацездатності, мотивуючи свої позовні вимоги тим, що 25.11.2013 року він був прийнятий на роботу на посаду завідуючого Горбулівською ветеринарною дільницею. 12.10.2015 року йому була надана щорічна відпустка в 32 календарних днів до 20.11.2015 року. В період відпустки він з 27.10.2015 року по 04.11.2015 року перебував на лікарняному який був продовжений з 05.11.2015 року до 01.12.2015 року. Відповідно до лікарняних листів він мав стати до роботи 01.12.2015 року. У зв»язку з перебуванням на лікарняному він продовжував перебувати у відпустці і 31.12.2015 року він з»явився на роботу щоб здати лікарняний лист, однак його повідомили що він звільнений за прогули з 01.12.2015 року, тому вважає, що відповідач його незаконно звільнив і не виплатив кошти за перебування на лікарняному і що його звільнення відбулося з порушенням вимог трудового законодавства.

В судовому засіданні позивач та його представник позовні вимоги підтримали та предявлений позов просили задовольнити у повному обсязі. В обґрунтування вимог посилалися на викладені у позовній заяві та письмових поясненнях обставини.

Представник відповідача в судовому засіданні позовні вимоги не визнав, пояснив суду, що ОСОБА_1 правомірно звільнено за прогули, він після закінчення лікарняного повинен був приступити до роботи, а невикористану відпустку мав право використати в інший в погоджений з керівництвом час.

Суд, вислухавши пояснення сторін, їхніх представників, свідків, вивчивши матеріали справи та надані письмові докази, встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини.

Як вбачається з трудової книжки, згідно наказу №21-к від 22.11.2013 року, ОСОБА_1, 25.11.2013 року був прийнятий на посаду завідуючого Горбулівською ветеринарною дільницею Черняхівської районної державної лікарні ветеринарної медицини. (а.с.10).12.10.2015 року відповідачем був виданий наказ №43-в яким ОСОБА_1 була надана відпустка кількістю 32 календарних дні з 20.10.2015 року по 20.11.2015 року. (а.с.6). У з»язку з хворобою, ОСОБА_1 з 27.10.2015 року по 30.11.2015 року, був виданий лікарняний лист, згідно якого він повинен був стати до роботи 01.12.2015 року.(а.с.8).

12.11.2015 року збори працівників Черняхівської районної державної лікарні ветеринарної медицини прийняли рішення про відкликання з відпустки ОСОБА_1 після закінчення перебування його на лікарняному.(а.с.18).

01.12.2015 року відповідачем був виданий наказ №21-к, згідно якого ОСОБА_1 повинен був приступити до своїх обов»язків з 01.12.2015 року, а частину невикористаної відпустки терміном 25 календарних днів, йому буде надана по закінченню виконання протиепізоотичних планів.(а.с.19).

З Акту №10 вбачається, що 03.12.2015 року, працівниками Черняхівської районної державної лікарні ветеринарної медицини був складений акт про те, що ОСОБА_1 був ознайомлений з наказом №21-к від 01.12.2015 року, але відмовився поставити свій підпис про ознайомлення з наказом.(а.с.20).

З Акту №11 від 02.12.2015 року вбачається, що працівниками Черняхівської районної державної лікарні ветеринарної медицини був складений акт про те, що ОСОБА_1 був відсутній з 01.12.2015 року по 02.12.2015 року на своєму робочому місті. Про причини своєї відсутності не повідомив, на телефонні дзвінки не відповідав.(а.с.21).

15.12.2015 року збори працівників Черняхівської районної державної лікарні ветеринарної медицини прийняли рішення про звільнення ОСОБА_1 з посади завідуючого Горбулівською дільницею ветеринарної медицини відповідно п.4 ст.40 КЗпП України.

25.12.2015 року, був виданий наказ №22-к, яким ОСОБА_1 було звільнено з роботи з 01.12.2015 року у зв»язку з прогулами без поважних причин згідно п.4 ст40 КЗпП України і зроблений відповідний запис до трудової книжки ОСОБА_1І.(а.с.7,10).

Згідно ч. 1 ст.3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до ст. 10,11,60 ЦПК України суд розглядає справи на підставі наданих сторонами доказів, в межах заявлених позовних вимог. Кожна сторона зобов'язана довести обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень, тобто тягар доказування лежить на сторонах цивільно-правового спору. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведеності перед судом їх переконливості.

Згідно ст. 139 КЗпП України працівники зобов'язані працювати чесно і сумлінно, своєчасно і точно виконувати розпорядження власника або уповноваженого ним органу, додержуватись трудової і технологічної дисципліни, вимог нормативних актів про охорону праці, дбайливо ставитися до майна власника, з яким укладено трудовий договір.

Як роз'яснено в Постанові Пленуму Верховного Суду України «Про практику розгляду судами трудових спорів», у справах про поновлення на роботі осіб, звільнених за порушення трудової дисципліни, судам необхідно з'ясувати, в чому конкретно проявилося порушення, що стало приводом для звільнення, чи могло воно бути підставою для розірвання трудового договору за пункт 3,4,7,8ст.40 КЗпП України, п.1 ст.41 КЗпП України, чи додержані власником або уповноваженим ним органом передбачені статтями 147-1,148,149 КЗпП України правила і порядок застосування дисциплінарних стягнень, чи враховувалися при звільненні ступінь тяжкості вчиненого проступку і заподіяння ним шкоди, обставини, за яких вчинено проступок і попередня робота працівника.

Відповідно до ст. ст. 147,148,149 КЗпП України за порушення трудової дисципліни до працівника може бути застосовано тільки один з таких заходів стягнення: догана, звільнення. Дисциплінарне стягнення застосовується власником, або уповноваженим ним органом безпосередньо за виявленням проступку, але не пізніше одного місяця з дня його виявлення, не рахуючи часу звільнення працівника від роботи у зв'язку з тимчасовою непрацездатністю, або перебування його у відпустці.

Відповідно до постанови Пленуму Верховного суду України «Про практику розгляду судами трудових спорів» від 6 листопада 1992 року №9 при розгляді позовів про поновлення на роботі осіб, звільнених за п.4 ст.40 КЗпП ( 322-08 ), суди повинні виходити з того, що передбаченим цією нормою закону прогулом визнається відсутність працівника на роботі як протягом усього робочого дня, так і більше трьох годин безперервно або сумарно протягом робочого дня без поважних причин (наприклад, у зв'язку з поміщенням до медвитверезника, самовільне використання без погодження з власником або уповноваженим ним органом днів відгулів, чергової відпустки, залишення роботи до закінчення строку трудового договору чи строку, який працівник зобов'язаний пропрацювати за призначенням після закінчення вищого чи середнього спеціального учбового закладу).

Як вбачається з наказу про звільнення ОСОБА_1, підставою для його звільнення слугувало відсутність останнього без поважних причин на роботі з 01.12.2015 року по 03.12.2015 року, оскільки він перебував на лікарняному до 30.11.2015 року і повинен був стати до роботи 01.12.2015 року та у вказаний час він до роботи не приступив, а тому враховуючи факт порушення ОСОБА_1 трудової дисципліни у вигляді прогулу, був виданий наказ про його звільнення.

В судовому засіданні свідки ОСОБА_4 та ОСОБА_5 суду пояснили, що вони 03.12.2015 року, оголосили ОСОБА_1 в приміщенні Черняхівської районної державної лікарні ветеринарної медицини наказ №21-к від 01.12.2015 року, про те що він повинен приступити до виконання своїх обов»язків з 01.12.2015 року і що невикористана ним відпустка йому буде надана пізніше, але ОСОБА_1 відмовився ставити підпис про ознайомлення з наказом. Також свідок ОСОБА_5 пояснила, що по телефону ОСОБА_1 її попередив, що лікарняний у нього закінчується 30.11.2015 року, але він його здав лише 03.12.2015 року.

В судовому засіданні свідок ОСОБА_6 суду пояснила, що в листопаді 2015 року, вона як поштарка приносила листи ОСОБА_1., які йому надходили з Черняхівської районної державної лікарні ветеринарної медицини але він відмовлявся їх отримувати.і казав їй щоб вона відправляла їх назад.

За змістом ст. ст. 40, 41 КЗпП України підставами для звільнення працівника згідно, зокрема, з п. 4 ст. 40 КЗпП України є його відповідні винні дії, вчинення яких передувало виданню наказу (розпорядження) про припинення трудового договору.

У порушення зазначених вимог закону, ОСОБА_1 після закриття листків тимчасової непрацездатності за період з 27.10.2015 року по 30.11.2015 року і, як визначено у листку непрацездатності серії АГТ №931586, до роботи 01.12.2015 року не приступив, доказів наявності поважних причин відсутності на робочому місці не надав, отже допустив прогул, а тому враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що звільнення позивача з роботи за ч.4 ст.40 КЗпП України проведено без порушення вимог трудового законодавства.

На підставі викладено, та керуючись ст.ст. 1 - 11, 15, 208 - 209, 212-215, 367 ЦПК України, ст.ст. 40,41,139,147-149 КЗпП України, Постановою Пленуму Верховного Суду України від 06.11.1992 року N9 "Про практику розгляду судами трудових спорів», суд, -

В И Р І Ш И В:

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 - відмовити за безпідставністю.

Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Житомирської області через Радомишльський районний суд протягом 10 днів з дня виготовлення повного тексту рішення.

Суддя Л. В. Свінцицький