Ухвала іменем україни 28 вересня 2016 року м. Київ Колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі: головуючого Червинської М.Є., суддів: Коротуна В.М., Писаної Т.О., Мазур Л.М., Попович О.В.,
розглянувши в судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_3 до публічного акціонерного товариства «Всеукраїнський акціонерний банк» про захист прав споживачів, стягнення відсотків за договором банківського вкладу, за касаційною скаргою представника публічного акціонерного товариства «Всеукраїнський акціонерний банк» - Ключинського Костянтина Леонідовича на рішення Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 07 травня 2015 року та ухвалу апеляційного суду Запорізької області від 18 серпня 2015 року,

в с т а н о в и л а :

У грудні 2014 року ОСОБА_3 звернувся до суду з позовом до публічного акціонерного товариства «Всеукраїнський акціонерний банк» (далі - ПАТ «Всеукраїнський акціонерний банк») про захист прав споживачів, про стягнення відсотків за договором банківського вкладу у розмірі 8 522 грн

40 коп.

Зазначав, що 18 січня 2013 року між ним та ПАТ «Всеукраїнський акціонерний банк» було укладено договір банківського вкладу «Зростаючий» №514730/2013 на суму 1 000 грн, строком на 18 місяців (до 18 липня

2014 року) та з виплатою 24 % річних.

По закінченню строку дії договору позивач звернувся до відповідача із заявою про відмову у пролонгації договору та повернення коштів, однак суму вкладу не отримав. Заочним рішенням Орджонікідзевського районного суду

м. Запоріжжя від 06 жовтня 2014 року стягнуто з ПАТ «Всеукраїнський акціонерний банк» на користь ОСОБА_3 грошові кошти за рахунком на вимогу у розмірі 141 085 грн.

Враховуючи, що за період з 18 липня 2014 року по 06 жовтня 2014 року банком не нараховувались проценти за рахунком НОМЕР_1 у розмірі 24% річних, виходячи з умов п. 1.15 договору, ОСОБА_3 просив суд стягнути їх з ПАТ «Всеукраїнський акціонерний банк».

Заочним рішенням Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 09 лютого 2015 року позовні вимоги ОСОБА_3 задоволено.

Стягнуто з ПАТ «Всеукраїнський акціонерний банк» на користь ОСОБА_3 відсотки за договором банківського вкладу «Зростаючий» № 514730/2013 від 18 січня 2013 року у розмірі 8 522 грн 40 коп. та вирішено питання про розподіл судових витрат.

Ухвалою Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від

25 березня 2015 року скасовано заочне рішення Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 09 лютого 2015 року в порядку перегляду.

Рішенням Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 07 травня 2015 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Запорізької області від 18 серпня 2015 року, позов задоволено.

Стягнуто з ПАТ «Всеукраїнський акціонерний банк» на користь ОСОБА_3 відсотки за договором банківського вкладу «Зростаючий» № 514730/2013 від 18 січня 2013 року за період з 18 липня 2014 року по 06 жовтня 2014 року у розмірі 8 522 грн 40 коп.

У поданій касаційній скарзі представник ПАТ «Всеукраїнський акціонерний банк»- Ключинський К.Л., посилаючись на порушення судами попередніх інстанцій норм матеріального права, просив скасувати рішення Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 07 травня 2015 року та ухвалу апеляційного суду Запорізької області від 18 серпня 2015 року, ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позову.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши доводи касаційної скарги та матеріали справи, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ дійшла висновку, що касаційна скарга підлягає частковому задоволенню.

Згідно із ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Ухвалюючи рішення про задоволення позову суд першої інстанції, з висновками якого погодився суд апеляційної інстанції, виходив із того, що

ПАТ «Всеукраїнський акціонерний банк» порушив свої зобов'язання за договором банківського вкладу «Зростаючий» № 514730/2013, а саме щодо повернення депозитних коштів із процентами на вимогу вкладника, а тому повинен виплатити ОСОБА_3 проценти по банківському вкладу до дня фактичного повернення їх вкладнику у розмірі 24 % річних, виходячи з умов

п. 1.15 договору.

Проте повністю погодитись із такими висновками судів попередніх інстанцій не можна з огляду на таке.

Судами встановлено, що 18 січня 2013 року ОСОБА_3 уклав з ПАТ «Всеукраїнський акціонерний банк» договір банківського вкладу «Зростаючий» № 514730/2013, згідно умов якого позивач вніс на банківський рахунок у відповідача вклад у розмірі 1 000 грн строком на 18 місяців з дня укладення договору, з виплатою процентів по закінченню дії вкладу.

Відповідно до п. п. 1.1, 1.2 договору для обліку вкладу банк відкрив на ім'я позивача вкладний рахунок НОМЕР_2, а також вкладний рахунок за вкладом на вимогу «Для виплат» НОМЕР_1, на який перераховуються проценти за збереження вкладу та може бути перерахований вклад по закінченню строку його дії.

Згідно п. 1.5 договору банківського вкладу «Зростаючий» від 18 січня

2013 року № 514730/2013 стандартна ставка по вкладу складає 24% річних.

Як вбачається із банківської виписки з вкладного (депозитного) договору «Зростаючий» № 514730/2013 за період з 18 січня 2013 року по 18 липня

2014 року ОСОБА_3 поповнював вклад на загальну суму 176 085 грн.

08 липня 2014 року ОСОБА_3 звернувся до відповідача з заявою про відмову від пролонгації договору банківського вкладу та вимогою про повернення йому грошових коштів у повному обсязі у день закінчення строку договору 18 липня 2014 року.

Відповідно до банківської виписки з вкладного (депозитного) договору зростаючий № 514730/2013 за період з 18 січня 2013 року по 18 липня

2014 року грошові кошти у розмірі 176 085 грн були зараховані на рахунок

НОМЕР_1.

18 липня 2014 року ОСОБА_3 були виплачені проценти за договором банківського вкладу станом на 18 липня 2014 року у розмірі

41 930, 68 грн. Грошові кошти, які вносилися ОСОБА_3, як вклад, не виплачені.

Заочним рішенням Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 06 жовтня 2014 року стягнуто з ПАТ «Всеукраїнський акціонерний банк» на користь ОСОБА_3 грошові кошти за рахунком на вимогу у розмірі

141 085 грн.

Звертаючись до суду із даним позовом, ОСОБА_3 зазначав, що за період з 18 липня 2014 року по 06 жовтня 2014 року банком не нараховувались проценти за рахунком НОМЕР_1 у розмірі 24% річних, відповідно до умов п. 1.15 договору.

Закінчення строку дії договору банківського вкладу в разі невиконання зобов'язань не припиняє зобов'язальні правовідносини, а трансформує їх в охоронні, що містять обов'язок відшкодувати заподіяні збитки, встановлені договором чи законом.

При цьому згідно із ч. 2 ст. 1070 ЦК України проценти за користування грошовими коштами, що знаходяться на рахунку клієнта, сплачуються банком у розмірі, встановленому договором, а якщо відповідні умови не встановлені договором - у розмірі, що звичайно сплачується банком за вкладом на вимогу.

Однак задовольняючи позов судами попередніх інстанцій було неправильно застосовано положення ч. 1 ст. 1058 та ст. 1061 ЦК України у спірних правовідносинах, а тому є помилковим висновок суду, що після закінчення терміну дії договору й у разі неналежного виконання його умов з банку на користь вкладника підлягають стягненню проценти за користування грошовим вкладом за процентною ставкою, передбаченою цим договором, оскільки судами не враховано, що договором банківського вкладу не визначено розмір ставки процентів за користування депозитом у разі закінчення терміну його дії та неналежного виконання грошового зобов'язання за ним. Суди безпідставно не застосували норму ст. 1070 ЦК України та не врахували, що з банку підлягають стягненню проценти за процентною ставкою в розмірі, що зазвичай сплачується банком за вкладом на вимогу.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 11 листопада 2015 року у справі № 6-1891цс15.

Відповідно до ч. 1 ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим.

З огляду на наведене, колегія суддів вважає, що суди попередніх інстанцій ухвалили рішення з порушенням норм матеріального та процесуального права, неповно встановили фактичні обставини справи чим порушили норми ст.ст. 212-214, 303, 315 ЦПК України, а тому рішення суду першої та апеляційної інстанції підлягають скасуванню з направленням справи на новий розгляд до суду першої інстанції, з підстав передбачених

ст. 338 ЦПК України.

Керуючись ст. ст. 336, 338, 343 - 345 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, -

у х в а л и л а :

Касаційну скаргу публічного акціонерного товариства «Всеукраїнський акціонерний банк» задовольнити частково.

Рішення Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 07 травня 2015 року та ухвалу апеляційного суду Запорізької області від 18 серпня

2015 року скасувати, справу направити на новий розгляд до суду першої інстанції.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий М.Є. Червинська

Судді: В.М. Коротун

Л.М.Мазур

Т.О.Писана

О.В. Попович