Справа №2-3423/10 Головуючий у суді у 1 інстанції - Шелєхова Г.В.
Номер провадження 22-ц/788/1214/16 Суддя-доповідач - Сибільова Л. О.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 жовтня 2016 року м.Суми

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Сумської області в складі:

головуючого-судді - Сибільової Л. О.,

суддів - Левченко Т. А. , Попруги С. В.

за участю секретаря судового засідання- Назарової О.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні апеляційного суду цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3

на заочне рішення Зарічного районного суду м. Суми від 10 листопада 2010 року

у справі за позовом Кредитної спілки «Громадська каса» до ОСОБА_3, ОСОБА_4 про стягнення боргу,

в с т а н о в и л а:

30 березня 2010 року Кредитна спілка «Громадська каса» звернулась до суду з зазначеним позовом, мотивуючи вимоги тим, що члену кредитної спілки «Громадська каса» ОСОБА_3, реєстраційний № 1329, згідно кредитної угоди № 2524 від 28 січня 2008 року, був наданий короткостроковий кредит на споживчі цілі у розмірі 2 000 гр. на строк 365 днів, враховуючи день видачі 28 січня 2008 року та день його повернення 27 січня 2009 року з фіксованою процентною ставкою 42% річних на умовах сплати щомісячно згідно додатку до кредитної угоди під поруку ОСОБА_4

Посилаючись на положення ст. ст. 553, 554 ЦК України, які передбачають, що поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником; у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники; поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, позивач зазначав, що відповідачі несуть перед ним солідарну відповідальність за повернення кредиту, виплату процентів за користування кредитом, за сплату підвищеного відсотка, за відшкодування збитків, завданих кредитній спілці невиконанням або неналежним виконанням позичальником умов кредитної угоди.

Кредит був виданий готівкою з каси Кредитної спілки «Громадська каса», що підтверджується особистим підписом відповідача на видатковому ордері від 28 січня 2008 року на суму 2000 гр.

У зв'язку з порушенням термінів внесення чергових платежів по сумі кредиту та нарахованих процентів, Кредитною спілкою "Громадська каса» були надіслані відповідачам претензії з поштовими повідомленнями, а саме: від 01 липня 2008 року на ім'я ОСОБА_3, поштовий чек про направлення від 02 липня 2008 року; від 01 липня 2008 року на ім'я ОСОБА_4, поштове повідомлення про отримання № 822749 від 08 липня 2008 року.

На день складання позовної заяви заборгованість ОСОБА_3 і ОСОБА_4 перед Кредитною спілкою «Громадська каса» складається з наступних грошових сум: 2000 гр. - заборгованість по короткостроковому кредиту; 3010,19 гр. - прострочена заборгованість за стандартною процентною ставкою; 5218,95 гр. - підвищена процентна ставка від суми простроченої заборгованості по кредиту (з врахуванням всіх внесених платежів).

Загальна заборгованість ОСОБА_3 і ОСОБА_4 перед Кредитною спілкою «Громадська каса» становить 10 229,14 гр., яку позивач просив стягнути з відповідачів в солідарному порядку.

Заочним рішенням Зарічного районного суду м. Суми від 10 листопада 2010 року позовні вимоги задоволені в повному обсязі.

Стягнуто з ОСОБА_3, ОСОБА_4 на користь Кредитної спілки «Громадська каса» борг в сумі 10229 грн. 14 коп., судовий збір - 104 грн. 80 коп., витрати з інформаційно-технічного забезпечення розгляду справи - 120 грн., всього - 10453 грн. 94 коп. в солідарному порядку.

Стягнуто з ОСОБА_4 на користь Кредитної спілки «Громадська каса» грошові кошти в сумі 250 грн. 50 коп. (а.с. 57 - 58).

Ухвалою Зарічного районного суду м. Суми від 10 червня 2016 року в задоволенні заяви ОСОБА_3 про перегляд заочного рішення від 10 листопада 2010 року відмовлено за необґрунтованістю (а.с.135-136).

В апеляційній скарзі ОСОБА_3, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, невідповідність висновків суду обставинами справи, просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення, яким відмовити позивачу у задоволенні позовних вимог до обох відповідачів.

Вказує, зокрема, що в кредитній угоді зазначається, що в разі порушення строку погашення зобов'язань більш ніж на 30 календарних днів відсотки за користування наданим згідно з п. 2.1.1 кредитом перестають нараховуватись згідно з п. 2.2.3 та починають обраховуватись згідно з п. 2.2.4. Судовим рішенням його зобов'язали сплатити позивачу суму, яка фактично відсутня в кредитній угоді. Згідно з п. 2.2.4 угоди, сума його заборгованості має бути не більше ніж 5200 гр., виходячи з розрахунку: сума кредиту, згідно з п. 2.1.1 - 2 000 гр., сума відсотків, згідно з п. 2.2.4 - 3120 гр., разом - 5 120 гр.

Посилається також на те, що відповідачі неналежно сповіщені судом про час і місце розгляду справи, що позбавило їх права на захист, оскільки судове засідання проходило без їх участі, а копію судового рішення він отримав лише 16 травня 2015 року.

Відповідно до ч. 5 ст. 74 ЦПК України відповідач ОСОБА_4 вважається сповіщеним належним чином про час і місце розгляду справи за адресою його місця проживання, зареєстрованою у встановленому законом порядку.

Вислухавши доповідь судді-доповідача, пояснення ОСОБА_3, який підтримав апеляційну скаргу з мотивів, в ній викладених, представника позивача, яка, надавши уточнений розрахунок заборгованості відповідачів, заперечує проти скарги, дослідивши матеріали справи та перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Згідно ст. 213 ЦПК України, рішення суду повинно бути законним та обгрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обгрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відповідно до ст. 214 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані (пропущення строку позовної давності тощо), які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Рішення суду не повністю відповідає вказаним вимогам процесуального закону.

Вирішуючи спір та задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з того, що позичальник - відповідач своїх зобов'язань за кредитним договором не виконав, право кредитної спілки порушене, а тому у останньої виникло право вимагати повернення суми заборгованості за кредитом в нарахованому нею розмірі.

З висновком суду в частині визначення розміру заборгованості повністю погодитись не можна, оскільки він не відповідає обставинам справи, зокрема, умовам кредитної угоди, та вимогам матеріального та процесуального права.

З матеріалів справи вбачається, що 28 січня 2008 року між Кредитною спілкою «Громадська каса» та ОСОБА_3 як її членом на підставі заяви останнього від 28 січня 2008 року була укладена кредитна угода № 2524, згідно якої КС «Громадська каса» надала відповідачеві кредит на загальну суму 2 000 гр. на строк 365 днів, враховуючи день видачі 28 січня 2008 року та день його повернення - 27 січня 2009 року з фіксованою процентною ставкою 42% річних на умовах сплати щомісячно.

Згідно заяви ОСОБА_3 на отримання кредиту, він просив надати йому споживчий короткостроковий кредит у розмірі 2 000 гр. терміном до 365 днів з 28 січня 2008 року на умовах сплати процентів за ставкою 42% річних, щомісячної сплати 1/12 основного боргу, покриття - зарплата і поручитель (а.с. 20).

Згідно умов кредитної угоди:

2.1.1. …Кредитор надає, а позичальник отримує короткостроковий фінансовий кредит в сумі 2 000 гр. на термін користування ним до 365 днів з 28 січня 2008 року по 27 січня 2009 року включно.

2.2.3. Позичальник сплачує кредитору проценти за користування наданим кредитом у розмірі 42% річних, які нараховуються КС щоденно.

2.2.4. В разі порушення позичальником строку погашення зобов'язань більш ніж на 30 днів, відсотки по кредиту, вказані в п. 2.2.3 угоди, збільшуються, і їх подальше нарахування проводиться, виходячи зі ставки 72% річних, або 6% на залишок кредиту.

2.3.1 Проценти нараховуються на залишок заборгованості (кредит та нараховані, але не сплачені в обумовлений термін проценти) позичальника по даній угоді за фактичну кількість днів періоду нарахування процентів (30 днів) і підлягають сплаті до строку та на дати платежів, зазначені в зобов'язанні План-графіку.

2.3.3. В разі порушення позичальником строку погашення кредиту більш ніж на ------ днів відсоткова ставка по кредиту, яка вказана в п. 2.2.3, збільшується на 1 відсоток, починаючи з дня, коли настав строк платежу кредиту, згідно графіку (зобов'язань), вказаного в додатку № 2 до цієї угоди.

2.5.1. Позичальник зобов'язується своєчасно погашати отриманий кредит долями в строк до 27 січня 2009 року згідно План - графіку, котрий може коригуватися на протязі терміну дії угоди за письмово оформленою домовленістю сторін (а.с.6 - 22).

Згідно додатку № 2 до кредитної угоди від 28 січня 2008 року сторони підписали помісячний План-графік погашення тіла кредиту та процентів в розмірі 42% річних, з якого вбачається, що ОСОБА_3 зобов'язався протягом 11 місяців, до 27 числа кожного місяця, сплачувати по 166 гр. тіла кредиту та відповідну суму процентів на залишок заборгованості, а до кінцевої дати повернення кредиту - 27 січня 2009 року він зобов'язався сплатити останній платіж - 174 гр. тіла кредиту та суму процентів на цей залишок кредиту (а. с. 24).

В забезпечення виконання позичальником зобов'язань за кредитною угодою 28 січня 2008 року між Кредитною спілкою «Громадська каса» та ОСОБА_4 був укладений договір поруки, згідно якого:

1.1. Поручитель зобов'язується перед кредитором солідарно відповідати в повному обсязі, своєчасно, без будь-яких зустрічних вимог та претензій по зобов'язаннях позичальника ОСОБА_3, що виникають з умов кредитної угоди № 2524 від 28 січня 2008 року, укладеної між кредитором і позичальником.

2.3. Кожен з поручителів та позичальник несуть солідарну відповідальність перед кредитором. Поручитель відповідає по зобов'язаннях позичальника в повному обсязі, тобто за повернення кредиту, за сплату процентів за користування ним, за сплату штрафних санкцій, а також за відшкодування збитків, завданих кредитору невиконанням або неналежним виконанням позичальником умов кредитної угоди незалежно від обставин, що привели до невиконання.

2.4. Якщо поручитель (і) не виконують свої обов'язки за цією угодою протягом десяти календарних днів з дня одержання від кредитора повідомлення (п. 2.3), вони додатково сплачують кредитору 5 процентів від простроченої суми (загальної суми боргу) (а.с.23).

01 липня 2008 року Кредитна спілка «Громадська каса» на адресу ОСОБА_3 та ОСОБА_4 надіслала претензію з вимогою погасити заборгованість по кредитній угоді станом на 01 липня 2008 року, яка склала 2 849,86 гр., зазначивши, що вказана сума складається з тіла кредиту - 2000 гр., простроченої заборгованості згідно п. 2.2.3 - 611,51 гр., тобто процентів у розмірі 42% річних, простроченої заборгованості згідно п. 2.3.3 - 238,35 гр. (а.с. 25-26).

З наданого позивачем суду першої інстанції розрахунку заборгованості позичальника (а.с. 27) вбачається, що внаслідок неналежного виконання останнім зобов'язань за кредитною угодою щодо своєчасного повернення кредиту, сплати відсотків за користування грошовими коштами станом на 30 червня 2009 року йому з посиланням на п. 2.3.3 кредитної угоди нарахована заборгованість у розмірі 10 229,14 гр., з яких: 2 000 гр. - заборгованість за кредитом; 3010,19 гр. - заборгованість за процентами за користування кредитними коштами 2000 гр. за ставкою 72% річних за період з 28 січня 2008 року по 28 лютого 2010 року - за 763 дні; 5218,95 гр. - прострочена заборгованість по відсотках на кожний прострочений щомісячний платіж за тілом кредиту по 30 червня 2009 року з розрахунку 1% за кожен день прострочення (а.с.27).

З матеріалів справи вбачається, що між сторонами виник спір, що випливає з виконання умов кредитного договору, укладеного між позивачем та відповідачем - позичальником, який має борг перед кредитною спілкою.

Відповідно до ст. 526, ч.1 ст. 530 ЦПК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться; якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до ч. 1 ст. 598, ст. 599 ЦК Україні, зобов'язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом; зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Відповідно до ст. 610, ч. 2 ст. 615, ст. 629 ЦК України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання); одностороння відмова від зобов'язання не звільняє винну сторону від відповідальності за порушення зобов'язання; договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Ст. 1054 ЦК України передбачає, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Відповідно до ч. 1 ст. 1046, ч.1 ст. 1048 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Позикодавець має право на отримання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором або законом.

Ч. 1 ст. 1049 ЦК України передбачає, що позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Відповідно до ч. 1 ст. 553 ЦК України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку.

Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником.

Згідно ч. ч. 1, 2 ст. 554 ЦК України у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя.

Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки.

Ст. ст. 10, 60 ЦПК України передбачають, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Колегія суддів вважає, що позивач - кредитна спілка довела порушення її прав в зв'язку з невиконанням позичальником умов кредитного договору.

Відповідач ОСОБА_3 не спростував тієї обставини, що, отримавши від кредитної спілки 28 січня 2008 року кредит в сумі 2000 гр., не повернув його та не сплатив проценти за користування кредитними коштами, передбачені умовами кредитної угоди, не здійснив жодного платежу на його повернення.

Перевіряючи суму заборгованості, яка нарахована позивачем при зверненні з позовом до суду, колегія суддів вважає, що розрахунок, наданий позивачем до позовної заяви, не відповідає умовам кредитної угоди.

Враховуючи, що позичальник не здійснив жодного платежу на погашення заборгованості, допустивши, таким чином, прострочення з першого платежу, позивач мав право на нарахування йому процентів за користування кредитними коштами в розмірі 72% річних.

Проте наведена в розрахунку сума заборгованості з врахуванням 72% річних - 3010,19 гр. не відповідає змісту п. 2.3.1 кредитної угоди, згідно якого проценти нараховуються на залишок заборгованості (кредит та нараховані, але не сплачені в обумовлений термін проценти) позичальника по даній угоді за фактичну кількість днів періоду нарахування процентів (30 днів) і підлягають сплаті до строку та на дати платежів, зазначені в зобов'язанні План-графіку.

Нарахування простроченої заборгованості по відсотках в сумі 5218,95 гр. з посиланням на п. 2.3.3 кредитної угоди також є необґрунтованим, оскільки зі змісту вказаного пункту вбачається, що в разі порушення позичальником строку погашення кредиту більш ніж на ------ днів відсоткова ставка по кредиту, яка вказана в п. 2.2.3, збільшується на 1 відсоток, починаючи з дня, коли настав строк платежу кредиту, згідно графіку (зобов'язань), вказаного в додатку № 2 до цієї угоди.

Колегія суддів вважає неможливим застосування даного пункту до нарахування заборгованості позичальнику, оскільки пункт не містить вказівки на кількість прострочених днів, за яких надається кредитній спілці право нарахування процентів на підставі цього пункту, а порядок нарахування, застосований кредитною спілкою в розрахунку заборгованості, не відповідає принципу нарахування, закладеному в зміст зазначеного пункту кредитної угоди.

Таким чином, колегія суддів вважає необхідним змінити рішення суду, поклавши в основу рішення про стягнення заборгованості за кредитним договором розрахунок, наданий кредитною спілкою на запит апеляційного суду, який відповідає умовам п. п. 2.2.4, 2.3.1 кредитної угоди, згідно яких в разі порушення позичальником строку погашення зобов'язань більш ніж на 30 днів, відсотки по кредиту, вказані в п. 2.2.3 угоди, збільшуються, і їх подальше нарахування проводиться, виходячи зі ставки 72% річних, або 6% на залишок кредиту; проценти нараховуються на залишок заборгованості (кредит та нараховані, але не сплачені в обумовлений термін проценти) позичальника по даній угоді за фактичну кількість днів періоду нарахування процентів (30 днів) і підлягають сплаті до строку та на дати платежів, зазначені в зобов'язанні План-графіку.

Доводи відповідача ОСОБА_3 про те, що п. 2.2.4 кредитної угоди передбачає два альтернативні варіанти нарахування збільшених процентів за умови порушення позичальником строку погашення зобов'язань більше ніж на 30 днів - або 72% річних, або 6% на залишок кредиту, колегія суддів вважає безпідставними та помилковими.

Загальний аналіз умов кредитного договору свідчить про те, що вказані умови цього пункту договору не є альтернативними.

Зі змісту цього пункту кредитної угоди вбачається, що в ньому передбачено нарахування саме 72% річних, тобто 6% щомісяця, оскільки за умови застосування цього пункту так, як це трактує відповідач, нарахована заборгованість в зв'язку з простроченням виконання ним зобов'язань, буде меншою, чим нарахування первісно встановлених процентів - 42 % річних і це не відповідатиме і умовам п. 2.3.1 угоди щодо порядку нарахування процентів та визначення суми заборгованості, на яку вони нараховуються, зміст яких узгоджується між собою.

Частиною 1 ст. 11 ЦПК України встановлено, що суд розглядає цивільні справи не інакше, як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

З врахуванням зазначеного принципу диспозитивності цивільного судочинства, колегія суддів виходить з того, що кредитною спілкою в суді першої інстанції були заявлені позовні вимоги в межах нарахування заборгованості по 28 лютого 2010 року.

З наданого апеляційному суду розрахунку заборгованості вбачається, що кредитна спілка провела нарахування заборгованості поза межами періоду, який був предметом спору у суді першої інстанції.

З огляду на зазначене, колегія суддів вважає необхідним стягнути на користь кредитної спілки суму заборгованості в межах заявлених нею вимог в суді першої інстанції станом на 28 лютого 2010 року: 7154,27 гр. - 35, 98 гр. + 2000 гр. = 9118,28 гр.

Згідно ч. 1 ст. 303 ЦПК України, під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обгрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції.

Враховуючи, що вказана сума підлягає стягненню з обох відповідачів в солідарному порядку, колегія суддів вважає необхідним апеляційну скаргу ОСОБА_3 задовольнити частково, змінити рішення суду в частині солідарного стягнення заборгованості з нього і поручителя.

Додаткове стягнення з поручителя ОСОБА_4 на підставі п. 2.4 договору поруки 5 процентів від простроченої суми (загальної суми боргу) не порушує права ОСОБА_3 як позичальника, а тому в цій частині апеляційна скарга ОСОБА_3 задоволенню не підлягає.

ОСОБА_4 як відповідач не звертався до суду першої інстанції з заявою про перегляд заочного рішення та не оскаржував рішення суду в цій частині.

Доводи апеляційної скарги про неналежне сповіщення відповідачів про час і місце розгляду справи висновків суду не спростовують, оскільки і апеляційному суду ОСОБА_3 не надав доказів на підтвердження доводів апеляційної скарги.

На підставі ст. 88 ЦПК України, в зв'язку з частковим задоволенням позовних вимог кредитної спілки - на 89%, підлягає зміні рішення суду в частині вирішення питання про судові витрати, які, крім того, суд помилково стягнув з відповідачів в солідарному порядку, а не в дольовому.

Кредитна спілка сплатила при зверненні з позовом до суду 104,8 гр. судового збору та 120 гр. витрат на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи, тобто 224,8 гр., 89% від яких підлягають стягненню з відповідачів на користь позивача: 224,8 гр. х 0,89 гр. = 200,07 гр.

При звернені з апеляційною скаргою підлягав сплаті судовий збір в сумі 104, 8 гр. х 1,1 = 115, 28 гр., 11% від якого підлягають поверненню відповідачеві, тобто 115, 28 гр. х 0,11 = 12,68 гр.

Шляхом взаємозаліку на користь кредитної спілки з відповідачів підлягають стягненню судові витрати: 200,07 гр. - 12,68 гр. = 187,39 гр., тобто по 93,7 гр. з кожного.

Згідно п. п. 3, 4 ч.1, ч. ч. 2, 3 ст. 309 ЦПК України, підставами для скасування рішення суду першої інстанції і ухвалення нового рішення або зміни рішення є порушення або неправильне застосування норм матеріального або процесуального права; невідповідність висновків суду обставинам справи, норми матеріального права вважаються порушеними або неправильно застосованими, якщо застосовано закон, який не поширюється на ці правовідносини, або не застосовано закон, який підлягав застосуванню; порушення норм процесуального права можуть бути підставою для скасування або зміни рішення, якщо це порушення призвело до неправильного вирішення справи.

Керуючись ст. ст. 303, 307, 309, 313, 314, 316 ЦПК України, колегія суддів

в и р і ш и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 задовольнити частково.

Заочне рішення Зарічного районного суду м. Суми від 10 листопада 2010 року в даній справі в частині стягнення з ОСОБА_3 і ОСОБА_4 в солідарному порядку заборгованості за кредитним договором і судових витрат змінити.

Стягнути з ОСОБА_3 і ОСОБА_4 в солідарному порядку на користь кредитної спілки «Громадська каса» заборгованість за кредитним договором від 28 січня 2008 року в сумі 9118,29 гр.

В іншій частині рішення суду залишити без зміни.

Стягнути з ОСОБА_3 і ОСОБА_4 в дольовому порядку на користь кредитної спілки «Громадська каса» судові витрати в справі в сумі 187,39 гр., тобто по 93,7 гр. з кожного.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення і може бути оскаржене в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання ним законної сили.

Головуючий -

Судді -