СВЯТОШИНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М. КИЄВА
пр. № 2/759/5070/16
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 вересня 2016 року м. Київ

Суддя Святошинського районного суду м. Києва Семаніва Ю.В., розглянувши матеріали позовної заяви ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про поділ спільного майна подружжя,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернулись до суду з позовом до ОСОБА_3 про поділ спільного майна подружжя.

Відповідно до ч.1 ст. 121 ЦПК України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 119, і 120 цього Кодексу, або не сплачено судовий збір, постановляє ухвалу, в якій зазначаються підстави залишення заяви без руху, про що повідомляє позивача і нада є йому строк для усунення недоліків, який не може перевищувати п'яти днів з дня отримання позивачем ухвали.

Позивачем до позовної заяви не надано доказів сплати судового збору в повному обсязі за вимогами майнового характеру у відповідності до заявлених вимог та відповідно до Закону України "Про судовий збір".

Відповідно до ст. 4 Закону України «Про судовий збір» розмір судового збору за подання позовної заяви майнового характеру, яка подана фізичною особою складає 1 % ціни позову, але не менше 0,4 розміру мінімальної заробітної плати ( з 01.01.2016 року - 1378 грн.).

У позовах про визнання права власності на майно або його витребування ціна позову визначається вартістю цього майна. При цьому вартість майна - це грошова сума, за яку це майно може бути придбане у даній місцевості. Тягар доказування вартості майна несе позивач (ст. 60 ЦПК України). В якості доказу вартості майна суду можуть бути подані договори купівлі-продажу цього майна, відомості про його залишкову балансову вартість, звіт про оцінку майна, витяг з реєстру прав власності на нерухоме майно.

Ціну позову визначає позивач у позовній заяві. Відповідно до п. 4 ч. 2 ст. 119 ЦПК зазначення ціни позову щодо вимог майнового характеру є обов'язковою вимогою до змісту позовної заяви. Позивач повинен обґрунтувати у позовній заяві наведену ним оцінку, оскільки щодо цієї обставини застосовується загальне правило про те, що кожна особа повинна довести обставини, на які вона покликається.

Оцінка правильності визначення ціни позову здійснюється судом при вирішенні питання про відкриття провадження у справі.

Якщо точну ціну позову встановити неможливо, позивач у позовній заяві повинен обґрунтувати причини, внаслідок яких він не може визначити ціну позову.

Відповідно до 1 ст. 133 ЦПК України особи, які беруть участь у справі і вважають, що подання потрібних доказів є неможливим або у них є складнощі в поданні цих доказів, мають право заявити клопотання про забезпечення цих доказів. До клопотання про забезпечення доказів додається документ про сплату судового збору.

Оскільки в справі відсутні будь-які докази вартості спільного майна подружжя, яке є об'єктом спільної сумісної власності на час звернення до суду, суд роз'яснює, що ціну позову можливо встановити шляхом звернення позивача до відповідних експертних та інших установ для визначення оцінки спірного майна, після визначення якої можливо встановити ціну позову і, в разі необхідності, доплатити судовий збір у встановленому законом розмірі, або позивач має право сплати судового збору у максимальному розмірі, встановленому для фізичних осіб по позовних вимогах майнового характеру статтею 4 Закону України «Про судовий збір».

На підставі викладеного, керуючись, ч. 3 ст. 181 СК України, ст. ст. 119, 120, 121 ЦПК України, суд -

У Х В А Л И В:

Позовну заяву ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про поділ спільного майна подружжя - залишити без руху.

Запропоновувати позивачу усунути вищевказані недоліки в строк, який не може перевищувати п'яти днів з дня отримання позивачами копії ухвали.

У разі невиконання ухвали заява буде вважатися неподаною і повернута позивачу.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Ю.В. Семаніва