Справа № 727/3563/16-ц
Провадження № 2/727/1212/16
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
27 липня 2016 року Шевченківський районний суд м. Чернівці в складі:
Головуючого судді Літвінової О.Г.
При секретарі Чорней І.А.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Чернівці цивільну справу за позовом ОСОБА_1, третя особа на стороні позивача ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про виселення, -
В травні 2016 року позивач звернулася до суду з позовом до відповідачів, вказавши в ньому, що ОСОБА_4 є власником 67/100 частин будинку № 6 у вигляді окремої трьохкімнатної квартири № 1 по вул. Бережанска м. Чернівці, що підтверджується свідоцтвом про право власності від 10.06.2010 року, виданого виконавчим комітетом Чернівецької міськради та витягом від 12.07.2010 року про реєстрацію права власності на нерухоме майно № 26674182, виданого Чернівецьким КОБТІ.
Відповідач ОСОБА_3 в 2007 році одружився з донькою позивачки - ОСОБА_2, та вселився на правах члена сімї та вони разом з двома дітьми зареєстровані та проживають в квартирі ОСОБА_1А, що підтверджується довідкою ПП «Регіон-Центр» № 1054 від 28.04.2016 року.
Разом з цим, донька позивачки страждає на глухоту, що підтверджується двома витягами з медичних карт, її сімейне життя не склалося оскільки відповідач постійно конфліктува та застосовува насильство, що підтверджується рішенням Шевченківського райсуду м.Чернівці від 11.01.2016 року, яким шлюб розірвано.
Поведінка відповідача, який систематично порушує загальні правила співжиття робить неможливим проживання з ним в одній квартирі АДРЕСА_1.
Так, перебуваючи в квартирі 15.01.2016 року ОСОБА_3 вчинив дрібне хуліганство стосовно доньки позивачки та був притягнений до адміністративної відповідальності за ст.173 КУпАП, що підтверджується постановою Шевченківського райсуду м.Чернівці від 24.02.2016 року.
Крім цього, ОСОБА_5 6 та 8 лютого 2016 року знову скоїв адміністративні правопорушення за ч. 1 ст. 173-2 та ч.2 ст.173 КУпАП стосовно доньки позивачки вчинивши насильство в сім'ї та був притягнений до адміністративної відповідальності, що підтверджується постановами Шевченківського райсуду м. Чернівці від 24.02.2016 року та 05.2016 року.
Просить виселити ОСОБА_3 з квартири АДРЕСА_2 без надання іншого житлового приміщення та стягнути на користь ОСОБА_1 судові витрати в розмірі 2988грн.
Представник позивача та позивач в судове засідання не зявилися, хоча належним чином були повідомленні про день час та місце розгляду справи судовими повістками.
Відповідач та третя особа на стороні позивача не зявилися в судове засідання, хоча належним чином були повідомлені про день час та місце слухання справи.
У відповідності до вимог ст. 224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки або якщо зазначені ним причини визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи.
На підставі ст. 60 ЦПК України Кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Відповідно до ст. 61 ЦПК України Обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню.
Суд, дослідивши письмові матеріали справи вважає, що позов обґрунтований та підлягає задоволенню.
Відповідно до вимог ст. 383 ЦК України передбачено, що власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім'ї, інших осіб і не має права використовувати його для промислового виробництва.
Відповідно до вимог ч.1 ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.
Також у статті 41 Конституції України вказано, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності.
Відповідно до ст. 155 Житлового кодексу України, жилі будинки (квартири), що є у приватній власності громадян, не може бути в них вилучено, власника не може бути позбавлено права користування жилим будинком (квартирою), крім випадків, установлених законодавством Союзу РСР і Української РСР.
Частинами 1, 3 ст. 47 Конституції України передбачено, що кожен має право на житло. Держава створює умови, за яких кожний громадянин матиме змогу побудувати житло, придбати його у власність або взяти в оренду. Ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше як на підставі закону за рішенням суду.
Відповідно до частин 4, 5 ст. 9 Житлового кодексу України, ніхто не може бути виселений із займаного жилого приміщення або обмежений у праві користування жилим приміщенням інакше як з підстав і в порядку, передбачених законом. Житлові права охороняються законом, за винятком випадків, коли вони здійснюються в суперечності з призначенням цих прав чи з порушенням прав інших громадян або прав державних і громадських організацій.
Статтею 4 ЦПК України передбачено, що здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, прав та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України.
Відповідно до ст. 109 ЖК Української РСР, виселення із займаного жилого приміщення допускається з підстав, установлених законом. Виселення проводиться добровільно або в судовому порядку.
Частина 1 статті 116 ЖК України визначає, що якщо наймач, члени його сім`ї або інші особи, які проживають разом з ними, систематично руйнують чи псують жиле приміщення, або використовують його не за призначенням, або систематичним порушенням правил соціального співжиття роблять неможливим для інших проживання із ними в одній квартирі, а заходи запобігання і громадського впливу виявилися безрезультатними, виселення винних на вимогу наймодавця або інших заінтересованих осіб провадиться без надання іншого жилого приміщення.
Виходячи з аналізу змісту наведеної норми стаття 116 вказує на такі підстави виселення фізичної особи без надання іншого жилого приміщення:
а) систематичне руйнування чи псування жилого приміщення.
б) використання його не за призначенням.
в) систематичне порушення правил співжиття, що робить неможливим для інших проживання із ними в одній квартирі чи в одному будинку.
Згідно цих вимог закону судом встановлено, що ОСОБА_4 є власником 67/100 частин будинку № 6 у вигляді окремої трьохкімнатної квартири № 1 по вул. Бережанска м. Чернівці, що підтверджується свідоцтвом про право власності від 10.06.2010 року, виданого виконавчим комітетом Чернівецької міськради та витягом від 12.07.2010 року про реєстрацію права власності на нерухоме майно № 26674182, виданого Чернівецьким КОБТІ.
Відповідач ОСОБА_3 в 2007 році одружився з донькою позивачки - ОСОБА_2, та вселився на правах члена сімї та вони разом з двома дітьми зареєстровані та проживають в квартирі ОСОБА_1А, що підтверджується довідкою ПП «Регіон-Центр» № 1054 від 28.04.2016 року.
Разом з цим, донька позивачки страждає на глухоту, що підтверджується двома витягами з медичних карт, її сімейне життя не склалося оскільки відповідач постійно конфліктува та застосовува насильство, що підтверджується рішенням Шевченківського райсуду м.Чернівці від 11.01.2016 року, яким шлюб розірвано.
Поведінка відповідача, який систематично порушує загальні правила співжиття робить неможливим проживання з ним в одній квартирі АДРЕСА_1.
Так, перебуваючи в квартирі 15.01.2016 року ОСОБА_3 вчинив дрібне хуліганство стосовно доньки позивачки та був притягнений до адміністративної відповідальності за ст.173 КУпАП, що підтверджується постановою Шевченківського райсуду м.Чернівці від 24.02.2016 року.
Крім цього, ОСОБА_5 6 та 8 лютого 2016 року знову скоїв адміністративні правопорушення за ч. 1 ст. 173-2 та ч.2 ст.173 КУпАП стосовно доньки позивачки вчинивши насильство в сім'ї та був притягнений до адміністративної відповідальності, що підтверджується постановами Шевченківського райсуду м. Чернівці від 24.02.2016 року та 05.2016 року.
За таких обставин, суд приходить до висновку, що позов слід задовольнити, а тому слід виселити ОСОБА_3 з квартири АДРЕСА_2 без надання іншого житлового приміщення та стягнути на користь ОСОБА_1 судові витрати в розмірі 2988грн.
Керуючись ст. 41, 47 Конституції України, ст. ст. 383, 391 ЦК України, ст. 9, 109 ЖК України та керуючись ст.ст.10, 11, 57-60, 64,88, 169, 179, 208, 209, 212-215, 218, 223-226, 294, 296 ЦПК України, суд -
Позов ОСОБА_1, третя особа на стороні позивача ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про виселення задовольнити.
Виселити ОСОБА_3 з квартири АДРЕСА_2 без надання іншого житлового приміщення.
Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 витрати на правову допомогу в сумі в розмірі 2436 грн.
Стягнути з ОСОБА_3 судовий збір в розмірі 552 грн., в дохід державного бюджету України.
Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до апеляційного суду Чернівецької області через Шевченківський районний суд м. Чернівці протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом 10 днів з дня отримання його копії.
СУДДЯ