Справа № 214/418/16-ц
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
04 серпня 2016 року Саксаганський районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області у складі:
головуючого - судді Євтушенка О.І.,
при секретарі - Бєліковій О.А.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Кривому Розі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, -
Позивач звернулася до суду з позовною заявою 25.01.2016 року, в якій просила суд визнати її брата ОСОБА_2 таким, що втратив право користування житловим приміщенням, розташованим за адресою: АДРЕСА_1.
В обгрунтування пред'явлених вимог посилається на те, що 04.03.1980 року її батько - ОСОБА_3 уклав договір найму вказаної квартири, де проживав разом зі своєю сім'єю: нею як його донькою, її матір'ю - ОСОБА_4 та сином - братом позивача ОСОБА_2 Однак з 1999 року та дотепер відповідач в квартирі не проживає. Після смерті батьків позивача - матері ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_3 року та батька ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_4 року в житловому приміщенні залишилась проживати одна позивач, яка й несе всі витрати на сплату житлово-комунальних послуг за неї та утримання в належному технічному стані. Оскільки реєстрація відповідача в квартирі змушує позивача нести додаткові витрати на оплату комунальних послуг за нього, що ставить її в скрутне матеріальне становище, в той час як в добровільному порядку він знятись з обліку не бажає, дійсне місцезнаходження його не відоме, у зв'язку з чим позивач вимушена звернутись до суду.
Позивач в судове засідання не з'явилася, однак подала заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримала, не заперечувала проти ухвалення заочного рішення.
Відповідач в судове засідання повторно не з'явився, в контексті ст.76 ЦПК України вважається повідомленим належним чином, причини неявки суду не відомі. Зі згоди позивача відповідно до ст.224 ЦПК України суд ухвалив постановити по справі заочне рішення на підставі наявних у справі доказів.
Суд, дослідивши вимоги позовної заяви, надавши оцінку письмовим доказам щодо їх належності, допустимості та достатності в їх сукупності, вважає за необхідне позовні вимоги задовольнити з наступних підстав.
Судом встановлено, що 04.03.1980 року на підставі ордеру за № 1296 між Управлінням житлово-комунального господарства Саксаганського району м. Кривого Рогу як наймодавцем та ОСОБА_3 як наймачем було укладено договір найму житлового приміщення в будинках місцевих рад народних депутатів - квартири АДРЕСА_1, з оформленням відповідного акту здачі і приймання квартири (а.с.6-7). Квартира перебуває в комунальній власності виконавчого комітету Саксаганської районної у м. Кривому Розі ради та знаходиться в користуванні ОСОБА_1
Як вказувала позивач, що в ході судового розгляду не спростовано, в зазначеній квартирі з моменту передання її в користування ОСОБА_3 проживали він разом зі своєю сім'єю: дружиною ОСОБА_4, та дітьми - сином ОСОБА_2 та донькою ОСОБА_5
Факт перебування ОСОБА_1 з наймачем житлового приміщення - ОСОБА_3 в родинних відносинах підтверджується свідоцтвом про її народження серії НОМЕР_2 від 14.04.1988 року, обставини зміни прізвища з «ОСОБА_1» на «ОСОБА_1» - свідоцтвом про шлюб серії НОМЕР_1 від 05.08.2010 року (а.с.5,10).
ІНФОРМАЦІЯ_3 року померла мати позивача - ОСОБА_4, а ІНФОРМАЦІЯ_4 року її батько - ОСОБА_3 (а.с.8,9). Відповідно до п.4 договору найму житлового приміщення та Інструкції до нього, будучи повнолітнім членом сім'ї наймача житлового приміщення, який помер, ОСОБА_1, продовжуючи користування квартирою АДРЕСА_1 набула статус її дійсного наймача.
Згідно довідки Криворізької ОМДІС «НОВА КОМ» №56 від 23.11.2015 року, за вказаною адресою значаться зареєстрованими: ОСОБА_1, 14.03.1988 народження, та її брат ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, який в розумінні ст.3 СК України є членом її сім'ї та родичом першого ступеню споріднення(а.с.11).
Таким чином, визначаючи характер спірних правовідносин між сторонами, з урахуванням встановлених обставин, суд приходить до висновку, що вони склались між наймачем житла та членом його сім'ї, у зв'язку з чим регулюються ст.71 ЖК УРСР.
Відповідно до ст.16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.
Стаття 71 ЖК УРСР передбачає, що у разі відсутності наймача або членів його сім'ї у житловому приміщенні понад шість місяців, він втрачає право користування ним.
Відповідно до положень ст.72 ЖК УРСР, ст.7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться виключно в судовому порядку. Зняття з реєстрації місця проживання здійснюється на підставі такого судового рішення, яке набрало законної сили. При цьому, положення ст.7 Закону підлягають застосуванню до усіх правовідносин, виникнення, зміна чи припинення яких пов'язані з юридичним фактом зняття з реєстрації місця проживання, що також відповідає правовій позиції Верховного Суду України, викладеній в постанові від 16.01.2012 року у справі № 6-57цс11.
Як вбачається з довідки Саксаганського РВ КМУ ГУМВС України в Дніпропетровській області від 27.05.2015 року за № 6146 (а.с.12) звернення ОСОБА_1 з приводу оголошення в розшук її брата ОСОБА_2 зареєстровано в ЖЕО за № 6749 від 22.05.2015 року, дійсне місцезнаходження особи не встановлено.
Згідно акту з місця проживання від 13.11.2015 року (а.с.13), в житловому приміщенні, розташованому за адресою: АДРЕСА_1, ОСОБА_2 значиться зареєстрованим, фактично не проживає з 1999 року та по теперішній час.
Оскільки відповідач в житловому приміщенні, яке перебуває в користуванні позивача, не проживає, дійсне його місцезнаходження не відоме, а його реєстрація створює позивачеві перешкоди в користуванні квартирою, обмежуючи її майнові права, через що вона вимушена сплачувати за відповідача додатково комунальні послуги, що негативно впливає на її матеріальний стан, тому суд приходить до висновку про обґрунтованість пред'явлених позивачем вимог та необхідність їх задоволення з визнанням ОСОБА_2 таким, що втратив право користування квартирою АДРЕСА_1
Керуючись ст.ст.4-10, 15, 60, 74, 79, 88, 208 ч.1 п.2, 209, 212-215, 218, 222-293, 294,296 ЦПК України, суд -
Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням - задовольнити.
Визнати ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, таким, що втратив право користування житловим приміщенням, розташованим за адресою: АДРЕСА_1
Заочне рішення може бути переглянуте Саксаганським районним судом м. Кривого Рогу за письмовою заявою відповідача, оформленою згідно вимог статті 229 ЦПК України, протягом 10 днів з дня отримання його копії. У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення, заочне рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до апеляційного суду Дніпропетровської області через Саксаганський районний суд м. Кривого Рогу шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.
Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку.
Суддя О.І. Євтушенко