АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ТЕРНОПІЛЬСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/789/1035/16 Доповідач - Бершадська Г.В.
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 серпня 2016 р. колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ апеляційного суду Тернопільської області в складі:

головуючого - Бершадської Г.В.

суддів - Гірський Б. О., Ткач О. І.,

при секретарі - Бріль В.Л.

з участю представників сторін

розглянувши у відритому судовому засіданні в м. Тернополі цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Тернопільського міськрайонного суду від 30 червня 2016 року по справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ спільного майна подружжя та за зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про визнання права власності,

ВСТАНОВИЛА:

Рішенням Тернопільського міськрайонного суду від 30 червня 2016 року в задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ спільного майна подружжя шляхом визнання за ОСОБА_1 права власності на 1/5 ідеальну частку квартири №198, що знаходиться в будинку №5 по вул.. Симоненка в м. Тернополі відмовлено.

Позов ОСОБА_2 задоволено частково. Визнано за ОСОБА_2 право власності на 1/2 ідеальну частку гаража №24 в гаражному кооперативі «Гарант» в с. Байківці Тернопільського району Тернопільської області.

В задоволенні решти вимог відмовлено.

Вирішено питання судових витрат.

В апеляційній скарзі представник ОСОБА_1 просить скасувати рішення суду в частині відмови у задоволенні його позовних вимог та ухвалити нове рішення, яким визнати за ним право власності на 1/5 ідеальну частку квартири АДРЕСА_1, посилаючись на невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення норм матеріального та процесуального права. Апелянт вказав, що судом не було надано належної оцінки показам свідка ОСОБА_3 про те, що спірна квартира була придбана за 11 500 дол США, а також тому, що у договорі №268 від 19 липня 2001 року на будівництво гаража, ОСОБА_1 зазначив місце проживання вулицю Симоненка, 5/198. Вважає, що на 2/5 частини спірної квартири, яка придбана на імя ОСОБА_2, поширюється режим спільної сумісної власності, так як вона придбана під час перебування їх у шлюбі.

В судовому засіданні представник ОСОБА_1 апеляційну скаргу підтримав та додатково пояснив, що на придбання спірної квартири його довіритель частково надавав особисті кошти, які зберігав вдома. Звернення з даним позовом пояснює тим, що сторони проживають у США і ОСОБА_2 відсудила у ОСОБА_1 20 000 дол США, у звязку з чим він звернувся з даним позовом.

Представник ОСОБА_2 апеляційної скарги не визнала та пояснила, що ОСОБА_2 є єдиною дочкою в матері, яка з 1993 року проживає в США, і постійно утримувала її сімю, надсилала перекази у значних сумах (72 тис. Доларів США). ОСОБА_4 - мати ОСОБА_2, надала доручення на продаж її частки у приватизованій квартирі, а на купівлю нової не надала, у звязку з чим на імя ОСОБА_2 було придбано 2/5 частини спірної квартири. ОСОБА_1 нетривалий час до придбання нової квартири перебував у шлюбі з ОСОБА_2, будь-яких коштів на її придбання не надавав та ніколи не був зареєстрованим в ній. Спірна квартира була придбана у занедбаному стані за кошти, виручені від продажу квартири по вул. Братів Бойчуків. ОСОБА_2 з дітьми більше 10 років проживає у США.

Заслухавши пояснення учасників процесу та дослідивши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що на спірну 2/5 частки ОСОБА_2І у квартирі, що по вул. Симоненка,5/198, не поширюється режим спільної сумісної власності, оскільки дана квартира в частках придбана за кошти, отримані від продажу квартири по вул.Братів Бойчуків та з недоведеності ОСОБА_1 його участі коштами у придбанні спірної частки в квартирі.

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду.

Згідно ст. 22 КпШС (що діяв на момент виникнення спірних правовідносин) майно подружжя, набуте в шлюбі, є їх спільною сумісною власністю, й кожен з подружжя має рівні права володіння, користування і розпорядження цим майном.

Разом із тим, відповідно до ст. 24 КпШС майно, що належало кожному із подружжя до вступу в шлюб, а також одержане ним під час шлюбу в дар або в порядку успадкування, є власністю кожного із них.

Як розяснив Пленум Верховного Суду України у п.9 постанови №16 від 12 червня 1998 року Про застосування судами деяких норм Кодексу про шлюб та сім'ю України, що вирішуючи спори між подружжям про майно, необхідно встановлювати обсяг спільно нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, з'ясовувати джерело і час придбання зазначеного майна.

У звязку з викладеним у разі придбання майна хоча й у період шлюбу, але за особисті кошти одного з подружжя, це майно не може вважатися обєктом спільної сумісної власності подружжя, а є особистою приватною власністю того з подружжя, за особисті кошти якого воно придбане.

Тому, сам по собі факт придбання спірного майна в період шлюбу не є безумовною підставою для віднесення такого майна до обєктів права спільної сумісної власності подружжя.

Судом встановлено, що сторони з 22 жовтня 1998 року по 14 лютого 2001 року та повторно з 14 червня 2001 року по 2 липня 2013 року перебували у зареєстрованому шлюбі.

ОСОБА_2 та членам її сімї: двом неповнолітнім синам - ОСОБА_5 та ОСОБА_6, а також батькам - ОСОБА_7 та ОСОБА_4, належала в рівних частках по 1/5 квартира по вул.Братів Бойчуків, 5/9.

30 грудня 1999 року дана квартира, згідно договору купівлі-продажу, посвідченого приватним нотаріусом Тернопільського міського нотаріального округу, зареєстрованого в реєстрі за №6043, була відчужена за 10 032 грн і цього ж числа ними, окрім ОСОБА_4, придбана в частках: ОСОБА_7 1/5 частина, ОСОБА_2 2/5 частини та на імя неповнолітніх дітей ОСОБА_5 та ОСОБА_6 по 1/5 частині кожному квартира в м.Тернополі по вул. Симоненка, 5/198 за 1 444 гривні. Договір посвідчено тим же нотаріусом і зареєстрований в реєстрі за №6047.

На час придбання спірної квартири сторони лише рік перебували у шлюбі, заробітки їх були незначними.

Крім цього, з матеріалів справи вбачається, чого не заперечили в суді апеляційної інстанції представники сторін, що ОСОБА_1 ніколи не був зареєстрований у спірній квартирі. Вказівка у договорі №268 від 19 липня 2001 року на будівництво гаража, в якому зазначено місце проживання ОСОБА_1 вулицю Симоненка, 5/198, не має правового значення для вирішення спору.

З матеріалів справи також вбачається, що мати ОСОБА_2 протягом 1999 року переслала зі США на імя єдиної дочки 16439 доларів США, що еквівалентно 82179,51 грн, з них протягом грудня 13392 доларів США, що еквівалентно 69061,54 грн (а.с. 65).

Враховуючи наведене, колегія суддів погоджується з висновком суду про те, що спірна квартира була придбана в частках ОСОБА_7, ОСОБА_2 та її неповнолітніми дітьми за кошти, отримані від продажу квартири по вул.Братів Бойчуків, яка перебувала у їх спільній власності.

Вказані доводи ОСОБА_1 не спростовані ні в суді першої інстанції, ні в суді апеляційної інстанції.

Доводи представника апелянта про те, що кошти, отримані від продажу квартири по вул.Братів Бойчуків, могли бути використані на інші цілі ґрунтуються на припущеннях та не заслуговують уваги суду, оскільки спірна квартира придбана на тих же членів сімї та вся сімя переїхала в неї проживати. В той час, представник апелянта не наводить іншого джерела придбання спірної квартири.

Судом першої інстанції дана оцінка показам свідка ОСОБА_3 в контексті інших доказів, що відображено в резолютивній частині судового рішення

Отже, встановивши, що спірна квартира була придбана за кошти, отримані від продажу квартири по вул. Братів Бойчуків, обґрунтованим є висновок суду про те, що на спірну частку 2/5 у квартирі по вул. Симоненка, 5/198 не поширюється режим спільної сумісної власності.

Таким чином, рішення суду є законним та обґрунтованим і підстав для його скасування з мотивів, наведених в апеляційній скарзі колегія суддів не вбачає.

Керуючись ст.ст. 303, 304, 307, 308, 315 ЦПК України,-

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилити.

Рішення Тернопільського міськрайонного суду від 30 червня 2016 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, може бути оскаржена безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ в касаційному порядку протягом двадцяти днів шляхом подання касаційної скарги.

Головуючий - підпис

Судді - два підписи

З оригіналом згідно:

Суддя апеляційного суду Тернопільської області ОСОБА_8