Справа № 523/7054/16-ц
Провадження №2/523/3192/16
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"21" вересня 2016 р. Суворовський районний суд міста Одеси

у складі:

головуючого судді Пепеляшкова О.С.

при секретарі Лапчинській О.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду №18 в місті Одесі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до товариства з обмеженою відповідальності «Лутоц» про стягнення компенсації за порушення авторського права,

ВСТАНОВИВ:

У травні 2016 року до суду в інтересах ОСОБА_1 звернулася до суду із позовом про стягнення компенсації за порушення авторського права її представник. В обґрунтуванні позовних вимог зазначено, що в 1979 році позивач створила літературний твір «Капитошка» (рос.), «Капітошка» (укр.), а в 1989 році був оприлюднений твір «Капітошка» українською та російською мовами. Протягом грудня березня 2016 року її представник придбав у ТОВ «Лутоц», що знаходиться за адресою: вул.Миколаївська дорога, 299, м. Одеса, сосиски під назвою «Капітошка», про що є відповідний фіскальний чек та речовий доказ фото фіксація упаковка сосисок "Капітошка". Виробником даного товару вказано ТОВ ВЗФ «Зоря Дніпропетровська». Позивач вважає, що відповідач вчинив порушення її авторських прав на оригінальну назву твору «Капітошка». Посилаючись на зазначені обставини, просить суд, стягнути з відповідача ТОВ «Лутоц» на її користь компенсацію за порушення майнових авторських прав у розмірі 50 мінімальних розмірів заробітних плат, встановлених законом на час ухвалення рішення у справі, замість відшкодування збитків та стягнення доходу у розмірі 72 500 грн.

У судовому засіданні представник позивача вимоги позову підтримала та просила їх задовольнити в повному обсязі, посилаючись на викладені в позовній заяві обставини та додала, що просить стягнути компенсацію в розмірі 10 мінімальних заробітних плат за кожен факт порушення тобто за факт продажу 5 одиниць контрафактного товару.

Представник ТОВ «Лутоц» в судовому засіданні проти задоволення позову заперечувала в повному обсязі, пояснивши суду, що ТОВ «Лутоц»не виготовляло продукцію, не вчиняло жодних дій щодо відтворення або використання оригінальної назви літературного твору «Капітошка», не наносив на упаковку сосисок назву «Капітошка», та взагалі має заперечення проти твердження позивача щодо порушення її прав, оскільки закон захищає увесь твір, якій не був нанесений на упаковку; вказувала, що розмір компенсації є необґрунтованим, оскільки розмір отриманого прибутку від продажу товару є незначним.

Вислухавши пояснення представників сторін, вивчивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню частково виходячи з наступного.

Судом встановлено, що протягом грудня 2015 року березня 2016 року представником позивача було придбано у ТОВ «Лутоц» (вул.Миколаївська дорога, 299, м. Одеса) товар - сосиски під назвою „Капітошка. Виробником даного товару вказано ТОВ ВЗФ «Зоря Дніпропетровська». Дані обставини підтверджуються наявними доказами у справі та не заперечуються сторонами.

У 1979 році ОСОБА_1 створила літературний твір „КАПИТОШКА" (російської; мовою) «Капітошка» (українською мовою). У 1980 році літературно-художній образ „Капітошка" було вперше оприлюднені в анімаційному фільмі, з однойменною назвою „Капитошка" (рос.) „Капітошка" (укр.), а у 1989 році було оприлюднено твір „Капітошка" українською та російською мовами. Дані анімаційні фільми були створені на кіностудії „КИЇВНАУКФІЛЬМ". Автором сценарію в титрах анімаційних фільмів „Капитошка" (рос.)/ „Капітошка" (укр.) вказано ОСОБА_1 Суд вважає даний факт загальновідомим і тому не потребуючим додаткового доказування.

Відповідно до чинного на час створення анімаційного фільму законодавства (ст. 483 ЦК УРСР) авторське право на кінофільм належало підприємству, яке здійснило зйомку, а авторові сценарію, художнику постановникові та авторам інших творів, які увійшли складовою частиною у фільм, належало авторське право кожному на свій твір.

Таким чином, авторські (майнові) права на фільм належать кіностудії «УКРАНІМАФІЛЬМ» (правонаступник кіностудії «КИЇВНАУКФІЛЬМ»), а позивачу належать авторське немайнове право та виключні майнові права на літературний твір, його оригінальну назву та ім'я головного персонажа: ,,КАПИТОШКА"(рос.) та „КАПІТОШКА" (укр.).

Відповідно до ст. 9 Закону України „ Про авторське право і суміжні права" частина твору, яка може використовуватися самостійно, у тому числі й оригінальна назва твору, розглядається як твір і охороняється відповідно до цього Закону.

Самостійними об'єктами, які підлягають правовій охороні авторським правом є оригінальна назва літературного твору „КАПИТОШКА" (рос.)/ „КАПІТОШКА" (укр.). Літературний твір „КАПІТОШКА" та його індивідуальна фантазійна назва є добре відомими творами в Україні.

Відповідно ст. 437 ЦК України, ч. 2 ст. 11 Закону України «Про авторське право і суміжні права», авторське право на твір виникає внаслідок факту його створення. Для виникнення і здійснення авторського права не вимагається реєстрація твору чи будь-яке інше спеціальне його оформлення, а також виконання будь-яких інших формальностей.

Одночасно, ч. 5 ст. 11 Закону України «Про авторське право і суміжні права» визначено, що суб'єкт авторського права для засвідчення авторства (авторського права) на оприлюднений чи не оприлюднений твір, факту і дати опублікування твору чи договорів, які стосуються права автора на твір, у будь-який час протягом строку охорони авторського права може зареєструвати своє авторське право у відповідних державних реєстрах.

Позивач, користуючись своїм правом на реєстрацію авторського права, зареєструвала свої авторські права у Державному департаменті інтелектуальної власності і отримала свідоцтво від 11.05.2004 року № 9967 про державну реєстрацію авторського права на літературний твір «Капітошка».

Відповідно до ст.ст. 440, 443 ЦК України, ч. 1 ст.15 та ч. 1 ст.32 Закону України «Про авторське право і суміжні права» до майнових прав автора належить виключне право на використання твору, а також виключне право надавати дозвіл або забороняти використання твору будь-яким одним або всіма відомими способами іншими особами.

За положеннями п.2, 7 ч.1, ч.2 ст. 441 ЦК України, використанням твору є його відтворення будь-яким способом та у будь-якій формі, продаж тощо. Використанням твору є також інші дії, встановлені законом.

Згідно до ст. 418 ЦК України право інтелектуальної власності - це право особи на результат інтелектуальної, творчої діяльності або інший об'єкт права інтелектуальної власності, визначений цим Кодексом та іншим законом. ОСОБА_2 інтелектуальної власності становлять особисті немайнові права інтелектуальної власності та (або) майнові права інтелектуальної власності, зміст яких щодо певних об'єктів права інтелектуальної власності визначається цим Кодексом та іншим законом ОСОБА_2 інтелектуальної власності є непорушним.

Відповідно до ст.ст. 435, 437, 438 ЦК України первинним суб'єктом авторського права є автор твору. Авторське право виникає з моменту створення твору. Автору твору належать особисті немайнові права, встановлені статтею 423 цього Кодексу та інші права, серед яких є право на недоторканість твору.

Як вбачається зі ст. 1 Закону України «Про авторське право і суміжні права» автор - фізична особа, яка своєю творчою працею створила твір; ім'я автора - сукупність слів чи знаків, що ідентифікують автора: прізвище та ім'я автора; прізвище, ім'я та по батькові автора; ініціали автора; псевдонім автора; прийнятий автором знак (сукупність знаків) тощо. Контрафактний примірник твору, фонограми, відеограми - примірник твору, фонограмичи відеограми, відтворений, опублікований і (або) розповсюджуваний з порушенням авторського права і (або) суміжних прав, у тому числі примірники захищених в Україні творів, фонограм і відеограм, що ввозяться на митну територію України без згоди автора чи іншого суб'єкта авторського права і (або) суміжних прав, зокрема з країн, в яких ці твори, фонограми і відеограми ніколи не охоронялися абоперестали охоронятися.

Відповідно до ст. 50 Закону України «Про авторське право і суміжні права» порушенням авторського права і (або) суміжних прав, що дає підстави для судового захисту, є: а) вчинення будь-якою особою дій, які порушують особисті немайнові права суб'єктів авторського права і (або) суміжних прав, визначені статтями 14 і 38 цього Закону, та їх майнові права, визначені статтями 15, 39, 40 і 41 цього Закону, з урахуванням передбачених статтями 21-25, 42 і 43 цього Закону обмежень майнових прав; б) піратство у сфері авторського права і (або) суміжних прав - опублікування, відтворення, ввезення на митну територію України, вивезення з митної території України і розповсюдження контрафактних примірників творів (у тому числікомп'ютерних програм і баз даних), фонограм, відеограм і програм організацій мовлення; в) плагіат - оприлюднення (опублікування), повністюабо частково, чужого твору під іменем особи, яка не є автором цього твору; г) ввезення на митну територію України без дозволу осіб, які мають авторське право і (або) суміжні права, примірників творів (у тому числі комп'ютерних програм і баз даних), фонограм, відеограм, програм мовлення;д) вчинення дій, що створюють загрозу порушення авторського права і (або) суміжних прав; е) будь-які дії для свідомого обходу технічнихзасобів захистуавторського права і (або) суміжних прав, зокрема виготовлення, розповсюдження, ввезення з метою розповсюдження і застосування засобів для такого обходу;є) підроблення, зміна чи вилучення інформації, зокрема в електронній формі, про управління правами без дозволу суб'єктів авторського права і (або) суміжних прав чи особи, яка здійснює таке управління; ж) розповсюдження, ввезення на митну територію України з метою розповсюдження, публічне сповіщення об'єктів авторського права і (або) суміжних прав, з яких без дозволу суб'єктів авторського права і (або) суміжних прав вилучена чи змінена інформація про управління правами, зокрема в електронній формі.

За положеннями ст. 51 Закону України «Про авторське право і суміжні права» захист особистих немайнових і майнових прав суб'єктів авторського права і (або) суміжних прав здійснюється в порядку, встановленому адміністративним, цивільним і кримінальним законодавством.

Згідно ст. 52 Закону України «Про авторське право і суміжні права» за захистом свого авторського права і (або) суміжних прав суб'єкти авторського права та суміжних прав мають право звертатися в установленому порядку до суду та інших органів відповідно до їх компетенції. Серед яких - право подавати позови про відшкодування збитків (матеріальної шкоди), включаючи упущену вигоду, або стягнення доходу, отриманого порушником внаслідок порушення ним авторського права і (або) суміжних прав, або виплату компенсацій.

Постановою Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами норм законодавства у справах про захист авторського права і суміжних прав» № 5 від 04.05.2010 року встановлено, що Авторське право виникає в силу факту створення інтелектуальною творчою працею автора або співавторів твору науки, літератури і мистецтва. Твір вважається створеним з моменту первинного надання йому будь-якої об'єктивної форми з урахуванням суті твору (зокрема, письмової форми, електронної форми, речової форми). Якщо не доведено інше, результат інтелектуальної діяльності вважається створеним творчою працею. Правова охорона поширюється як на оприлюднені, так і на не оприлюднені, як на завершені, так і на не завершені твори, незалежно від їх призначення, жанру, обсягу, мети (освіта, інформація, реклама, пропаганда, розваги тощо). Відповідно до статті 9 Закону N 3792-XII частина твору, яка може використовуватися самостійно, у тому числі й оригінальна назва твору, розглядається як твір і охороняється відповідно до цього Закону. Таким чином, назва твору, фрази, словосполучення та інші частини твору, які можуть використовуватися самостійно, підлягають охороні як об'єкт авторського права тільки у тому випадку, коли вони є результатом творчої діяльності автора і є оригінальними. Передбачена Законом N 3792-XII правова охорона поширюється тільки на форму вираження твору і не поширюється на будь-які ідеї, теорії, принципи, методи, процедури, процеси, системи, способи, концепції, відкриття, навіть якщо вони виражені, описані, пояснені, проілюстровані у творі, наприклад на шахову партію, методи навчання (частина третя статті 8 Закону N 2627-III). Майнова відповідальність за порушення авторського права і (або) суміжних прав настає за наявності певних, установлених законом, умов: факту протиправної поведінки особи (наприклад, вчинення дій, передбачених статтями 50 та 52 Закону № 3792-XII) (3792-12); шкоди, завданої суб'єкту авторського права і (або) суміжних прав; причинно-наслідкового зв'язку між завданою шкодою та протиправною поведінкою особи; вини особи, яка завдала шкоди. Особа, яка розповсюджує об'єкти авторського права і (або) суміжних прав без дозволу суб'єкта такого права,несе відповідальність за порушення виключних прав на цей твір і в тому випадку, коли контрафактну продукцію нею отримано за договорами з третіми особами.

З пояснень представника позивача та матеріалів справи встановлено, що ОСОБА_1 жодного дозволу на відтворення оригінальної назви літературного твору „Капітошка", реалізацію товарів під назвою «Капітошка» (на етикетках якого відтворено контрафактний примірник твору) не надавала ТОВ «Лутоц» (продавцю товару). ТОВ «Лутоц» здійснювало розповсюдження сосисок «Капітошка», виробництва ТОВ ВЗФ «Зоря Дніпропетровська» в універсамі «Честор».

Контрафактний примірник твору - його оригінальну назву та ім'я головного персонажа такого твору - нанесено ТОВ ВЗФ «Зоря Дніпропетровська», який є виробником, на етикетку сосисок «Капітошка», а ТОВ «Лутоц» є продавцем, який є посередником між виробником та кінцевим споживачем товару, допустив порушення майнового права на використання твору шляхом його публічного показу (виставлення товару на власних вітринах) та розповсюдження (продаж) товару, найменування якого використовується без дозволу правовласника - позивача.

Виходячи з вищевикладеного, суд вважає доведеними ті обставини, що відповідач вчинив порушення авторського права позивача на оригінальну назву літературного твору та головного персонажа з нього «Капітошка»».

Статтею 50 Закону України «Про авторське право і суміжні права«, передбачено, що порушенням авторського права і (або) суміжних прав, що дає підстави для судового захисту, є, зокрема, вчинення будь-якою особою дій, які порушують немайнові права суб'єктів авторського права і (або) суміжних прав, визначені статтями 14 і 38 цього Закону, та їх майнові права, визначені статтями 15, 39. 40 і 41 цього Закону, з врахуванням передбачених статтями 21 -25,42 і 43 цього Закону обмежень майнових прав.

Відповідно до п. 2 ст. 52 Закону України «Про авторське право і суміжні права», при порушеннях будь-якою особою авторського права, передбачених статтею 50 цього Закону, та інших порушеннях

особистих немайнових прав і немайнових прав суб'єктів авторського права, законодавець надає автору право вибору способу правового захисту авторського права і суміжних прав.

Одним із способів цивільно-правового захисту авторського права і суміжних прав, визначеним п.п. «г» п. 2 ч. 1 ст. 52 Закону, є подання позову про виплату компенсації у випадку порушення авторських прав у розмірі від 10 до 50000 мінімальних заробітних плат.

Пунктом 42 Постанови Верховного Суду України №5 від 04 червня 2010 року «Про застосування судами у справах про захист авторського права і суміжних прав», зазначено, що відповідно до пункту «г» частини першої статті 52 Закону № 3792-ХІІ суб'єкт авторського права і (або) суміжних прав має право вимагати виплату компенсації замість збитків або стягнення доходу. При вирішенні відповідних спорів судам слід мати на увазі, що компенсація підлягає виплаті у разі доведення факту порушення майнових прав суб'єкта авторського права і (або) суміжних прав, а не розміру заподіяних збитків. Таким чином, для задоволення вимоги про виплату компенсації достатньо наявності доказів вчинення особою дій, які визнаються порушенням авторського права і (або) суміжних прав. Для визначення суми такої компенсації, яка є адекватною порушенню суд має дослідити: факт порушення майнових прав та яке саме порушення допущено; об'єктивні критерії, що можуть свідчити про орієнтовний розмір шкоди, завданої неправомірним кожним окремим використанням об'єкта авторського права і (або) суміжних прав; тривалість та обсяг порушень (одноразове чи багаторазове використання спірних об'єктів); розмір доходу, отриманий унаслідок правопорушення; кількість осіб, право яких порушено; наміри відповідача; можливість відновлення попереднього стану та необхідні для цього зусилля тощо.

Не можуть бути прийняті до уваги посилання представника позивача про те, що кожним фактом продажу контрафактного товару було заподіяно позивачу шкоди, яка підлягає окремій компенсації, оскільки за змістом ст. 50 Закону України «Про авторське право та суміжні права» вказане порушення відповідачем права є триваючим, так як повязано з непереривним порушенням вимог цієї норми права (що фактично констатує сама сторона позивача, вказуючи в позовній заяві, що порушення тривало протягом грудня березня 2016 року).

З урахуванням викладених обставин, відсутність у відповідача прямого умислу на порушення авторських прав позивача, суд приходить до висновку, що авторські права позивача підлягають захисту шляхом стягнення з відповідача на користь позивача по 10 мінімальних розмірів заробітних плат, замість відшкодування збитків та стягнення доходу, що становить 14 500 грн.

Судом не приймаються до уваги інші пояснення сторін як такі, що не мають правового значення для вирішення спору по суті.

В силу положень ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягнення понесені судові витрати пропорційно частині задоволених позови вимог в сумі 551,20 грн.

Керуючись статтями 10, 11, 60, 61, 88, 209, 212, 214-215, 218, 294 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 про стягнення компенсації за порушення авторського права задовольнити частково.

Стягнути з товариства з обмеженою відповідальності «Лутоц» на користь ОСОБА_1 компенсацію за порушення авторського права в сумі 14 500 грн., понесені судові витрати в сумі 551,20 грн., а всього стягнути 15 051,20 грн.

В задоволені решти позовних вимог відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення через Суворовський районний суд м.Одеси. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя