Справа № 360/2098/15-ц Головуючий у І інстанції Унятицький Д. Є.
Провадження № 22-ц/780/4088/16 Доповідач у 2 інстанції Олійник В. І.
Категорія 43 27.09.2016
РІШЕННЯ

Іменем України

27 вересня 2016 року колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Київської області в складі:

головуючого судді Олійника В.І.,

суддів Волохова Л.А., Лівінського С.В.,

при секретарі Спеней І.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Бородянського районного суду Київської області від 11 травня 2016 року у справі за позовом ОСОБА_3 та ОСОБА_4 до ОСОБА_2 про виселення, звільнення квартири та повернення її власнику та зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 та ОСОБА_4, третя особа: Обслуговуючий кооператив "Житлово-будівельний кооператив "Бригантина-2", про визнання договору переуступки паю на квартиру з поетапною оплатою недійсним,-

в с т а н о в и л а :

У серпні 2015 року позивачі ОСОБА_3 та ОСОБА_4 звернулися до суду із зазначеним позовом та просили виселити відповідачку із квартири АДРЕСА_1 та зобов'язати передати вказану квартиру власнику паю на цю квартиру ОСОБА_4

Свої вимоги обґрунтовували тим, що 13 листопада 2013 року відповідачка ОСОБА_2 уклала договір переуступки паю в ОК ЖБК «Бригантина-2», який припинила виконувати та має заборгованість за поточними платежами більше ніж за 6 місяців, а тому відповідно до п.7.4 договору повинна бути виселена з квартири, а квартира повернута власнику паю ОСОБА_4

У січні 2016 року ОСОБА_2 звернулася до суду із зустрічним позовом, який обґрунтовувала тим, що договір укладений між нею та ОСОБА_3, ОСОБА_4 про переуступку паю повинен бути визнаний недійсним, оскільки він суперечить вимогам закону щодо валютних зобов'язань та можливості встановлення ануїтетних платежів, та в момент укладення не відповідав її внутрішній волі.

Рішенням Бородянського районного суду Київської області від 11 травня 2016 року в задоволенні первісного та зустрічного позовів відмовлено.

Не погоджуючись із вказаним рішенням суду відповідачка ОСОБА_2 подала апеляційну скаргу, в якій просить змінити рішення суду першої інстанції в частини відмови у задоволенні зустрічного її позову до ОСОБА_3 та ОСОБА_4 про визнання договору переуступки паю на квартиру з поетапною оплатою недійсним та задовольнити зустрічні вимоги в повному обсязі. У решті рішення залишити без змін.

Заслухавши суддю доповідача, пояснення представників сторін, обговоривши доводи апеляційної скарги, вивчивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги, судова колегія вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Так, судом першої інстанції при розгляді справи встановлено, що 13 листопада 2013 року між ОСОБА_2 з однієї сторони та ОСОБА_3, ОСОБА_4 з другої сторони укладений договір переуступки паю на квартиру в ОК ЖБК «Бригантина-2» з поетапною оплатою, за яким сторона 2 передає стороні 1 свій пай у ОК ЖБК «Бригантина-2», який відповідає праву на квартиру АДРЕСА_1, а також частково спільної власності на земельну ділянку на якій розташовано будинок та встановлює порядок сплати залишку суми за пай, що підтверджується копією вказаного договору (а.с.8-10). За отримання паю на вищезгадану квартиру, сторона 1 передала стороні 2 аванс на суму 8215 гривень, які по комерційному курсу продажу відповідали 1000 доларів США у готівковому порядку. Загальна вартість квартири без ремонту та газового котла склала 44925 доларів США. Отримання кожної суми грошей підтверджується розпискою, яка є невід'ємною частиною цього Договору. До закінчення будівництва сторона 1 сплачує стороні 2 щомісячно 500 доларів США. Після закінчення будівництва будинку залишок вартості квартири сплачується по системі «ануїтет» на 10 років під 12,5% річних, які сторона 1 сплачує стороні 2 як оренду за несплачену частину квартири. Щомісячна оплата вноситься з 10 по 15 число. В разі дострокової оплати, здійснюється перерахунок та відсотки нараховуються тільки на залишок. Корегування ціни можливо тільки у випадку, якщо фактична площа квартири відрізняється від проектної. Остаточно розмір квартири з'ясовується після отримання технічного паспорту БТІ. При цьому, якщо різниця між розрахунковою та фактичною площею квартири менше 1%, перерахунок вартості не виконується. Якщо фактична площа квартири за вимірами БТІ більша - сторона 1 доплачує, якщо площа виявиться менша сторона 2 повертає різницю по ціні за 1 м. кв. отриманій від сторони 1. Термін закінчення будівництва будинку - 2 квартал 2014 року.

Відповідно до п.5.1 вказаного договору ОСОБА_2 набувала право користування квартирою та робити ремонт не пізніше 2 квартиру 2014 року.

Пунктом 7.4 договору встановлено, що якщо сторона 1 заборгує поточні оплати стороні 2 більше, ніж за 6 місяців без погодження сторони 2, дія зобов'язань сторони 2 припиняється в односторонньому порядку. В цьому випадку сторона 2 набуває право в односторонньому порядку розірвати договір, виставити квартиру на продаж, а після погашення заборгованості і штрафу у розмірі 1000 доларів США, решту коштів в 3-денний строк повернути стороні 1. Сторона 1 зобов'язується в цьому випадку звільнити квартиру та повернути її у стані не гіршому, ніж отримала.

Відповідно до фінансового звіту заборгованість за договором станом на 01 вересня 2015 року склала 96664 грн. (а.с.18-21).

Вирішуючи вказаний спір та відмовляючи у задоволенні зустрічних позовних вимог, суд першої інстанції мотивував свій висновок тим, що оскільки в момент підписання договору ОСОБА_2 бажала набути право власності на пай в ОК ЖБК «Бригантина-2», її волевиявлення було вільним і відповідало внутрішній волі, та вказівка в договорі на валюту зобов'язання долар США відповідає вимогам ст.524 ЦК України.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст.213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим.

Згідно зі ст.214 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує, зокрема, такі питання: 1) чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані (пропущення строку позовної давності тощо), які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; 5) чи слід позов задовольнити або в позові відмовити; 6) як розподілити між сторонами судові витрати.

Відповідно до ч.1 ст.215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент правочину стороною вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.

Статтею 192 ЦК України передбачено, що законним платіжним засобом, обов'язковим до приймання за номінальною вартістю на всій території України, є грошова одиниця України - гривня. Іноземна валюта може використовуватися в Україні у випадках і в порядку, встановлених законом.

Частина друга статті 524 ЦК України надає право сторонам визначити грошовий еквівалент зобов'язання в іноземній валюті.

Згідно зі ст.533 ЦК України грошове зобов'язання має бути виконане в гривнях. Якщо у зобов'язанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом. Використання іноземної валюти, а також платіжних документів в іноземній валюті при здійсненні розрахунків на території України за зобов'язаннями допускається у випадках, порядку та на умовах, встановлених законом.

З матеріалів справи вбачається, що 13 листопада 2013 року між ОСОБА_2 з однієї сторони та ОСОБА_3, ОСОБА_4 з другої сторони укладений «Договір переуступки паю на квартиру в ОК ЖБК «Бригантина-2» з поетапною оплатою».

Згідно з п. 2 вказаного Договору ОСОБА_2 сплатила подружжю ОСОБА_4 готівкою аванс у розмірі 8215 грн., що за комерційним курсом становило 1000 доларів США. Загальна вартість квартири без ремонту та газового котла становить 44925 доларів США.

Тобто, окрім авансу, всі інші грошові зобов'язання за Договором переуступки паю взагалі виражені виключно у доларах США. А так звана орендна плата визначена не як сума грошового зобов'язання в гривні із зазначенням його грошового еквіваленту в іноземній валюті, а навпаки, розмір зобов'язання в іноземній валюті із зазначенням її гривневого еквівалента по незрозумілому комерційному курсу. При визначенні порядку оплати вартості квартири застосовано ануїтет (серія платежів рівними сумами і через рівні проміжки часу).

Приписи ч.1 ст.524 ЦК України як імперативна, а не диспозитивна правова норма прямої дії визначає, що зобов'язання має бути виражене у грошовій одиниці України - гривні.

Із вищезазначеного вбачається, що п.2 Договору не відповідає вимогам Закону, оскільки повинно бути зазначено зобов'язання у конкретній сумі, вираженій у гривні із зазначенням її доларового еквівалента.

Аналізуючи викладене, колегія суддів приходить до висновку про те, що таке порушення призвело до того, що після зростання курсу гривні до долара США у значному розмірі, вартість Квартири також суттєво збільшилась, хоча ринок нерухомості такого зростання ціни на аналогічне житло не зазнав.

Тобто, використання відповідачами розрахунку в доларовому еквіваленті значно погіршило становище позивачки.

Також зі змісту Договору видно, що він є змішаним і містить елементи купівлі-продажу, уступки права, оренди, лізингу, кредитного договору у іноземній валюті (сума в доларах, ануїтет, відсотки річних і т.д.).

Зі змісту Договору видно, що він укладений ОСОБА_3 як фізичною особою - підприємцем із зазначенням її свідоцтва про державну реєстрацію та скріпленням свого підпису печаткою ФОП. При цьому індивідуальна ліцензія на здійснення операцій з іноземною валютою відсутня.

Як вбачається з матеріалів справи, у Договорі застосовано незрозумілий комерційний курс долара США до гривні. Зі змісту розписок на підтвердження часткового виконання грошового зобов'язання ОСОБА_5, які є невід'ємною частиною Договору вбачається, що всі вони складені, підписані ОСОБА_3 та скріплені її печаткою як фізичної особи - підприємця та підтверджують, що відповідачі в порушення ст.533 ЦК України вимагали від позивача і приймали від останньої грошові кошти в доларах США, лише зазначаючи в розписках гривневий еквівалент (а.с.78-105).

18 лютого 2013 року між ОСОБА_5 та ОСОБА_4, який діяв вже як Голова Правління Кооперативу, укладено ще один договір - про спільну пайову участь у будівництві житлового кооперативного будинку (далі - Договір-2), на підставі якого позивач отримав статус «Пайовика» (а.с.72-73).

Предметом Договору-2 є спільне будівництво житлового кооперативного будинку по АДРЕСА_2.

Відповідно до п.2 Кооператив як Забудовник зобов'язався передати Пайовику Квартиру, а Пайовик - отримати дану Квартиру у вказаний у Договорі-2 строк.

Ціна за 1 кв. м визначена у повній відповідності до чинного законодавства, у гривні, в розмірі 2 178 грн. і залишається незмінною до повного виконання сторонами договірних зобов'язань.

Загальна вартість Квартири встановлена у 83 853 грн., що відрізняється від вартості, зазначеній у п.2 Договору-1.

Пункт 7.1 Договору-2 визначає строк його дії з моменту підписання до повного виконання сторонами взятих на себе зобов'язань.

Квартира передана ОСОБА_5 згідно з актом приймання-передачі від 20 лютого 2013 року, підписаним ОСОБА_5 та ОСОБА_4, як Головою Правління Кооперативу, що є підтвердженням того, що квартира передавалася на підставі і на виконання умов Договору-2, укладеного з Кооперативом, а не з відповідачами - подружжям ОСОБА_4, як фізичними особами (а.с.74).

На підставі викладеного, колегія суддів приходить до висновку, що суд не надав оцінку ні нормативно-правовому обґрунтуванню зустрічної позовної заяви, ні вказаному Договору, та не визначив цивільно-правові відносини, які дійсно виникли між сторонами і на підставі яких договірних відносин.

Колегія суддів також вважає, що зустрічні позовні вимоги ОСОБА_5 про визнання недійсним «Договору переуступки паю в ОК ЖБК «Бригантина -2» на квартиру з поетапною оплатою» є обґрунтованим і таким, що підлягає задоволенню з наступних підстав.

Як вбачається зі змісту Договору переуступки паю в ОК ЖБК «Бригантина-2» з поетапною оплатою ОСОБА_3, ОСОБА_4 передають ОСОБА_5 свій пай в ОК ЖБК «Бригантина-2, який відповідає праву на вступ в ОК ЖБК «Бригантина-2» та отримання Свідоцтва на право власності на квартиру АДРЕСА_2. За отримання паю на вищезгадану квартиру ОСОБА_5 передала ОСОБА_3, ОСОБА_4 аванс на суму 40625 грн. Загальна вартість квартири складає 48200 доларів США.

Пай - це майновий поворотний внесок члена кооперативу у створення та розвиток кооперативу, який здійснюється шляхом передачі кооперативу майна, в тому числі грошей, майнових прав, а також земельної ділянки.

Так із тексту оспорюванного договору вбачається, що предметом даного спору є не пай в розумінні внеску з відповідним його грошовим визначенням, а безпосередньо нерухоме майно - квартира, що випливає із пункту 3 Договору : «згідно до цього договору , квартира передається стороні 1 без ремонту з газовим котлом.», п.4 Договору «квартира передається Стороні 1 по акту здачі-прийомки».

Аналогічний зміст предмету договору - «квартира» міститься і в п.п.6, 6.2, 6.3, 6.4, 7.1, 7.6, 8, та п.12 «є».

Згідно з ч.ч.2, 3 ст. 656 ЦК України предметом договору купівлі-продажу можуть бути майнові права. До договору купівлі-продажу права вимоги застосовуються положення про відступлення права вимоги, якщо інше не встановлено законом.

Статтею 657 ЦК України передбачено, що договір купівлі-продажу квартири укладається у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню.

Роблячи аналіз вищевикладеного, колегія суддів приходить до висновку, що предметом оскаржуваного Договору є квартира, за яку ОСОБА_5 вносила грошові кошти шляхом ануїтету. Також всі умови договору стосуються не паю, а квартири, що тягне за собою розуміння виду договору не переуступки паю на квартиру, а договору купівлі - продажу квартири із визначеними вимогами щодо додержання умов укладення такого договору, одним із основних умов якого є нотаріальне посвідчення.

Крім того, колегія суддів повність погоджується із доводами позивачки щодо того, що визначаючи вартість предмету договору у валюті, та при цьому, відстрочуючи сплату вказаного предмета під відсотки у валюті - доларах США, без відповідної ліцензії на здійснення валютних операцій сторони вказаного договору порушили положення ст.99 Конституції України, ст.ст.192, 193, 524 ч.1, ЦК України, ст.47 Закону України «Про банки і банківську діяльність», ст.5 Декрету Кабінету Міністрів України «Про систему валютного регулювання і валютного контролю», у зв'язку з чим вказаний договір є укладеним з порушенням вимог ст.203 ч.1 п.4 ЦК України, а тому відповідно до норм ст.ст.215, 220 ч.1 ЦК України вказаний договір повинен бути визнаний недійсним.

В іншій частині рішення не оскаржується і тому колегією суддів не переглядається.

Відповідно до вимог ст.309 ЦПК України підставами для скасування рішення суду першої інстанції і ухвалення нового рішення є неповне з'ясування обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд вважав встановленими; невідповідність висновків суду обставинам справи; порушення або неправильне застосування норм матеріального права.

З огляду на вищенаведене, колегія суддів приходить до висновку щодо необхідності скасування рішення Бородянського районного суду Київської області від 11 травня 2016 року в частині відмови у задоволенні зустрічного позову та ухвалення в цій частині нового рішення, яким задовольнити позов ОСОБА_2 до ОСОБА_3 та ОСОБА_4 про визнання договору переуступки паю на квартиру з поетапною оплатою недійсним та визнати недійсним договір переуступки паю на квартиру в обслуговуючому кооперативі «Житлово-будівельний кооператив «Бригантина-2» з поетапною оплатою, укладений 13 листопада 2013 року між ОСОБА_2 та ОСОБА_3, ОСОБА_4

В іншій частині рішення залишити без змін.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст.192, 215, 524, 533, 656, 657 ЦК України, ст.ст.60, 88, 209, 212-215, 303, 307, 309, 313-314, 316, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів, -

в и р і ш и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити частково.

Рішення Бородянського районного суду Київської області від 11 травня 2016 рокув частині відмови у задоволенні зустрічного позову скасувати та ухвалити в цій частині нове рішення, яким позов ОСОБА_2 до ОСОБА_3 та ОСОБА_4, третя особа: Обслуговуючий кооператив "Житлово-будівельний кооператив "Бригантина-2", про визнання договору переуступки паю на квартиру з поетапною оплатою недійсним задовольнити.

Визнати недійсним договір переуступки паю на квартиру в обслуговуючому кооперативі «Житлово-будівельний кооператив «Бригантина-2» з поетапною оплатою, укладений 13 листопада 2013 року між ОСОБА_2 та ОСОБА_3, ОСОБА_4.

В іншій частині рішення залишити без змін.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржене в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий:

Судді: