У х в а л а

іменем україни

13 січня 2016 року м. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого Луспеника Д.Д.

суддів: Закропивного О.В., Хопти С.Ф., Черненко В.А., Штелик С.П.

розглянувши у судовому засіданні справу за позовом публічного акціонерного товариства «Сбербанк» до ОСОБА_1, третя особа - товариство з обмеженою відповідальністю Фірма «Союз-Віктан ЛТД», про стягнення заборгованості за кредитним договором за касаційною скаргою публічного акціонерного товариства «Сбербанк» на рішення апеляційного суду Київської області від 10 вересня 2015 року, -

в с т а н о в и л а:

У серпні 2013 року публічне акціонерне товариство «Дочірній банк Сбербанку Росії», правонаступником якого після зміни назви є публічне акціонерне товариство «Сбербанк» (далі - ПАТ «Сбербанк») звернулось до суду з указаним позовом, в якому просило стягнути на свою користь з відповідача заборгованість за кредитним договором від 15 серпня 2008 року та договором поруки від 15 серпня 2008 року.

Свої вимоги позивач мотивував тим, що 15 серпня 2008 року між закритим акціонерним товариством «Дочірній Банк Сбербанку Росії» (далі - ЗАТ «Дочірній Банк Сбербанку Росії»), правонаступником якого є ПАТ «Сбербанк», та товариством з обмеженою відповідальністю «Фірма «Союз-Віктан ЛТД» (далі - ТОВ «Фірма «Союз-Віктан ЛТД») укладено договір про встановлення ліміту для проведення операцій з відкриття та сплати документарних акредитивів (далі - договір про акредитив), відповідно до умов якого позивач відкрив ТОВ «Фірма «Союз-Віктан ЛТД» ліміт для проведення операцій з відкриття документарних та (або) резервних акредитивів у сумі 27 500 000 доларів США із терміном дії до 30 серпня 2010 року. Умовами вищезазначеного правочину було передбачено, що сума кожного акредитива, строк його відкриття та сплати, дати проведення платежу ТОВ «Фірма «Союз-Віктан ЛТД», строки і розміри сплати винагороди за відкриття акредитива, назва бенефіціара та інші істотні умови визначаються сторонами в додаткових угодах до Договору про акредитив, що мають бути укладені для відкриття кожного акредитиву.

Відповідно до укладених додаткових угод до Договору про акредитив, ТОВ «Фірма «Союз-Віктан ЛТД» було відкрито акредитиви на загальну суму 27 489 724,5 доларів США.

На забезпечення належного виконання умов Договору про акредитив 15 серпня 2008 року між ЗАТ «Дочірній Банк Сбербанку Росії» та ОСОБА_1 було укладено договір поруки, відповідно до умов якого останній зобов'язувався солідарно відповідати перед кредитором за належне виконання ТОВ «Фірма «Союз-Віктан ЛТД» умов Договору про акредитив.

У зв'язку із неналежним виконанням ТОВ «Фірма «Союз-Віктан ЛТД» умов Договору про акредитив станом на 22 січня 2014 року утворилась заборгованість у розмірі 18 590 024,50 доларів США та 85 194 134 грн 52 коп.

Посилаючись на положення ст. ст. 543, 553, 554 ЦК України, а також враховуючи те, що на підставі рішення Обухівського районного суду Київської області від 1 лютого 2011 року з поручителя на користь ПАТ «Дочірній Банк Сбербанку Росії» стягнуто частину заборгованості за акредитивами на суму 3 590 024,50 доларів США, позивач просив стягнути із ОСОБА_1 частину заборгованості за Договором про акредитив у розмірі 15 млн доларів США, що еквівалентно 119 895 000 грн, 77 652 877 грн 85 коп. на відшкодування комісії за обслуговування акредитива, пеню за прострочення повернення заборгованості за акредитивом у розмірі 7 454 833 грн 79 коп. та 86 422 грн 88 коп. пені за прострочення сплати комісії за обслуговування акредитива.

Заочним рішенням Обухівського районного суду Київської області від 30 червня 2015 року позов задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ПАТ «Дочірній банк Сбербанку Росії» частину заборгованості за Договором на встановлення ліміту для ведення операцій з відкриття та сплати документарних акредитивів від 15 серпня 2008 року у сумі: 15 млн доларів США - заборгованість за акредитивом, що за курсом Національного банку України становить 119 895 000 грн; 77 652 877 грн 85 коп. - комісія за обслуговування акредитиву; 74 833 грн 79 коп. - пеня за прострочення повернення заборгованості за акредитивом; 86 422 грн 88 коп. - пеня за прострочення сплати комісії заслуховування акредитиву та 3 654 грн у відшкодування сплаченого судового збору.

Рішенням апеляційного суду Київської області від 10 вересня 2015 року рішення суду першої інстанції скасовано та ухвалено нове рішення про відмову у задоволенні позову.

У касаційній скарзі ПАТ «Сбербанк», посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить рішення апеляційного суду скасувати, рішення суду першої інстанції залишити в силі.

Заслухавши доповідь судді Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, дослідивши матеріали справи та перевіривши наведені у касаційній скарзі доводи, колегія суддів дійшла висновку, що касаційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до вимог ст. 324 ЦПК України підставами для касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Апеляційний суд, відмовляючи у задоволенні позову, виходив із того, що позивачем фактично змінено дату виконання основного зобов'язання - до 27 травня 2010 року, а з позовом до суду позивач звернувся лише 3 лютого 2014 року, тобто з пропуском визначеного законом шестимісячного строку, а тому висновок суду першої інстанції про задоволення позову з тих підстав, що порука ОСОБА_1 не є припиненою, є помилковим.

Проте повністю погодитись з рішенням апеляційного суду не можна.

Судом установлено, що 15 серпня 2008 року між ЗАТ «Дочірній Банк Сбербанку Росії», правонаступником якого є ПАТ «Сбербанк», та Фірмою «Союз - Віктан» ЛТД було укладено договір на встановлення ліміту для проведення операцій відкриття та сплати документарних акредитивів, за умовами якого останньому було відкрито ліміт для проведення операцій з відкриття документарних та (або) резервних акредитивів у сумі 27 500 000 доларів США терміном дії до 30 серпня 2010 року .

19 серпня 2008 року між ПАТ «Сбербанк» та ТОВ «Союз-Віктан» було укладено Додаткову угоду № 2 до Договору про акредитив, відповідно до якої позивач на підставі наданої йому заяви на акредитив № 1 від 19 серпня 2008 року відкрив третій особі резервний акредитив на суму 15 970 312,50 доларів США з датою платежу останнім за акредитивом - не пізніше 20 серпня 2009 року і терміном дії до 20 серпня 2009 року.

19 серпня 2008 року між ПАТ «Дочірній Банк Сбербанку Росії» та ТОВ «Союз-Віктан» було укладено Додаткову угоду № 3 до Договору про акредитив, відповідно до якої позивач на підставі наданої йому заяви на акредитив № 2 від 19.08.2008 року відкрив третій особі документарний акредитив на суму 8 540 000 доларів США з датою платежу за акредитивом - не пізніше 20 вересня 2009 року і терміном дії до 8 вересня 2009 року.

26 листопада 2008 року між ПАТ «Дочірній Банк Сбербанку Росії» та ТОВ «Союз-Віктан» було укладено Додаткову угоду № 6 до Договору про акредитив, відповідно до якої позивач на підставі наданої йому заяви на акредитив № 3 від 26 листопада 2008 року відкрив третій особі документарний акредитив на суму 2 979 412 доларів США з датою платежу за акредитивом - не пізніше 23 листопада 2009 року і терміном дії до 27 грудня 2008 року.

1 грудня 2008 року між банком та ТОВ «Союз-Віктан» було укладено Додаткову угоду № 7 до Договору про акредитив, якою сторони встановили нову дату платежу останнього за акредитивом, випущеним позивачем на підставі заяви на акредитив № 3 від 26 листопада 2008 року - 27 листопада 2009 року.

4 серпня 2009 року між ПАТ «Дочірній Банк Сбербанку Росії» та ТОВ«Союз-Віктан» було укладено Додаткову угоду № 8 до Договору про акредитив, якою сторони встановили нову дату платежу останнього за акредитивом, випущеним позивачем на підставі заяви на акредитив № 1 від 19 серпня 2008 року - 18 вересня 2009 року.

У рахунокзабезпечення виконання умов договору про акредитив 15 серпня 2008 року між АТ «Сбербанк Росії» та ОСОБА_1 було укладено договір поруки, відповідно до ст. 2 якого порукою забезпечуються наступні зобов'язання Фірми «Союз-Віктан» ЛТД (ТОВ), які випливають із Договору про акредитив та можуть виникнути в майбутньому за Договором про акредитив: зобов'язання відшкодувати суми акредитивів згідно Договору про акредитив; зобов'язання в строк/и та в порядку, які передбачені в Розділі 5 Договору про акредитив, а у випадках передбачених законодавством України та/або Договором про акредитив та/або Договором застави, - до настання термінів, зазначених в розділі 5 Договору про акредитив - сплатити/чувати ПАТ «Дочірній Банк Сбербанку Росії» комісійну винагороду за обслуговування акредитивів за Договором про акредитив з розрахунку 4% річних (з можливістю зміни розміру процентів та строків їх сплати у випадках, передбачених розділом 5 Договору про акредитив); зобов'язання відшкодувати збитки, завдані невиконанням або неналежним виконанням зобов'язань по Договору про акредитив; зобов'язання сплатити ПАТ «Дочірній Банк Сбербанку Росії» невиконанням або неналежним виконанням зобов'язань по Договору про акредитив; зобов'язання сплатити ПАТ «Дочірній Банк Сбербанку Росії» штрафні санкції за невиконання або неналежне виконання зобов'язань по Договору про акредитив у строки та у розмірах, передбачених Договором про акредитив.

Відповідно до п. 4.1 статті 4 договору поруки від 15 серпня 2008 року ТОВ Фірма «Союз-Віктан ЛТД» та ОСОБА_1 відповідають перед банком як солідарні боржники. Поручитель відповідає перед банком в тому ж обсязі, що і боржник. Поручитель та боржник залишаються зобов'язаними перед кредитором до того моменту, поки всі зобов'язання за Договором про акредитив не будуть виконані повністю.

Згідно з п 5.1 статті 5 договору поруки, у разі невиконання ТОВ Фірма «Союз-Віктан ЛТД» своїх зобов'язань за договором про акредитив банк має право пред'явити свої вимоги безпосередньо до поручителя.

Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов᾽язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов᾽язується повернути кредит та сплатити проценти.

Згідно ст. ст. 525, 526, 530 ЦК України, зобов᾽язання мають виконуватися належним чином та у встановлений законом строк.

Згідно із ч. 1 ст. 553, ч. 1 ст. 554 ЦК України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку.

Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником. У разі порушення боржником зобов'язання забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя.

Поручитель, за змістом указаних норм матеріального права, хоча і пов'язаний з боржником певними зобов'язальними відносинами, є самостійним суб'єктом у відносинах із кредитором.

Підставою для поруки є договір, що встановлює зобов'язальні правовідносини між особою, яка забезпечує виконання зобов'язання боржника, та кредитором боржника.

Відповідно до ч. 1 ст. 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Обсяг зобов'язань поручителя визначається як умовами договору поруки, так і умовами основного договору, яким визначено обсяг зобов'язань боржника, забезпечення виконання яких здійснює поручитель (ч.ч. 1, 2 ст. 553 ЦК України).

Згідно із ч. 1 ст. 651 ЦК України зміна умов договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом.

У разі зміни договору зобов'язання сторін змінюються відповідно до змінених умов щодо предмета, місця, строків виконання тощо (ч. 1 ст. 653 ЦК України).

За змістом ч. 1 ст. 654 ЦК України зміна договору вчиняється в такій самій формі, що й договір, що змінюється, якщо інше не встановлено договором або законом чи не випливає із звичаїв ділового обороту.

Відповідно до ч.1 ст. 559 ЦК України порука припиняється з припиненням забезпеченого нею зобов'язання, а також у разі зміни зобов'язання без згоди поручителя, внаслідок чого збільшується обсяг його відповідальності.

Згідно п. 2.1 договору поруки ОСОБА_1 забезпечує своєю порукою зобов'язання Фірми «СОІОЗ-ВІКТАН» ЛТД (ТОВ) відшкодувати суми акредитивів згідно договору про акредитив, у сумі не більше 27 500 000 доларів США та не пізніше 30 серпня 2010 року.

Судом встановлено, що позивач свої зобов'язання за договором виконав у повному обсязі, однак Фірмою «СОІОЗ-ВІКТАН» ЛТД (ТОВ) умови договору умови договору про акредитив та додаткових умов до нього були порушені.

З розрахунку заборгованості Фірми «СОІОЗ-ВІКТАН» ЛТД (ТОВ) убачається, що станом на 22 січня 2014 року загальна сума заборгованості становить 18 590 024,50 доларів США - заборгованість за акредитивом (тіло кредиту) та 85 194 134 грн 52 коп., з яких: 77 652 877 грн 85 коп. - комісія за обслуговування акредитива; 7 454 833 грн 79 коп. - пеня за прострочення повернення заборгованості за акредитивом; 86 422 грн 88 коп. - пеня за прострочення сплати комісії за обслуговування акредитива.

Відповідно до частини першої статей 1, 6 та 11 ЦК України наявність або відсутність прав та обов'язків сторін, припинення, зміна або виникнення прав і обов'язків учасників правовідносин встановлюються та регулюються нормами матеріального права й договором.

Тому, установлюючи наявність, відсутність або припинення правовідносин між сторонами цивільного спору, визначаючись із видом цих правовідносин і з обсягом прав та обов'язків сторін у цих правовідносинах, установлюючи фактичні обставини справи щодо правовідносин сторін, суди повинні виходити з положень норми матеріального права, яка регулює зазначені правовідносини, та, вирішуючи спір, повинні встановити всі фактичні обставини справи, що мають значення для правильного вирішення спору та які зазначені в нормі матеріального права, що регулює ці правовідносини.

Однак, апеляційний суд, дійшов передчасного висновку про відмову у задоволенні позову та визнання договору поруки припиненим за ч. 1 та ч. 4 ст. 559 ЦК України, оскільки не врахував наступне.

Рішенням Обухівського районного суду Київської області від 1 лютого 2011 року, яке набрало законної сили, у справі № 2-116/11 за позовом ПАТ «Дочірній Банк Сбербанку Росії» до ОСОБА_1 про стягнення частини заборгованості за договором на встановлення ліміту для проведення операцій з відкриття та сплати документарних акредитивів, третя особа «Фірма «Союз-Віктан ЛТД» (ТОВ) позов задоволено та стягнуто з ОСОБА_1 частину заборгованості за Договором на встановлення ліміту для проведення операцій з відкриття 3 590 024,50 доларів США, як з поручителя згідно договору поруки від 15 серпня 2008 року, посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу ВасютенкоА.М., зареєстрованого в реєстрі за № 2782. Отже, зазначеним рішенням підтверджується факт, що порука ОСОБА_1 не є припиненою.

Відповідно до ч. 3 ст. 61 ЦПК України обставини встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді Інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Також згідно з ч. 2 ст. 223 ЦПК України після набрання рішенням суду законної сили сторони не можуть оскаржувати в іншому процесі встановлені судом факти та правовідносини.

Отже, судовим рішенням від 2 лютого 2011 року підтверджено дійсність договору поруки, що у свою чергу виключає визнання поруки припиненою у подальшому.

Зазначена правова позиція висловлена Верховним Судом України у постанові від 26 листопада 2014 року № 6-75цс14, яка згідно зі ст. 360-7 ЦПК України є обов'язковою для судів.

Також, апеляційний суд передчасно дійшов висновку про те, що порука припинилась відповідно до ч. 1 ст. 559 ЦК України, оскільки без згоди поручителя було збільшено обсяг його відповідальності.

З матеріалів справи убачається, що ОСОБА_1 згідно п. 2.1. ст. 2 договору поруки забезпечує своєю порукою зобов'язання Фірми «СОЮЗ-ВІКТАН» ЛТД (ТОВ) відшкодувати суми акредитивів згідно договору про акредитив, у сумі не більше 27 500 000 доларів США та не пізніше 30 серпня 2010 року, а за вказаними вище додатковими угодами встановлено, що плата повинна бути здійснена до 18 вересня 2009 року та до листопада 2009 року, що передують 30 серпню 2010 року, тобто в межах договору поруки, що виключно свідчить про відсутність необхідності з поручителем ОСОБА_1 вказаної пролонгації, так як його порукою забезпечуються зобов'язання до 30 серпня 2010 року, тому відповідно здійснена зміна строку сплати боржником за акредитивами не є зміною зобов'язання, що збільшує обсяг відповідальності поручителя - ОСОБА_1

Отже, на зміну умов основного договору, внаслідок якої обсяг відповідальності не збільшується, згода поручителя не вимагається і такі зміни не є підставою для застосування наслідків, передбачених ч. 1 ст. 559 ЦК України.

Зазначена правова позиція висловлена Верховним Судом України у постанові від 5 лютого 2014 року № 6-160цс13, яка згідно зі ст. 360-7 ЦПК України є обов'язковою для судів.

За таких обставин рішення суду апеляційної інстанції підлягає скасуванню з направленням справи на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Керуючись ст. ст. 336, 338, 343-345 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ,

у х в а л и л а :

Касаційну скаргу публічного акціонерного «Сбербанк» задовольнити частково.

Рішення апеляційного суду Київської області від 10 вересня 2015 року скасувати, справу передати на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий Д.Д. Луспеник

Судді О.В. Закропивний

С.Ф. Хопта

В.А. Черненко

С.П. Штелик