У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 травня 2016 року м. Київ

Суддя Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ Гулько Б.І., розглянувши касаційну скаргу публічного акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» на рішення Солом'янського районного суду м. Києва від 29 лютого 2016 року та ухвалу апеляційного суду м. Києва від 27 квітня 2016 року у справі за позовом публічного акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

в с т а н о в и в:

У січні 2016 року публічне акціонерне товариство комерційного банку «ПриватБанк» (далі - ПАТ КБ «ПриватБанк») звернулося до суду з указаним вище позовом, посилаючись на те, що 9 листопада 2005 року між закритим акціонерним товариством «ПриватБанк», правонаступником якого є ПАТ КБ «ПриватБанк», та ОСОБА_2 було укладено кредитний договір, за умовами якого остання отримала кредит у вигляді встановленого ліміту на платіжну картку у розмірі 5 тис. доларів США зі сплатою 19,20 % річних на суму залишку заборгованості за ним та кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки, тобто до листопада 2011 року. Вказувало, що позичальник попередньо була ознайомлена та особистим підписом у заяві підтвердила свою згоду з умовами надання споживчого кредиту фізичним особам, які були їй надані у письмовій формі, а також отримала повну інформацію про умови кредитування.

Відповідачка свої зобов'язання за кредитним договором не виконала, у зв'язку із чим банк просив стягнути з неї на свою користь заборгованість по відсоткам, нарахованих по кредиту за три роки до звернення до суду, тобто за період з 31 жовтня 2012 року по 31 жовтня 2015 року, яка складає 1 042,12 доларів США, що в гривневому еквіваленті становить 23 864 грн 55 коп.

Рішення Солом'янського районного суду м. Києва від 29 лютого 2016 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду м. Києва від 27 квітня 2016 року, у задоволенні позову ПАТ КБ «ПриватБанк» відмовлено.

У касаційній скарзі ПАТ КБ «ПриватБанк», посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить оскаржувані судові рішення скасувати, справу направити на новий розгляд до суду першої інстанції.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами для касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Статтею 335 ЦПК України передбачено, що суд касаційної інстанції не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні суду чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Із оскаржуваних судових рішень, доданих до скарги матеріалів убачається, що вона є необґрунтованою, а наведені в ній доводи не дають підстав для висновків щодо їх незаконності.

Відмовляючи у задоволенні позову ПАТ КБ «ПриватБанк», суди на підставі доказів, поданих сторонами, що належним чином оцінені (ст. 212 ЦПК України), дійшли до правильного висновку про те, що банк пропустив строк позовної давності для звернення до суду за захистом порушеного права, про застосування якого заявив відповідач, оскільки звернувся із позовом у січні 2016 року про стягнення кредиту, наданого відповідачці 9 листопада 2005 року на платіжну картку, строк дії якого сплив у листопаді 2011 році, він не пролонговувся і до пред'явлення позову переривання перебігу позовної давності не було.

Також суди правильно послались на те, що відповідачка перестала сплачувати кредит у серпні 2009 року, а, крім того, рішенням суду від 22 жовтня 2015 року, що набрало законної сили, банку відмовлено у позові про стягнення кредитної заборгованості у зв'язку з пропуском строку позовної давності.

Зазначений висновок відповідає правовій позиції Верховного Суду України, викладеній у постановах від 19 березня 2014 року у справі № 6-14 цс 14 та від 30 вересня 2015 року у справі № 6-154цс15, яка згідно зі ст. 360-7 ЦПК України є обов'язковою для судів.

Згідно із положеннями п. 5 ч. 4 ст. 328 ЦПК України суддя відмовляє у відкритті касаційного провадження, якщо касаційна скарга є необґрунтованою і викладені у ній доводи не викликають необхідності перевірки матеріалів справи.

Керуючись п. 5 ч. 4 ст. 328 ЦПК України

у х в а л и в :

У відкритті касаційного провадження у справі за позовом публічного акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором за касаційною скаргою публічного акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» на рішення Солом'янського районного суду м. Києва від 29 лютого 2016 року та ухвалу апеляційного суду м. Києва від 27 квітня 2016 року відмовити.

Копію ухвали та додані до скарги матеріали направити заявнику.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Вищого спеціалізованого суду України

з розгляду цивільних і кримінальних справ Б.І. Гулько