Справа № 363/4540/15-ц Головуючий у І інстанції Войнаренко Л. Ф.
Провадження № 22-ц/780/529/16 Доповідач у 2 інстанції ОСОБА_1
Категорія 26 20.01.2016
УХВАЛА

Іменем України

20 січня 2016 року колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Київської області в складі:

головуючого судді: Поліщука М.А..

суддів: Антоненко В.І., Ігнатченко Н.В.

при секретарі: Вербовій І.І.

розглянула у відкритому судовому засіданні в місті Києві цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на ухвалу Вишгородського районного суду Київської області від 29 жовтня 2015 року у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про стягнення боргу за договором позики,-

В С Т А Н О В И Л А:

У жовтні 2015 року ОСОБА_3 звернувся в суд із вказаним позовом та просив стягнути з ОСОБА_2 суму боргу у розмірі 1 542 980,07 грн., посилаючись на те, що відповідач не виконала свої зобов»язання по поверненню йому вказаних коштів, які виникли відповідно до укладеного між ними 2 липня 2013 року договору позики.

Одночасно з позовною заявою позивач подав до суду заяву про забезпечення позову, в якій просив в межах заявленої суми позову забезпечити позов шляхом накладення арешту на нерухоме майно будинок №33 по вул.. Київській, с. Осещина, Вишгородського району, Київської області, що належить ОСОБА_2

Ухвалою Вишгородського районного суду Київської області від 29 жовтня 2015 року заяву ОСОБА_3 задоволено. Накладено арешт на будинок №33 по вул.. Київській, с. Осещина, Вишгородського району, Київської області, що належить ОСОБА_2 до вирішення спору по суті.

Не погоджуючись з ухвалою суду першої інстанції, ОСОБА_2 подала апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу, посилаючись на її незаконність та необґрунтованість, постановлення з порушенням норм процесуального права, при неповному з'ясуванні обставин, що мають значення для справи.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення осіб, які беруть участь у розгляді справи, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає відхиленню з наступних підстав.

Постановлюючи ухвалу про задоволення заяви про забезпечення позову, суд першої інстанції виходив із того, що невжиття заходів забезпечення позову може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Колегія суддів погоджується з такими висновками, так як вони ґрунтуються на матеріалах справи та узгоджуються з вимогами закону.

Відповідно до ч. 1 ст. 151 ЦПК України, суд за заявою осіб, які беруть участь у справі, може вжити, передбачені цим Кодексом, заходи забезпечення позову.

Згідно з вимогами ч. 3 ст. 151 ЦПК України, забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

За правилами п. 1 ч. 1 ст. 152 ЦПК України, позов забезпечується накладенням арешту на майно або грошові кошти, що належать відповідачеві і знаходяться у нього або в інших осіб.

Відповідно до роз»яснень, наданих в п. 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України №9 від 22 грудня 2006 року "Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову" суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з'ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Встановлено, що ОСОБА_3 звернувся до суду із позовом до ОСОБА_2 та просив стягнути з ОСОБА_2 суму боргу за договором позики у розмірі 1 542 980,07 грн.

Згідно Інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборони відчуження обєктів нерухомого майна, будинок №33 по вул. Київській, с. Осещина, Вишгородського району, Київської області, загальною площею 469,8 кв.м., житловою площею 144,4 кв.м. належить на праві власності ОСОБА_2 на підставі договору дарування від 30 жовтня 2007 року та його загальна вартість становить 688 183 грн.

Тобто, суд першої інстанції, із врахуванням доказів по справі, наявності спору між сторонами, реальної загрози невиконання та утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову, із врахуванням особи відповідача, відповідності виду забезпечення позову поданим позовним вимогам, прийшов до вірного висновку про обґрунтованість забезпечення позову шляхом накладення арешту на майно, яке належить на праві власності ОСОБА_2

Вид забезпечення позову є співмірним із заявленими позивачем вимогами.

Ухвала постановлена з додержанням вимог закону, підстав для її скасування при апеляційному розгляді не встановлено.

Колегія суддів не вбачає, що права апелянта порушені оскаржуваною ухвалою, оскільки заходи забезпечення позову носять тимчасовий характер, до ухвалення рішення суду по суті справи, та набрання рішенням законної сили і задоволення клопотання про забезпечення позову не позбавляє відповідача можливості в подальшому звернутися до суду із клопотанням про скасування забезпечення позову або заміну виду забезпечення позову в порядку ст. 154 ЦПК України.

Доводи апеляційної скарги стосовно того, що оскаржуваною ухвалою порушені права ПАТ «Укрсиббанк», який є іпотекодержателем будинку, на який оскаржуваною ухвалою було накладено арешт, не заслуговують на увагу.

Так, з матеріалів справи вбачається, що спір виник між ОСОБА_3 та ОСОБА_2, а ПАТ «Укрсиббанк» не є стороною у вказаній справі.

Крім того, ПАТ «Укрсиббанк», який дійсно є іпотекодержателем земельної ділянки площею 0,2486га в с.Осещина Вишгородського району Київської області вул..Київська, 33 та житлового будинку площею 469,80квметрів, розташованого за цією-ж адресою, не наділяв ОСОБА_2 повноваженнями на захист своїх інтересів і самостійно з апеляційною скаргою на ухвалу суду про забезпечення позову в суд не звертався.

Інші доводи апеляційної скарги на незаконність та необґрунтованість ухвали, постановлення її з порушенням норм процесуального права, при неповному з'ясуванні обставин, що мають значення для справи, колегія суддів вважає необґрунтованими і такими, що законність ухвали не спростовують.

Керуючись ст.ст.312, 315ЦПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - відхилити.

Ухвалу Вишгородського міськрайонного суду Київської області від 29 жовтня 2015 року - залишити без змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту проголошення і не підлягає оскарженню в касаційному порядку.

Головуючий:

Судді: