Номер провадження 2/754/2011/16
Справа №754/851/16-ц
РІШЕННЯ

Іменем України

28 вересня 2016 року Деснянський районний суд міста Києва в складі:

головуючого судді : Галась І.А.

при секретарі - Ленській Т.

розглянувши в судовому засіданні цивільну справу за позовною заявою Публічного Акціонерного Товариства «Родовід Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду з позовною заявою ОСОБА_1 про стягнення заборгованості. Свої вимоги мотивував тим, що 02.10.2008 року між ВАТ «Родовід Банк», найменування якого з 17.06.2009 року у відповідності до вимог Закону України «Про акціонерні товариства» було змінено на Публічне акціонерне товариство «Родовід Банк», та відповідачем був укладений кредитним договір № 77.1/АК-01763.08.2, згідно п. 1.1 якого Банк відкриває позичальнику не відновлювальну кредитну лінію на загальну суму 97208,55 гривень терміном по 02.10.2015 року включно, із процентною ставкою за кредитом в розмірі 14% річних. Згідно п. 1.5.1 кредитного договору щомісячна плата за обслуговування кредиту встановлюється в розмірі 0,4000% від суми виданого кредиту. Відповідно до п. 3.1.1 кредитного договору починаючи з місяця, наступного за звітним, щомісяця до «10»-го числа (включно) кожного календарного місяця, позичальник зобов'язався частково погашати заборгованість за кредитами у сумі 1157,24 гривень та нарахованими процентами шляхом внесення готівкою чи перерахування зі свого поточного рахунку на рахунок Банку. Згідно п. 3.6 кредитного договору за порушення строків повернення кредитів чи сплати процентів, сплачувати Банку за кожний день прострочення пеню у розмірі 1,6% від суми простроченої заборгованості. Факт отримання кредитних коштів в сумі 97 208,55 гривень підтверджується заявою на видачу готівки № 1691_20 від 02.10.2008 року. Таким чином, Банк виконав взяті на себе зобов'язання щодо надання кредитних коштів згідно з умовами кредитного договору. Однак відповідач належним чином не виконує взяті на себе зобов'язання за кредитним договором, в зв'язку з чим станом на 11.01.2016 року виникла заборгованість у розмірі 489 902,73 гривень, яка складається: простроченої заборгованості за кредитом - 67 898,49 гривень; пені за несвоєчасне погашення кредитної заборгованості (за період з 11.01.2015 по 11.01.2016) - 387 194,09 гривень; 3% процентів річних від суми простроченої кредитної заборгованості - 5 261,73 гривень; інфляційні втрати від суми простроченої заборгованості - 29 548,43 гривень.

В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав в повному обсязі, просив про їх задоволення.

27 квітня 2016 року представником АТ «Родовід Банк» було надано уточнений розрахунок заборгованості станом на 11.01.2016 за кредитним договором № 77.1/АК-01763.08.2 від 02.10.2008. Відповідно до зазначеного розрахунку, загальна сума заборгованості за кредитним договором на дату розрахунку (за весь період) становить 1 160 890,44 грн. Разом з тим, протягом судового розгляду стороною позивача позовні вимоги в зв'язку поданим розрахунком не уточнювалися.

Відповідач в судовому засіданні проти задоволення позову заперечував, посилаючись на його безпідставність та необґрунтованість. Пояснив, що ознайомившись з інформаційним листом про орієнтовну сукупну вартість кредиту, в якому зазначено, що з суми наданого кредиту позивач утримав суми по оплаті страхування КАСКО автомобіля 6793,16грн., страхування цивільної відповідальності 550 грн., плата за реєстрацію у Державному реєстрі 60 грн., плата за видачу готівки суми кредиту 3888,34 грн., вважає, що утримані позивачем із виданої суми кредиту вище вказані суми не відповідають умовам кредитного договору та здійснені позивачем неправомірно. Також просив застосувати строк позовної давності до вимог про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Всебічно проаналізувавши обставини справи в їх сукупності, оцінивши за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на повному і об'єктивному розгляді справи, зібрані по справі докази, керуючись законом, суд дійшов висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що 02.10.2008 року між ВАТ «Родовід Банк», найменування якого з 17.06.2009 року у відповідності до вимог Закону України «Про акціонерні товариства» було змінено на Публічне акціонерне товариство «Родовід Банк», та відповідачем був укладений кредитним договір № 77.1/АК-01763.08.2, згідно п. 1.1 якого Банк відкриває позичальнику не відновлювальну кредитну лінію на загальну суму 97208,55 гривень терміном по 02.10.2015 року включно, із процентною ставкою за кредитом в розмірі 14% річних.

Згідно п. 1.5.1 кредитного договору щомісячна плата за обслуговування кредиту встановлюється в розмірі 0,4000% від суми виданого кредиту.

Відповідно до п. 3.1.1 кредитного договору починаючи з місяця, наступного за звітним, щомісяця до «10»-го числа (включно) кожного календарного місяця, позичальник зобов'язався частково погашати заборгованість за кредитами у сумі 1157,24 гривень та нарахованими процентами шляхом внесення готівкою чи перерахування зі свого поточного рахунку на рахунок Банку.

Згідно п. 3.6 кредитного договору за порушення строків повернення кредитів чи сплати процентів, сплачувати Банку за кожний день прострочення пеню у розмірі 1,6% від суми простроченої заборгованості.

Факт отримання кредитних коштів в сумі 97 208,55 гривень підтверджується заявою на видачу готівки № 1691_20 від 02.10.2008 року.

Таким чином, Банк виконав взяті на себе зобов'язання щодо надання кредитних коштів згідно з умовами кредитного договору. Однак відповідач належним чином не виконує взяті на себе зобов'язання за кредитним договором, в зв'язку з чим станом на 11.01.2016 року виникла заборгованість у розмірі 489 902,73 гривень, яка складається: простроченої заборгованості за кредитом - 67 898,49 гривень; пені за несвоєчасне погашення кредитної заборгованості (за період з 11.01.2015 по 11.01.2016) - 387 194,09 гривень; 3% процентів річних від суми простроченої кредитної заборгованості - 5 261,73 гривень; інфляційні втрати від суми простроченої заборгованості - 29 548,43 гривень.

Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов'язків є договори.

Оскільки сторони уклали договір, вони набули взаємних прав та обов'язків.

Згідно положень ст. 509 ЦК України зобов'язанням є правовідносини, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Відповідно до ст. 526 Цивільного кодексу України, зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

За правилом статті 610 Цивільного кодексу України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

У відповідності з положенням частини 1 статті 612 Цивільного кодексу України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Положенням статті 611 Цивільного кодексу України, визначено правові наслідки порушення зобов'язання. Так, у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки встановлені договором або законом, зокрема: 1. припинення зобов'язання внаслідок односторонньої відмови від зобов'язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; 2. зміна умов зобов'язання; 3. сплата неустойки; 4. відшкодування збитків та моральної шкоди.

Частиною 1 статті 530 ЦК України передбачено, що якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов'язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події.

Однак, Відповідачем не виконано зобов'язань, визначених Договором, порушено умови щодо погашення кредиту та нарахованих відсотків за його користування, що підтверджується розрахунком суми заборгованості по договору.

Згідно з ч. 1 ст. 1054 Цивільного кодексу України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Відповідно до вимог ст. ст. 525, 526 Цивільного кодексу України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно ч. 1 ст. 1048 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України.

Як вбачається з матеріалів справи відповідачем були порушені умови договору, щодо сплати кредитору процентів за використання кредитом.

Відповідно до ч. 3 ст. 551 ЦК України, розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення.

На підставі викладеного, суд дійшов висновку про те, що позов є обґрунтованим і таким, що підлягає частковому задоволенню, а пеня зменшенню до розміру суми заборгованості по кредиту.

Таким чином, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача заборгованість за кредитом у розмірі 67 898,49 гривень та пеню у розмірі суми заборгованості.

Згідно ч.1-3 ст. 10 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до вимог ч.1-4 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Згідно зі ст. 625 ЦПК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Враховуючи, що сторони в кредитному договорі визначили розмір процентної ставки, яку відповідач сплачує за користування кредитом, в саме в п. 1.5 договору сторони погодили, що процентна ставка за кредитами за цим договором встановлюється в розмірі 14,00 процентів річних, положення статті 625 ЦК України не можуть бути застосовані до даних правовідносин.

Посилання відповідача на те, що зазначені в інформаційному листі про орієнтовну вартість кредиту є незаконними та утримані позивачем із суми кредиту неправомірно суд вважає безпідставними з огляду на наступне.

Статтею 627 ЦК України передбачено, що відповідно до ст.6 цього Кодексу сторони є вільними в укладанні договору, виборі контрагента та визначені умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Отже, свобода договору означає право громадян або юридичних осіб вступати чи утримуватися від вступу у будь-які договірні відносини. Свобода договору проявляється також у можливості наданій сторонам визначити умови такого договору.

Таким чином, кредитний договір був укладений з урахуванням волевиявлення ОСОБА_1, оскільки підпис на договорі, який він не оспорює, є доказом того, що сторони погодилися з його умовами.

Щодо заяви відповідача про застосування строку позовної давності, то суд зазначає наступне.

Відповідно до вимог ст. 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Згідно ст. 257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

Статтею 261 ЦК України визначено, що перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила.

Відповідно до положень ст. 264 ЦК України перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов'язку. Позовна давність переривається у разі пред'явлення особою позову до одного із кількох боржників, а також якщо предметом позову є лише частина вимоги, право на яку має позивач. Після переривання перебіг позовної давності починається заново. Час, що минув до переривання перебігу позовної давності, до нового строку не зараховується.

Протягом розгляду справи відповідачем суду було надано копії квитанції про сплату коштів за кредитним договором за 2008-2014 р.р. Так, відповідно до квитанції, наявної на а.с. 114, від 16 вересня 2014 року відповідачем було сплачено 2000 грн. відповідно до призначення платежу: виконання грошових зобов'язань за кредитним договором №77.1/АК-01763.08.2 від 02.10.2008, що свідчить про визнання ним та виконання своїм зобов'язань, а отже, твердження відповідача про сплив строку позовної давності є безпідставним та необґрунтованим.

Враховуючи наведене, суд приходить до висновку, що позов Публічного Акціонерного Товариства «Родовід Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості підлягає частковому задоволенню.

Судові витрати підлягають розподілу в порядку, визначеному ст. 88 Цивільного процесуального кодексу України.

Керуючись ст. ст. 509, 525, 526, 625, 530, 1054-1055 ЦК України та керуючись ст.ст.10, 11, 57-60, 64, 88, 169, 179, 208, 209, 212-215, 218, 223-226, 228, 232, 294, 296 ЦПК України, суд -

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги Публічного Акціонерного Товариства «Родовід Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1, ідентифікаційний код платника податків НОМЕР_1 на користь Публічного Акціонерного Товариства «Родовід Банк» заборгованості за кредитним договором 77.1/АК-01763.08.2 від 02 жовтня 2008 року в розмірі 135796 гривень 98 копійок.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Публічного Акціонерного Товариства «Родовід Банк» судовий збір в розмірі 2036 гривень 95 копійок.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення.

Суддя: