АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 212/5996/15-ц 22-ц/774/1060/К/16
Справа № 212/5996/15-ц Головуючий в суді першої
Провадження № 22ц/774/1060/16 інстанції - Чайкін І.Б.
Категорія - 26 (4) Доповідач - Ляховська І.Є.
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

18 травня 2016 року м. Кривий Ріг

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:

Головуючого - судді Ляховської І.Є.,

суддів - Барильської А.П., Михайлів Л.В.,

із серетарем - Масловою К.В.,

за участю - представника позивача ОСОБА_3, представника відповідача ОСОБА_4, представника третьої особи ОСОБА_5,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Кривому Розі цивільну справу за апеляційними скаргами Публічного акціонерного товариства «Криворізький залізорудний комбінат» та Відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в м. Кривому Розі Дніпропетровської області на рішення Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу від 29 березня 2016 року по справі за позовом ОСОБА_6 до Публічного акціонерного товариства «Криворізький залізорудний комбінат», третя особа - Відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в м. Кривому Розі Дніпропетровської області, про встановлення факту проживання однією сім'єю без реєстрації шлюбу та відшкодування моральної шкоди,

В С Т А Н О В И Л А:

У липні 2015 року ОСОБА_6 звернулась до суду з даним позовом до Публічного акціонерного товариства «Криворізький залізорудний комбінат» (далі ПАТ «КЗРК»), в якому просила суд встановити факт її сумісного проживання однією сім'єю без реєстрації шлюбу з ОСОБА_7 в період з грудня 2013 року по день його смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 року, а також стягнути з ПАТ «КЗРК» на її користь 1 210 140,00 грн. в рахунок відшкодування моральної шкоди, спричиненої смертю ОСОБА_7 В обґрунтування своїх вимог позивач посилалась на те, що ОСОБА_7, з яким вона перебувала у фактичних шлюбних відносинах з грудня 2013 року по ІНФОРМАЦІЯ_1 року, працював на підприємстві відповідача та ІНФОРМАЦІЯ_1 року загинув під час виконання ним трудових обов'язків. Згідно із актом №12-61 про нещасний випадок, пов'язаний з виробництвом, за формою Н-1, та актом проведення спеціального розслідування нещасного випадку за формою Н-5 встановлено причинний зв'язок смерті ОСОБА_7 з нещасним випадком на виробництві.

Рішенням Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу від 29 березня 2016 року позовні вимоги ОСОБА_6 задоволено частково, встановлено факт сумісного проживання однією сім'єю без реєстрації шлюбу ОСОБА_6 та ОСОБА_7, померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 року, у період з грудня 2013 року по ІНФОРМАЦІЯ_1 року. Стягнуто з ПАТ «КЗРК» на користь ОСОБА_6 50 000 грн. в рахунок відшкодування моральної шкоди та судові витрати по справі. В іншій частині позовних вимог відмовлено.

В апеляційній скарзі ПАТ "КЗРК" ставить питання про скасування рішення суду та ухвалення нового рішення про відмову в задоволені заявлених позовних вимог, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права. Зокрема, вважає, що, суд ухвалюючи рішення про встановлення факт сумісного проживання однією сім'єю без реєстрації шлюбу, залишив поза увагою те, що акт про фактичне проживання від 06 липня 2015 року є недійсним, оскільки не складався та не посвідчувався представниками ТОВ «УЮТ-2011», та не надав належної оцінки довідкам ЖКО-31, згідно з якими ОСОБА_7 по день його смерті проживав і був зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2. Зазначає, що крім померлого ОСОБА_7 на день його смерті за вказаною адресою була зареєстрована його бабуся, якій Фондом і була виплачена одноразова допомога на сім'ю. Вказує на неврахування судом того, що показання свідків носять сумнівний характер, оскільки вони є зацікавленими особами. Також вважає, що суд першої інстанції залишив поза увагою те, що причиною нещасного випадку є порушення законодавства про охорону праці самим ОСОБА_7, тому, на його думку, підстави для відшкодування моральної шкоди, завданої смертю працівника на виробництві, позивачу відсутні. Крім того, вважає, що виниклі правовідносини повинні регулюватись нормами Закону України "Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності", тому моральна шкода повинна відшкодовуватись саме Фондом. Посилається й на неврахування судом того, що позивачем не надано жодного доказу на підтвердження факту заподіяння їй моральної шкоди, яка полягала у її душевних переживаннях та стражданнях, як і не обґрунтовано заявлений розмір моральної шкоди.

В апеляційній скарзі Відділення виконавчої дирекція Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в м. Кривому Розі Дніпропетровської області (надалі - Фонд) також ставить питання про скасування рішення суду та ухвалення нового рішення про відмову в задоволені заявлених позовних вимог, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права. Вважає, що, судом не надано належної правової оцінки доказам по справі, а саме: довідкам ЖКО-31, згідно з якими ОСОБА_7 по день його смерті проживав та був зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2. Зазначає, що Фондом виплачена одноразова допомога на сім'ю членам сім`ї померлого ОСОБА_7, а саме його бабусі ОСОБА_8, яка на день його смерті була зареєстрована за вказаною вище адресою. Крім того, ухвалюючи рішення про встановлення факту сумісного проживання однією сім'єю без реєстрації шлюбу, суд не врахував того, що позивачем не доведено факту спільного проживання та ведення господарства з померлим, а судом належним чином не досліджено обставин побуту та сімейних обов'язків позивача та померлого ОСОБА_7, оскільки свідки, допитані в суді першої інстанції, є зацікавленими особами та їх показання носять сумнівний характер.

У письмових запереченнях ОСОБА_6 просить апеляційну скаргу відхилити, рішення суду - залишити без змін.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах позовних вимог та доводів апеляційних скарг, колегія суддів вважає, що апеляційні скарги підлягають задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що ОСОБА_7 з 20 лютого 2012 року по ІНФОРМАЦІЯ_1 року працював на шахті «Октябрьська» ПАТ «КЗРК» (а.с. 7-8).

ІНФОРМАЦІЯ_1 року ОСОБА_7 помер.

Відповідно до акту форми Н-5 від 10 квітня 2015 року проведення спеціального розслідування нещасного випадку, що стався ІНФОРМАЦІЯ_1 року об 17 годині 20 хвилин на шахті «Октябрська» ПАТ «КЗРК», комісією з розслідування нещасного випадку проведено спеціальне розслідування, на підставі якого, відповідно до п.15 «Порядку проведення розслідування та ведення обліку нещасних випадків, професійних захворювань і аварій на виробництві», затвердженого Кабінетом Міністрів України від 30.11.2011р. №1232, нещасний випадок із слюсарем черговим та з ремонту устаткування шахти «Октябрська» ПАТ «КЗРК» ОСОБА_7 визнано таким, що пов'язаний з виробництвом. Смерть ОСОБА_7 настала від сполученої травми голови, тулубу та кінцівок, що супроводжувалось переломами кісток скелету, ушкодженням мяких тканин і внутрішніх органів. Особами, які допустили порушення вимог законодавства про охорону праці є ОСОБА_7, ОСОБА_9 та ОСОБА_10 (а.с.9-16).

Згідно з Актом № 12-61 форми Н-1 від 20 квітня 2015 року нещасний випадок, внаслідок якого ОСОБА_7 помер, пов'язаний з виробництвом на підприємстві шахти «Октябрська» ПАТ «КЗРК» (а.с. 17-23).

Відповідно до довідки Довідково-інформаційної служби "НОВАКОМ" № 42 від 25 березня 2015 року за адресою: квартира АДРЕСА_2 зареєстровані ОСОБА_8, ОСОБА_11 та ОСОБА_7, якого знято з реєстрації після смерті 20 березня 2015 року (а.с. 25).

Звертаючись до суду з позовом, ОСОБА_6 посилалась на те, що вона з грудня 2013 року проживала однією сім'єю без реєстрації шлюбу з ОСОБА_7, померлим ІНФОРМАЦІЯ_1 року внаслідок нещасного випадку, пов'язаного з виробництвом, вони були пов'язані спільним побутом та вели спільне господарство, тому вона має право на відшкодування моральної шкоди як особа, яка проживала з померлим внаслідок нещасного випадку, пов'язаного з виробництвом, однією сім'єю.

Вирішуючи спір, суд першої інстанції дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог ОСОБА_6

Проте колегія суддів не може погодитись з вказаними висновками суду з огляду на наступне.

Згідно зі ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відповідно до ст. 214 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані (пропущення строку позовної давності тощо), які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Колегія суддів вважає, що оскаржуване рішення зазначеним вимогам закону не відповідає.

Згідно ст. 10 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, установлених ст. 61 цього Кодексу.

Відповідно до вимог статей 11, 27, 60 ЦПК, суд розглядає справу в межах заявлених позовних вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Особа, яка бере участь у справі, зобов'язана надати усі наявні у неї докази та довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу. Доказуванню підлягають обставини, що мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких виник спір.

Згідно ст. 57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко- і відеозаписів, висновків експертів.

Так, відповідно до ч.2,4 ст.3 СК України, сім'ю складають особи, які спільно проживають, пов'язані спільним побутом, мають взаємні права та обов'язки. Сім'я створюється на підставі шлюбу, кровного споріднення, усиновлення, а також на інших підставах, не заборонених законом і таких, що не суперечать моральним засадам суспільства.

В розумінні ст.3 СК України сім`я - це союз двох або кількох осіб, котрі є членами сім`ї. Члени сім`ї пов`язані спільним побутом, що стосується лише тих випадків, коли члени сім`ї проживають разом. Положення закону стосовно наявності взаємних прав і обов`язків членів сім`ї містять вказівку не на ознаку сім`ї, а на наслідки визнання спільних осіб сім`єю: якщо конкретні особи визнаються членами однієї сім`ї, то між ними існують сімейні відносини і у них виникають взаємні права і обов`язки.

Частиною 1 ст. 256 ЦПК України передбачено, що суд розглядає справи про встановлення факту, зокрема, родинних відносин між фізичними особами, перебування фізичної особи на утриманні, проживання однією сім'єю чоловіка та жінки без шлюбу.

Як зазначено в аналізі судової практики розгляду справ про встановлення фактів, що мають юридичне значення за 2010 рік, здійсненому Верховним Судом України, відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 256 ЦПК України суд праві розглядати справи про встановлення факту проживання однією сім'єю чоловіка та жінки без шлюбу за таких умов: має місце спільне проживання чоловіка та жінки однією сім'єю, термін спільного проживання (не менше п'яти років), мета встановлення факту (розподіл спільно набутого майна, спадкування за законом), відсутність спору про право. До заяви про встановлення факту проживання однією сім'єю чоловіка та жінки без шлюбу додаються документи та докази того, що між заявником та іншою особою (померлим) мали місце фактичні шлюбні стосунки (свідоцтва про народження дітей, довідки з місця проживання, свідчення свідків, листи ділового та особистого характеру тощо). Також це можуть бути: свідоцтва про виписки з по господарських домових книг про реєстрацію чи вселення, докази про спільне придбання майна як рухомого, так і не рухомого (чеки, квитанції, свідоцтва про право власності), заяви, анкети, квитанції, заповіти, ділова та особиста переписка, з яких убачається, що «подружжя» вважали себе чоловіком та дружиною, піклувалися однин про одного; довідки житлових організацій, сільських рад про спільне проживання та ведення господарства.

Як убачається із матеріалів справи, позивач ОСОБА_6 на день смерті ОСОБА_7 у шлюбі не перебувала, її місце проживання зареєстроване за іншою адресою: АДРЕСА_1,

Обґрунтовуючи свої позовні вимоги, ОСОБА_6 надала суду в якості доказу акт ТОВ «УЮТ-2011» від 06 липня 2015 року про її фактичне місце проживання за адресою: АДРЕСА_2. (а.с. 26) та просила допитати свідків ОСОБА_11 (двоюрідну сестру померлого) і ОСОБА_8( бабу померлого).

Згідно із відповіддю ТОВ «УЮТ-2011» № 1418 від 17 листопада 2015 року Акт про фактичне місце проживання від 06 липня 2015 року працівниками ТОВ «УЮТ-2011» не складався і не посвідчувався, та запропоновано позивачу ОСОБА_6 повторно скласти такий акт з наданням ТОВ «УЮТ-2011» для перевірки та посвідчення (а.с. 108).

Між тим, повторний акт про фактичне місце проживання позивача в матеріалах справи відсутній.

Відповідно до довідки Довідково-інформаційної служби "НОВАКОМ" № 42 від 25 березня 2015 року за адресою: квартира АДРЕСА_2 зареєстровані ОСОБА_8, ОСОБА_11 та ОСОБА_7, якого знято з реєстрації після смерті 20 березня 2015 року.

Задовольняючи позовні вимоги ОСОБА_6 про встановлення факту її проживання однією сім'єю без реєстрації шлюбу з померлим ОСОБА_7 в період з грудня 2013 року по ІНФОРМАЦІЯ_1 року, суд першої інстанції виходив із того, що факт спільного проживання позивача з померлим ОСОБА_7 підтверджується поясненнями свідків, допитаних в судовому засіданні - ОСОБА_11, ОСОБА_12, ОСОБА_8, ОСОБА_13, ОСОБА_14

Покладаючи в обґрунтування рішення суду пояснення зазначених свідків, суд першої інстанції не врахував, що свідки ОСОБА_11 та ОСОБА_8 є заінтересованими особами, а свідки ОСОБА_12, ОСОБА_13 і ОСОБА_14 не підтвердили той факт, що ОСОБА_6 перебувала у фактичних шлюбних відносинах з померлим ОСОБА_7 саме у період з грудня 2013 року по ІНФОРМАЦІЯ_1 року.

На думку колегії суддів, наданих позивачем доказів недостатньо для задоволення позову про встановлення факту проживання однією сім'єю без реєстрації шлюбу.

Письмові заперечення позивача на апеляційні скарги не можуть бути взятими до уваги, оскільки надані ОСОБА_6 фотографії не підтверджують факт перебування позивача в фактичних шлюбних відносинах, спільного проживання, ведення спільного господарства та наявності взаємних прав та обов'язків з померлим ОСОБА_7

Зважаючи на вищевикладене, колегія суддів вважає, що позивачем не доведено факт наявності між нею та померлим ОСОБА_7 взаємних прав та обов'язків, ведення спільного бюджету, облаштування та ведення сімейного побуту, що вимагає поняття «сім'я», у зв'язку із чим апеляційні скарги підлягають задоволенню, а рішення суду - скасуванню з ухваленням нового рішення про відмову в задоволенні позовних вимог ОСОБА_6 до ПАТ «Криворізький залізорудний комбінат» про встановлення факту проживання однією сім'єю без реєстрації шлюбу та відшкодування моральної шкоди.

Згідно зі ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.

У зв'язку з цим судові витрати ПАТ «Криворізький залізорудний комбінат» та Відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в м. Кривому Розі Дніпропетровської області, понесенні ними при сплаті судового збору в суді та апеляційної інстанції, підлягають відшкодуванню за рахунок позивача.

Відповідно до ч.1, п.п. 2 п.1 ч.2 ст. 4 Закону, в редакції, чинній на момент подання позовної заяви, за подання до суду позовної заяви немайнового характеру ставка судового збору становить 0,1 розміру мінімальної заробітної плати у місячному розмірі, встановленої законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду.

Як убачається з матеріалів справи, апеляційні скарги подані у квітні 2016 року, позовна заява подана у липні 2015 року, тому відповідно до вимог Закону України «Про судовий збір» від 08.07.2011р. №3674-VI, в редакції станом на 01.09.2015 року, з ОСОБА_6 на користь ПАТ «Криворізький залізорудний комбінат» та Відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в м. Кривому Розі Дніпропетровської області підлягає стягненню судовий збір в розмірі 110 відсотків ставки, що підлягала сплаті при поданні позовної заяви, що становить 267 грн. 96 коп. (виходячи з мінімальної заробітної плати у місячному розмірі станом на 01 січня 2015 року - 1218 грн.).

Керуючись ст.ст.303,307, 309 ч.1 п.1, 3, 4, ст. 313, 314, 316 ЦПК України колегія суддів,

В И Р І Ш И Л А :

Апеляційні скарги Публічного акціонерного товариства «Криворізький залізорудний комбінат» та Відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в м. Кривому Розі Дніпропетровської області задовольнити.

Рішення Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу від 29 березня 2016 року скасувати та ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позовних вимог ОСОБА_6 до Публічного акціонерного товариства «Криворізький залізорудний комбінат» про встановлення факту проживання однією сім'єю без реєстрації шлюбу та відшкодування моральної шкоди.

Стягнути з ОСОБА_6 на користь Публічного акціонерного товариства «Криворізький залізорудний комбінат» та Відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в м. Кривому Розі Дніпропетровської області судовий збір у сумі 267 (двісті шістдесят сім) гривень 96 копійок кожному.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення, але може бути оскаржено до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом двадцяти днів з набрання ним законної сили.

Головуючий І.Є. Ляховська

Судді: А.П. Барильська

Л.В. Михайлів