РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 вересня 2016 року Хмельницький міськрайонний суд в складі:

головуючої судді Мороз В.О.,

за участю секретаря Козельської Г.В.,

представника позивача ОСОБА_1,

представника відповідача ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Хмельницькому цивільну справу за позовом представництва компанії «Інтервет ОСОБА_3В.» до ОСОБА_4 про відшкодування шкоди,-

встановив:

06 липня 2016 року позивач представництво компанії «Інтервет ОСОБА_3В.» звернулося до Хмельницького міькрайонного суду з позовом до ОСОБА_4 про відшкодування шкоди, мотивуючи свої вимоги тим, що постановою Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 30.07.2015 року, яка набрала законної сили 10.08.2015 р., ОСОБА_4 визнано винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ст.. 124 КУпАП та накладено адміністративне стягнення. Даною постановою встановлено, що ОСОБА_4 04 липня 2015 року о 16 год. 35 хв. на 235-му км. + 600 м. автодороги Н-03, керуючи транспортним засобом марки «Ауді», державний номерний знак НОМЕР_1, в порушення п.п. 11.3 Правил дорожнього руху України, здійснив виїзд на смугу зустрічного руху, внаслідок чого допустив зіткнення з транспортним засобом марки «Шкода», державний номерний знак НОМЕР_2 (водій ОСОБА_5Т.). В результаті дорожньо-транспортної пригоди транспортні засоби отримали механічні пошкодження. Позивач представництво компанії «Інтервет ОСОБА_3В.» володіло транспортним засобом марки «Шкода», державний номерний знак НОМЕР_2 на підставі лізингової угоди № OL-0757-12-КY від 21.08.2012 укладеної між Представництвом та ТОВ «Перша лізингова компанія». Вказує, що відповідно до п. 11.8 вказаної лізингової угоди у разі якщо лізингодавець не отримав страхове відшкодування протягом чотирьох календарних місяців з дати настання страхового випадку, лізингоодержувач повинен сплатити лізингодавцю збитки, а згідно листа ПрАТ «АСК «ІНГО Україна» № 158783 від 05.08.2015 р. згідно умов страхування в даному випадку не виплачується страхове відшкодування. А тому, лізингоодержувач відшкодував лізингодавцю збитки, в сумі 137 731,50 грн. відповідно до рахунку-фактури від 12.11.2015 р. виставленого на підставі вказаної угоди та звіту про визначення розміру збитку завданого ТЗ марки «Шкода», державний номерний знак НОМЕР_2. А тому, оскільки в розумінні діючого законодавства відповідач є володільцем транспортного засобу, оскільки володів ним на законних підставах, тому просить стягнути з відповідача ОСОБА_4 збитки в розмірі 137 731,50 грн. та витрати на правову допомогу в сумі 11 250 грн.

Представник позивача позовні вимоги підтримав та просив задовольнити в повному обсязі.

Представник відповідача заперечив щодо задоволення позову, оскільки відносини які склалися у представництва компанії «Інтервет ОСОБА_3В.» з ТОВ «Перша лізингова компанія» регулюються лізинговою угодою і ОСОБА_4 не має жодного відношення до даної угоди. Крім того вказав, що вказані збитки становлять від'ємне значення.

Заслухавши учасників процесу, дослідивши матеріали справи, проаналізувавши законодавство, яке регулює спірні правовідносини, суд приходить до висновку, що в задоволенні позову слід відмовити, внаслідок наступного.

Відповідно до ст. 4 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України.

Згідно ч.ч. 1-3 ст. 212 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, обєктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний звязок доказів у їх сукупності.

Відповідно до визначення, вказаного в ч.2 ст.1 Закону України «Про фінансовий лізинг» за договором фінансового лізингу (далі - договір лізингу) лізингодавець зобов'язується набути у власність річ у продавця (постачальника) відповідно до встановлених лізингоодержувачем специфікацій та умов і передати її у користування лізингоодержувачу на визначений строк не менше одного року за встановлену плату (лізингові платежі).

Стаття 4 цього Закону визначає, що суб'єктами лізингу можуть бути : лізингодавець - юридична особа, яка передає право володіння та користування предметом лізингу лізингоодержувачу; лізингоодержувач - фізична або юридична особа, яка отримує право володіння та користування предметом лізингу від лізингодавця. Згідно з правилами, передбаченими ст.13 даного Закону з моменту передачі предмета лізингу у володіння лізингоодеожувачу ризик випадкового знищення або випадкового пошкодження предмета лізингу переходить до лізингоодержувача, якщо інше не встановлено договором. Предмет лізингу та/або пов'язані із виконанням лізингових договорів ризики підлягають страхуванню, у разі якщо їх обов'язковість встановлена законом або договором. Витрати на страхування за договором лізингу несе лізингоодержувач, якщо інше не встановлено договором.

Так, судом встановлено, що відповідно до п.п. 1.1, 2.1 лізингової угоди № OL-0757-12-КY від 21.08.2012 укладеної між представництвом компанії «Інтервет ОСОБА_3В.» та ТОВ «Перша лізингова компанія», дана лізингова угода регулює юридичні відносини між лізингодавцем та лізингоодержувачем з лізингу транспортного засобу, зазначеного в додатку 1 до цієї угоди. Транспортний засіб вважається прийнятим лізингоодержувачем від лізингодавця у лізинг на умовах цієї лізингової угоди з моменту підписання сторонами додатку 2 до цієї угоди.

Відповідно до додатку 2 акту прийому передачі від 18.12.2013 року лізингодавець ТОВ «Перша лізингова компанія» надав лізингоодержувачу представництву компанії «Інтервет ОСОБА_3В.» транспортний засіб марки ОСОБА_6 А 7.

Згідно додатку 1 від 14 серпня 2013 року, сторони ТОВ «Перша лізингова компанія» та представництво компанії «Інтервет ОСОБА_3В.» підтвердили, що транспортний засіб марки ОСОБА_6 А 7 на дату комерційної пропозиції, а саме 17.06.2013 року, вартість транспортного засобу складає 192 594, 37 грн. з ПДВ (п. 1 угоди, Додатку 1).

Лізингодавець має виключне право власності на транспортний засіб. Лізингоодержувач не може продавати або передавати транспортний засіб у чиєсь володіння, використовувати його як заставу для будь-яких зобовязань (п. 3.1 угоди). Лізингоодержуавч зобовязується використовувати транспортний засіб виключно для здійснення своєї господарської діяльності та запобігати використанню транспортного засобу, яке може спричинити його пошкодження (п. 3.4 угоди).

У разі настання страхового випадку лізингоодержувач здійснює на користь Лізингодавця платіж за настання такого випадку. Розмір платежу за настання страхового випадку дорівнює (є рівнозначним) розміру франшизи, зазначеної у полісі страхування транспортного засобу, діючому на момент настання відповідного страхового випадку (п.11.3 лізингової угоди).

Лізингоодержувач зобов'язаний негайно сповіщати лізингодавця про кожний випадок, що тягне за собою вимогу за страховим полісом, та не пізніше 10 календарних днів, з дати настання такого випаду у разі пошкодження транспортного засобу внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, надати лізингодавцю документи передбачені угодою. (п. 11.4 угоди).

Сторони визнають, що у випадку втрати або знищення транспортного засобу усі умови цієї лізингової угоди зберігають чинність. У цьому випадку лізингоодержувач продовжує сплачувати всі належні до сплати за цією лізинговою угодою лізингові платежі, а лізингодавець повинен у тримісячний строк з дати отримання ним від лізингоодержувача документів та відомостей, зазначених у п. 11.4, надати у користування лізингоодержувачу замінний транспортний засіб узгоджений сторонами, вартість якого не перевищуватиме розміру страхового відшкодування, отриманого лізигодавцем та відшкодування згідно з пп, 11.3 або 11.6.

У разі, якщо Лізингодавець не отримає через невиконання Лізингоодержувачем вимог п.п. 11.4. п. 11 цієї лізингової Угоди тз/або порушення умов страхування, що наведені у відповідних страхових полісах, належні йому страхові платежі, повязані з пошкодженням, знищенням або втратою транспортного засобу, Лізингоодержувач зобовязаний сплатити Лізингодавцеві збитки у розмірі повної вартості ремонту транспортного засобу - у випадку його пошкодження, або у розмірі повної страхової суми транспортного засобу, що вказана у страховому полісі, який діяв на момент завдання таких збитків - у випадку його викрадення (угону) або повної втрат (п.11.6 угоди).

У випадку знищення або крадіжки Транспортного засобу, Лізингоодержувач має вжити усіх необхідних заходів для того, щоб Лізингодавець (вигодонабувач за страховим полісом) отримав страхове відшкодування на протязі чотирьох каледарних місяців з дати настання страхового випадку. У разі, якщо Лізингодавець не отримав; страхове відшкодування на протязі чотирьох календарних місяців з дати настання страхового випадку, Лізингоодержувач повинен сплатити Лізшгодавцю збитки, які розраховуються наступним чином: вартість Транспортного Засобу, як зазначено в Додатку 2 за мінусом експлуатаційного зносу Транспортного засобу. Сторони дійшли згоди визначати річний (365 днів) експлуатаційний знос легкового Транспортного засобу наступним чином: за перший рік експлуатації Транспортного засобу пропорційно з розрахунку 20% річних, за другий рік 15%, за кожний наступний рік - 10%. Фактичний: експлуатаційний знос транспортного засобу розраховується за наступною формулою : річний експлуатаційний знос/365 * фактична кількість днів експлуатації Транспортного засобу у відповідному році експлуатації до дати настання страхового випадку (п. 11.8 угоди).

За згодою Сторін Лізингодавець повинен у місячний строк з дати отримання ним страхового відшкодування надати у користування Лізингоодержувачу замінний Транспортний засіб узгоджений сторонами, вартість якого не перевищуватиме розміру страхового відшкодування, отриманного Лізигодавцем, або надати новий, аналогічний втраченому, Транспортний засіб, за умови перерахунку щомісячних лізингових платежів та зарахування частини грошових коштів, отриманих як страхове відшкодування за втрачений транспортний засіб, в рахунок попередньої оплати за новий транспортний засіб. (п. 11.9 угоди).

У випадку дорожньо транспортної пригоди, внаслідок якої Лізингоодержувач не має можливості, використовувати транепортний засіб, Лізингодавець починаючи з 2 (другої) доби після отримання письмового повідомлення про ДТП надає Лізінгоодержувачу замінний Транспортний засіб безкоштовно, за умови виконання останнім п. 11.4 лізингової угоди. (п. 17.6 угоди).

Як вбачається із додатку 4 акту повернення від 29.09.2015 року лізингоодержувач повернув лізингодавцю транспортний засіб марки ОСОБА_6 А 7, реєстраційний номер НОМЕР_2.

Постановою Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 30.07.2015 року, яка набрала законної сили 10.08.2015 р., ОСОБА_4 визнано винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ст.. 124 КУпАП та накладено адміністративне стягнення. Даною постановою встановлено, що ОСОБА_4 04 липня 2015 року о 16 год. 35 хв. на 235-му км. + 600 м. автодороги Н-03, керуючи транспортним засобом марки «Ауді», державний номерний знак НОМЕР_1, в порушення п.п. 11.3 Правил дорожнього руху України, здійснив виїзд на смугу зустрічного руху, внаслідок чого допустив зіткнення з транспортним засобом марки «Шкода», державний номерний знак НОМЕР_2 (водій ОСОБА_5Т.). В результаті дорожньо-транспортної пригоди транспортні засоби отримали механічні пошкодження.

Відповідно до звіту та розрахунку ремонтної калькуляції №313/15к від 27.07.2015 р. всього матеріальний збиток, завданий власникові автомобіля марки «Шкода», державний номерний знак НОМЕР_2 в результаті його пошкодження при ДТП складає 248 544,89 грн.

На підставі п. 11.8 лізингової угоди лізингоодержувач представництво компанії «Інтервет ОСОБА_3В.» здійснило виплату лізингодавцю ТОВ «Перша лізингова компанія» в сумі 137 731, 50 грн., що вбачається із рахунку-фактури № ПЛ-0012135 від 12.11.2015 р.

Відповідно до листа начальника Департаменту АСК «Інго Україна» від 05.08.2015 року вбачається, що на момент ДТП, вищезазначений автомобіль був застрахований відповідно до договору страхування № 250598971.14 від 06.10.2014р., який було укладено на підставі «Правил добровільного страхування наземного транспорту (автокаско)», між ПрАТ «АСК «Інго Україна» та представництвом компанії «Інтервет ОСОБА_3В.» Відповідно до п.п. 9.2.4. договору страхування № 250598971.14 від 06.10.2014р. при повній загибелі (конструктивній чи фактичній) страхове відшкодування сплачується в межах страхової суми з врахуванням зносу за період дії даного договору страхування, франшизи та дійсної ринкової вартості залишків пошкодженого транспортного засобу. Під повною загибеллю розуміють випадки, коли вартість відновлювального ремонту транспортного засобу складає більше ніж 75 % страхової суми. Так, в даному випадку: страхова сума становить 195 024, 68 грн.; франшиза становить 0,0 грн.; амортизаційний знос за період дії даного договору страхування становить 21 479,92 грн.; дійсна ринкова вартість залишків пошкодженого ТЗ, що була визначена в результаті проведення аукціону, становить 306 300,00 грн. При розрахунку страхового відшкодування його сума становить від'ємне значення: 195 094,68-21 479,92-306 300,00 = - 132 685, 24 грн. А тому, ПрАТ «АСК Інго Україна» не виплатила страхове відшкодування.

Представництву компанії «Інтервет ОСОБА_3В.» за умовами лізингової угоди було надано інший автомобіль, що передбачено умовами лізингової угоди та про що ствердив представник позивача.

Із листа ТОВ «Перша лізингова компанія» від 07.12.2015 року вбачається, що у ТОВ «Перша лізингова компанія» будь-які претензії до представництва компанії «Інтервет ОСОБА_3В.» та громадянина України ОСОБА_4 щодо збитків, які зазнало ТОВ «Перша лізингова компанія» внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, яка мала місце 04.07.2015р. за участі транспортного засобу марки "Ауді", реєстраційний номер НОМЕР_1, під керуванням ОСОБА_4 та транспортного засобу марки "Шкода", реєстраційний номер НОМЕР_2, власником якого, станом на дату ДТП, було ТОВ «Перша лізингова компанія», а законним володільцем представництво компанії «Інтервет ОСОБА_3В.», відсутні.

Як вбачається із листа ТОВ «Перша лізингова компанія», станом на 04.07.2015р., дату ДТП, ТОВ «Перша лізингова компанія» була власником транспортного засобу ОСОБА_6 А7, реєстраційний номер НОМЕР_2. Однак, станом на сьогодні, ТОВ «Перша лізингова компанія», не є власником автомобіля, оскільки автомобіль було продано 03.12.2015р. Сума завданих збитків, повязаних з ДТП, склала 248 544,89 грн., згідно з ремонтної калькуляції 313/15К від 27.07.2015р. Представництво компанії «Інтервет ОСОБА_3В.» відшкодувало ТОВ «Перша лізингова компанія» збитки, повязані з ДТП, у розмірі 137 731,50 грн. У період часу з 30.07.2015р. по 05.08.2015р. на порталі АВТО онлайн (ТОВ "Аудатекс Україна") було проведено аукціон для визначення вартості Автомобіля в пошкодженому стані. За результатами аукціону було встановлено найвищу цінову пропозицію у розмірі 306 300, 00 грн. Таким чином, ринкова вартість залишків пошкодженого автомобіля склала 306 300, 00 грн.

Частиною 1 ст. 22 ЦК України визначено, що особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування.

Право на відшкодування шкоди, завданої майну фізичної та юридичної особи, має власник (ч. 3 ст. 386 ЦК) та/або особа, яка має речове право на чуже майно (ст. 396 ЦК).

Пунктом 13 Постанови Пленуму вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 4 від 01.03.2013 року зазначається, що відповідно до статей 386, 395, 396 ЦК положення щодо захисту права власності поширюються також на осіб, які хоч і не є власниками, але володіють майном на праві господарського відання, оперативного управління або на іншій підставі, передбаченій законом чи договором (речове право), такі особи також мають право вимагати відшкодування шкоди, завданої цьому майну.

Частиною 1 статті 1166 ЦК України передбачено, що майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Згідно із ч. 2 ст. 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Аналіз положень ст. ст. 1166, 1167, 1187, 1188 ЦК України свідчить про встановлення в цивільному праві України змішаної системи деліктів, до якої входить: по-перше, правило генерального делікту, відповідно до якого будь-яка шкода (в т.ч. моральна), завдана потерпілому неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала; по-друге, правило спеціальних деліктів, яке передбачає особливості відшкодування шкоди, завданої у певних спеціально обумовлених у законодавстві випадках (спеціальними субєктами, у спеціальний спосіб тощо).

Правило генерального делікту закріплено у ст. 1166 ЦК України стосовно майнової шкоди. Умовами застосування цих норм є завдання шкоди (майнової, моральної) неправомірними рішеннями, діями або бездіяльністю, наявність причинного зв'язку між цими діями (бездіяльністю) і шкодою та вина заподіювача.

За правилом генерального делікту відповідальність за завдання шкоди покладається на особу, яка цю шкоду завдала, тобто на безпосереднього заподіювача.

Стаття 1187 ЦК України відносяться до спеціальних деліктів, які передбачають особливості субєктного складу відповідальних осіб (коли обовязок відшкодування шкоди покладається не на безпосереднього заподіювача, а на іншу вказану у законі особу власника джерела підвищеної небезпеки) та встановлюють покладення відповідальності за завдання шкоди незалежно від вини заподіювача.

Так, ст. 1187 ЦК України встановлює особливого субєкта, відповідального за завдання шкоди джерелом підвищеної небезпеки .

Згідно з ч. 2 ст. 1187 ЦК України таким субєктом є особа, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Частиною 2 ст. 1192 ЦК України передбачено, що розмір збитків, які підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

Так, представництво компанії «Інтервет ОСОБА_3В.» на момент ДТП, а саме 04.07.2015 року володіло транспортним засобом на підставі лізингової угоди № OL-0757-12-КY від 21.08.2012 р. укладеної між представництвом компанії «Інтервет ОСОБА_3В.» та ТОВ «Перша лізингова компанія», при цьому ТОВ «Перша лізингова компанія» як титульний власник автомобіля претензій ні до представництва ні до ОСОБА_4 не має, оскільки сума завданих збитків, повязаних з ДТП, склала 248 544,89 грн., згідно з ремонтної калькуляції 313/15К від 27.07.2015р. Представництво компанії «Інтервет ОСОБА_3В.» на підставі лізингової угоди відшкодувало ТОВ «Перша лізингова компанія» збитки, повязані з ДТП, у розмірі 137 731,50 грн., а дійсна ринкова вартість залишків пошкодженого автомобіля була визначена за результатами аукціону і становить 306 300 грн. Автомобіль було продано 03.12.2015р.

Відповідно до лізингової угоди саме лізингодавець ТОВ «Перша лізингова компанія» несе витрати, пов'язані з необхідністю відновлення пошкодженого предмету лізингу, так даний автомобіль був повернутий лізингоодержувачем представництвом компанії «Інтервет ОСОБА_3В.» лізингодавцю ТОВ «Перша лізингова компанія», а останній в свою чергу надав в заміну інший автомобіль.

При цьому, шкоду яку просить стягнути представництво компанії «Інтервет ОСОБА_3В.», яку вони сплатили в розмірі 137 731,50 грн. ТОВ «Перша лізингова компанія» регулюється лізинговою угодою, а саме п. 11.8 та п.11.9, відповідно до яких у разі, якщо лізингодавець не отримав страхове відшкодування, лізигоодержувач повинен сплатити збитки, при цьому лізингодавець повинен у місячний строк з дати отримання такого страхового відшкодування надати замінний транспортний засіб, який і був наданий, тобто саме лізингодавець поніс фактичні витрати, пов'язані з необхідністю відновлення пошкодженого предмету лізингу, за що отримав 306 300 грн. дійсної ринкової вартість залишків пошкодженого автомобіля за результатами аукціону.

Крім того, страхова сума становить 195 024, 68 грн.; франшиза становить 0,0 грн.; амортизаційний знос за період дії даного договору страхування становить 21 479,92 грн.; дійсна ринкова вартість залишків пошкодженого ТЗ, що була визначена в результаті проведення аукціону, становить 306 300,00 грн. При розрахунку страхового відшкодування його сума становила від'ємне значення: 195 094,68-21 479,92-306 300,00 = - 132 685, 24 грн.

А тому, враховуючи вищенаведене, суд приходить до висновку, що підстави для задоволення позову відсутні, оскільки позивачем та його представником не надано жодних доказів про те, на якій правовій підставі, позивач, не будучи власником автомобіля, і який застрахований лізингодавцем (п.11 лізингової угоди), має право вимагати від відповідача відшкодування оплати збитків, спричинених пошкодженням цього автомобіля. При цьому такі правовідносини регулюються лізинговою угодою, а при розрахунку страхового відшкодування його сума становила від'ємне значення.

Оскільки в позові відмовлено, то присудженню з відповідача не підлягають понесені позивачем судові витрати.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 1166, 1187, 1192 ЦК України, ст.ст. 1, 4, 13 Закону України «Про фінансовий лізинг» та ст.ст. 10, 11,60, 61, 213-215, 294, 88 ЦПК України, суд,-

ухвалив:

В задоволенні позову представництва компанії «Інтервет ОСОБА_3В.» до ОСОБА_4, - відмовити.

Рішення суду може бути оскаржено протягом 10 днів з дня його проголошення до Апеляційного суду Хмельницької області.

Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя