Ухвала іменем україни 28 вересня 2016 року м. Київ Колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі: головуючого Червинської М.Є., суддів: Завгородньої І.М., Писаної Т.О., Мазур Л.М., Попович О.В.,
розглянувши в судовому засіданні справу за позовом Дніпропетровського обласного відділення Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності до ОСОБА_3 про стягнення грошових коштів, за касаційною скаргою представника ОСОБА_3 - ОСОБА_4, на рішення апеляційного суду Дніпропетровської області від 12 жовтня 2015 року,

в с т а н о в и л а :

У березні 2015 року Дніпропетровське обласне відділення Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності звернулося до суду з позовом до ОСОБА_3 про стягнення грошових коштів в сумі

1 079 грн 40 коп на підставі ст. 1212 ЦК України.

На обґрунтування своїх позовних вимог позивач посилався на те, що рішенням комісії із соціального страхування Башмачанської середньої загальноосвітньої школи від 20 лютого 2014 року ОСОБА_3, як застрахованою Фондом соціального страхування з тимчасової втрати працездатності особою, у лютому 2014 року отримано путівку на санаторно-курортне лікування № 005116 за рахунок коштів Фонду вартістю 5 397 грн, з яких підлягали сплаті застрахованою особою на користь Фонду 1 079 грн

40 коп.

Однак ОСОБА_3 не здійснила часткову оплату вказаної путівки, як це передбачено п. 4.5, п. 4.13 розділу 4 Порядку отримання застрахованими особами і членами їх сімей санаторно-курортного лікування, що сплачується за рахунок коштів Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності, затвердженого постановою правління Фонду 25 лютого

2009 року №12 (далі - Порядок), грошові кошти у розмірі 20% вартості путівки на транзитний рахунок органу Фонду - Солонянської міжрайонної виконавчої дирекції Дніпропетровського обласного відділення Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності не надійшли, а направлена 02 лютого 2015 року вимога з метою досудового врегулювання спору залишена відповідачкою без задоволення.

Враховуючи передбачену п. 6.4 Порядку та ст. 32 Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування з тимчасової втрати працездатності та витратами, зумовленими похованням» відповідальність застрахованої особи за незаконне одержання з її вини соціальної послуги та відповідно до ст. 1212 ЦК України ОСОБА_3 зобов'язана повернути зазначені кошти.

Рішенням Солонянського районного суду Дніпропетровської області від 12 червня 2015 року у задоволенні позову відмовлено.

Рішенням апеляційного суду Дніпропетровської області від 12 жовтня 2015 року рішення Солонянського районного суду Дніпропетровської області від 12 червня 2015 року скасовано, ухвалено нове рішення, яким позов Дніпропетровського відділення Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності до ОСОБА_3 про стягнення грошових коштів задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_3 на користь Дніпропетровського обласного відділення Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності 1 079 грн 40 коп. та в дохід держави судовий збір в сумі 243 грн 60 коп.

У поданій касаційній скарзі представник ОСОБА_3 - ОСОБА_4, посилаючись на порушення судом апеляційної інстанції норм процесуального права та неправильне застосування норми матеріального права, просить скасувати рішення апеляційного суду Дніпропетровської області від 12 жовтня 2015 року, залишити в силі рішення Солонянського районного суду Дніпропетровської області від 12 червня 2015 року.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши доводи касаційної скарги, та матеріали справи, ознайомившись із запереченнями, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ дійшла висновку, що касаційна скарга підлягає задоволенню з огляду на таке.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального чи порушення норм процесуального права.

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог суд першої інстанції виходив із того, що санаторно-курортна путівка була видана ОСОБА_3 відповідно до вимог Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування з тимчасової втрати працездатності та витратами, зумовленими похованням» та Порядку, при цьому судом не встановлено будь-яких неправомірних дій з боку відповідачки щодо ненадходження сплачених нею за путівку грошових коштів на рахунок Фонду, а тому відсутні підстави для застосування до спірних правовідносин ст. 1212 ЦК України.

Скасовуючи рішення суду першої інстанції та ухвалюючи нове рішення про задоволення позову суд апеляційної інстанції виходив із того, що суд першої інстанції не дослідив чи зверталась ОСОБА_3 у порядку ч. 5

ст. 45 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» та з підстав, визначених Законом України «Про банки і банківську діяльність», до уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «Брокбізнесбанк», чи визнано її кредитором з наданням відповідної черги задоволення на суму заявлених вимог.

Проте погодитися з такими висновками суду апеляційної інстанції не можна з огляду на таке.

Судами попередніх інстанцій встановлено, що згідно рішення засідання комісії соціального страхування Башмачанської середньої загальноосвітньої школи від 20 лютого 2014 року відповідачці ОСОБА_3, як застрахованій особі, було визначено допомогу на виділення путівки до санаторію вартістю 5 397 грн з початком терміну 03 березня 2014 року, при цьому розмір часткової оплати путівки складав 1 079 грн 40 коп.

Відповідно до квитанції № 51/99 від 24 лютого 2014 року ОСОБА_5 через банк платника АТ «Брокбізнесбанк» було сплачено за путівку 1 079 грн 40 коп., що складає 20 відсотків її вартості.

Санаторно - курортна путівка була використана застрахованою особою згідно зворотного талону до путівки № 005116.

З акту перевірки №189 від 30 травня 2014 року Дніпропетровським обласним відділенням фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності відділу освіти Солонянської районної державної адміністрації при проведені суцільної перевірки дотримання страхувальником порядку видачі путівок на санаторно-курортне лікування та їх цільового використання порушень не встановлено. В той же час, було зафіксовано той факт, що застрахованою особою ОСОБА_5 було здійснено часткову оплату за отриману до санаторію «Новомосковський» путівку №005116 через

ПАТ «Брокбізнесбанк», але грошові кошти на рахунок Солонянської МрВД не надійшли, що вбачається і з довідки Солонянської МрВД Дніпропетровського обласного відділення Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності.

Враховуючи факт відсутності будь-яких неправомірних дій відповідачки у не зарахуванні коштів на транзитний рахунок Фонду, що пов'язано було виключно із введенням у ПАТ «Брокбізнесбанк» тимчасової адміністрації та початком процедури ліквідації, правильним є висновок суду першої інстанції щодо відсутності підстав вважати, що ОСОБА_3 набула зазначені грошові кошти або зберегла їх без достатньої правової підстави

(ст. 1212 ЦК України).

Доводи суду апеляційної інстанції щодо помилковості такого висновку суду першої інстанції у зв'язку із не встановленням чи зверталась відповідачка у порядку ч. 5 ст. 45 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» до уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію банку, чи визнано її кредитором з наданням відповідної черги задоволення на суму заявлених вимог, є безпідставними з огляду на наявність в матеріалах справи відповіді уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію

ПАТ «Брокбізнесбанк» про відсутність звернення ОСОБА_5 до Фонду із зазначеними вимогами у встановлений законом строк.

Відповідно до ч. 2 ст. 308 ЦПК України не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних підстав.

З огляду на наведене колегія суддів вважає, що суд апеляційної інстанції ухвалив рішення з порушенням норм матеріального та процесуального права, у зв'язку із чим було скасоване судове рішення, яке ухвалене згідно із законом, а тому на підставі ст. 339 ЦПК України рішення суду апеляційної інстанції підлягає скасуванню із залишенням в силі рішення суду першої інстанції.

Керуючись ст. ст. 339, 343 - 345 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а :

Касаційну скаргу представника ОСОБА_3 - ОСОБА_4 задовольнити.

Рішення апеляційного суду Дніпропетровської області від 12 жовтня 2015 рокускасувати, залишити в силі рішення Солонянського районного суду Дніпропетровської області від 12 червня 2015 року.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий М.Є. Червинська

Судді: І.М. Завгородня

Л.М.Мазур

Т.О.Писана

О.В. Попович