Справа №442/7378/15-ц
Провадження №2/442/222/2016
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 березня 2016 року Дрогобицький міськрайонний суд Львівської області

в складі: головуючого - судді Нагірної О.Б.,

за участю секретаря судових засідань - Олійник О.Р.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Дрогобичі цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення неустойки за прострочення сплати аліментів, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернулась до суду , уточнивши свої позовні вимоги до відповідача та просить стягнути з останнього на її користь неустойку (пеню) за прострочення сплати заборгованості по аліментах в сумі 30 788 гривень 91 коп. та судові витрати.

В підтвердження своїх вимог посилається на те, що рішенням Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 09 вересня 2013 року задоволено позовні вимоги про стягнення з ОСОБА_3 в користь ОСОБА_4 на утримання дочки ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, аліментів в розмірі ? частини від всіх видів його заробітку, але не менше ніж 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно і до досягнення дочкою повноліття. Однак відповідач недобросовісно ставиться до обов»язку по сплаті аліментів, ігнорує вимоги щодо належної сплати аліментів на утримання доньки ОСОБА_6. Така поведінка відповідача ставить позивачку у скрутне матеріальне становище. Відповідно до розрахунку заборгованості по сплаті аліментів, виданого ВДВС Трускавецьким МУЮ від 29.10.2014 р. заборгованість з часу постановлення рішення суду по 29.10.2014 року становить 4 359, 27 грн. Відповідно до даного розрахунку з відповідача було утримано відділом виконавчої служби Трускавецького міського управління юстиції в лютому 2014 р. - 327 грн., березні - 50 грн., квітні 2014 р. - 327 грн.

В свою чергу, відповідачу, з метою уникнення подальшого стягнення аліментів, припиняються нарахування по заробітній платі, але продовжується сплата страхових внесків в Управління Пенсійного Фонду України у м. Дрогобич та Дрогобицькому районі. Підтвердженням цього є відомість про застраховану особу - ОСОБА_3, де чітко зазначається про сплату страхових внесків за період з травня 2014 року по жовтень включно 2015 року. Проте, незважаючи на це, відповідач не надає інформації державному виконавцю про розмір отриманого доходу за період з січня 2015 року по травень 2015 року та не повідомляє державного виконавця про влаштування на нову роботу. Відповідно до довідки від 02 грудня 2015 року в червні 2015 року відповідач влаштувався на роботу в ТзОВ «Транс-Сервіс», знову не повідомивши державного виконавця про своє працевлаштування.

На даний час у відділі ДВС Дрогобицького МРУЮ знаходиться виконавчий лист № 442/4624/13 - від 23.09.2013 року про стягнення з відповідача аліментів в користь позивачки.

Станом на 30.11.2015 року заборгованість по сплаті аліментів згідно розрахунку заборгованості по аліментах Відділу державної виконавчої служби Дрогобицького міськрайонного управління юстиції від 30.12.2015 року за період з 23.09.2013 року по 30.11. 2015 року становить 11 977, 79 грн. Даний розрахунок не оскаржений в судовому порядку і є дійсним.

Відповідач злісно ухиляється від сплати аліментів, всіма способами намагається уникнути як самої сплати аліментів так і відповідальності за прострочення даної сплати аліментів. Так, беручи до уваги матеріали виконавчого провадження, відкритого на підставі виконавчого листа № 442/4624/13- ц про стягнення з ОСОБА_3 аліментів, виконавчою службою проводилось ряд дій, спрямованих на розшук боржника, спонукання його до виконання рішення суду - сплату аліментів. Доказом цього є постанова про відкриття виконавчого провадження від 12.11.2014 року та супровідний лист вих. № 09-13 1120, постанова про привід боржника через органи внутрішніх справ від 15.01.2015 року, копія рапорта. Окрім цього, ВДВС Дрогобицького МРУЮ на ім»я Дрогобицького міськрайонного суду вносилось подання про тимчасове обмеження права виїзду за кордон. Незважаючи на всі ці дії на сьогодні ОСОБА_3 не погашено заборгованість.

Позивач та її представник ОСОБА_7 в судовому засіданні уточнені позовні вимоги підтримала в розмірі 48452,92 гривні з огляду на те, що в заяві про збільшення позовних вимог зроблено описку, та вказано заборгованість в розмірі 30788,91грн., але розрахунок зроблено на правильну суму, посилались на підстави, викладені в позовній заяві. Вказали, що відповідач знав про необхідність сплати аліментів, умисно звільнився з роботи, щоб уникнути сплати аліментів, різними способами ухилявся від сплати таких. Станом на день винесення рішення відповідач і надалі ухиляється від свого батьківського обов»язку утримувати доньку.

Представник відповідача ОСОБА_8 заперечив проти задоволення позову , пояснив, що відповідальності за прострочення сплати аліментів у формі неустойки відповідач нести не може, оскільки його вини у виникненні такої заборгованості немає. Відповідачу не було відомо, що виконавчий лист з виконання рішення суду про стягнення з нього аліментів на утримання доньки передано на виконання до ВДВС Дрогобицького МРУЮ. Про це його ніхто не повідомляв. Крім цього відповідач працював і виконавець міг стягувати з нього алмінти примусово із його зарплати. Саме виконавець повинен був проводити стягнення аліментів та не вжив всіх заходів для розшуку місця роботи боржника, ідентифікаційний код платника податків відповідача був відомий виконавцю, а тому вини відповідача у несплаті аліментів немає, а наявна вина державного виконавця у невжитті всіх належних заходів для виконання рішення суду.

Представник ВДВС Дрогобицького МРУЮ Матіїшин А.Я. в судовому засіданні пояснив, що вжив всіх заходів для розшуку боржника, які виявились безрезультаними. В підтвердження цього надав суду матеріали виконавчого провадження. Також пояснив, що він не міг здобути ідентифікаційного коду платника податків відповідача ОСОБА_3, однак випадково не побачив того, що вказаний код є у довідці про доходи боржника, яка була надіслал на виконання з ВДВС Трускавецького МРУЮ.

Заслухавши пояснення сторін , дослідивши матеріали справи та оцінивши в сукупності зібрані по справі докази, суд вважає, що позов слід задовольнити частково.

З копії свідоцтва про народження встановлено, що ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1, є донькою відповідача ОСОБА_3 (а/с 5).

Відповідно до копії рішення Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 09.09.2013 року між сторонами було розірвано шлюб та стягнено з відповідача на користь позивачки для утримання дочки ОСОБА_5 аліменти в розмірі ? частини від всіх видів його заробітку, але не менше ніж 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і до досягнення нею повноліття (а/с 4) та видано виконавчий лист по сплаті аліментів (а/с 6).

Згідно розрахунку ВДВС Дрогобицького МРУЮ від 21.10.2015 року № 09-13 та розрахунку ВДВС Трускавецького МУЮ про заборгованість по сплаті аліментів заборгованість по сплаті аліментів станом на 30.09.2015 року становить 11194,27 грн.(а/с 7, 31-33, 37).

Згідно копії Форми ОК-5 про індивідуальні відомості на ОСОБА_3, виданої Пенсійним фондом України, останній працював протягом 2014 - 2015 років, так як з його доходів здійснювалось стягнення до ПФУ.

Статтею 180 СК України встановлено обов'язок батьків утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Сплата аліментів за рішенням суду є одним зі способів виконання обов'язку утримувати дитину тим з батьків, хто проживає окремо від дитини.

Ст.196 Сімейного кодексу України встановлює відповідальність за прострочення сплати аліментів і вказує, що при виникненні заборгованості з вини особи, яка зобов"язалася сплачувати аліменти за рішенням суду, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) в розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення.

Відповідно до роз'яснень Пленуму Верховного Суду України, викладених у п. 22 постанови від 15 травня 2006 р. № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», при виникненні заборгованості з вини особи, яка зобов'язана сплачувати аліменти за рішенням суду, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення.

Передбачена ст. 196 СК відповідальність платника аліментів за прострочення їх сплати у виді неустойки (пені) настає лише за наявності вини цієї особи. На платника аліментів не можна покладати таку відповідальність, якщо заборгованість утворилася з незалежних від нього причин, зокрема, у зв'язку з несвоєчасною виплатою заробітної плати, затримкою або неправильним перерахуванням аліментів банками. В інших випадках стягується неустойка за весь час прострочення сплати аліментів.

Відповідно до ст.549 ЦК України, неустойкою (пенею) є грошова сума, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов»язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов»язання за кожен день прострочення виконання. Особа, яка порушила зобов'язання, несе відповідальність за наявності її вини (умислу або необережності), якщо інше не встановлено договором або законом.

Особа є невинуватою, якщо вона доведе, що вжила всіх залежних від неї заходів щодо належного виконання зобов'язання.

Відсутність своєї вини доводить особа, яка порушила зобов'язання (ст. 614 ЦК).

Таким чином, якщо виходити з аналогії права і застосовувати цивільне законодавство про відповідальність з прострочення грошових зобов'язань до сімейного законодавства, то платник аліментів повинен довести суду, що несплата своєчасно аліментів відбулася з поважної причини (тяжко хворів, стягувач аліментів був у довгостроковому відрядженні тощо). В такому випадку право на неустойку в одержувача аліментів не виникає.

Згідно копії Форми ОК-5 про індивідуальні відомості на ОСОБА_3, виданої Пенсійним фондом України, останній працював протягом 2014 - 2015 років, так як з його доходів здійснювалось стягнення до ПФУ, однак відповідачем надано Наказ № 46-к від 24.04.2014 року та довідку про доходи, де зазначено дані про те, що відповідач працював лише до 24 квітня 2014 року (а/с 46-47), що виключило можливість державного виконавця стягувати аліменти у примусовому порядку та підтвердило наявність коштів у цей період у відповідача.

В той же час частиною 1 ст. 18 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року (ратифікована Україною 27 лютого 1991 року, дата набуття чинності для України 27 вересня 1991 року) визначено, що держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини.

Відповідно до ст.141 Сімейного кодексу України мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою.

Судом достовірно встановлено, що відповідачу було відомо про його обов»язок сплачувати аліменти на утримання доньки, однак у нього виникла заборгованість через несплату таких в сумі 11 977, 79 грн. Суду не представлено жодних доказів поважності причин несплати такої. Покликання представника відповідача на те, що державним виконавцем неналежно виконувались обов»язки по стягненню заборгованості , а тому відсутня вина відповідача, суд не бере до уваги, оскільки відповідач повинен був вжити всіх заходів для належного виконання покладеного на нього обов»язку, зокрема повідомити державного виконавця про місце праці. Таким чином суд вважає доведеною вину відповідача у несплаті аліментів та , відповідно, настання відповідальності за виникнення заборгованості в такому значному розмірі.

Згідно правової позиції, викладеної у постанові Верховного Суду України від 01 липня 2015 року (справа №6-94цс15), при виникненні заборгованості з вини особи, яка зобов'язана сплачувати аліменти за рішенням суду, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення. (ст. 196 СК України).

З урахуванням правої природи пені, яка є дієвим стимулом належного виконання обов'язку та виходячи з того, що аліменти призначаються та виплачуються (стягуються) щомісячно, за змістом статті 196 СК України пеня нараховується на суму заборгованості за той місяць, в якому не проводилось стягнення аліментів.

При цьому сума заборгованості за аліментами за попередні місяці не додається до заборгованості за наступні місяці, а кількість днів прострочення обчислюється виходячи з того місяця, в якому аліменти не сплачувались.

Тобто неустойка (пеня) за один місяць рахується так: заборгованість за аліментами за місяць помножена на 1 % пені і помножена на кількість днів місяця, в якому виникла заборгованість. Загальна сума неустойки (пені) визначається шляхом додавання нарахованої пені за кожен із прострочених платежів (за кожен місяць).

Оскільки зобов'язання зі сплати аліментів носить періодичний характер повинно виконуватися щомісяця, то при розгляді спорів про стягнення на підставі ч. 1 ст. 196 СК України пені від суми несплачених аліментів суд повинен з'ясувати розмір несплачених аліментів по кожному з цих періодичних платежів, встановити строк, до якого кожен із цих зобов'язань мало бути виконано, та з урахуванням встановленого, обчислити розмір пені, виходячи із суми несплачених аліментів за кожен місяць окремо від дня порушення платником аліментів свого обов'язку щодо їх сплати до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, підсумувавши розміри нарахованої пені за кожен із прострочених платежів та визначивши її загальну суму( правова позиція ВСУ від 11 вересня 2013 року по справі № 6-81цс13).

Позивачем представлено суду розрахунок неустойки за прострочення сплати аліментів відповідачем ОСОБА_3 , її розмір становить за весь період виникнення заборгованості з вересня 2013року по лютий 2016року - 48452 грн. 92 коп., яку вона просить стягнути з відповідача.

Враховуючи вищевказані норми суд провів свій розрахунок, оскільки позивачем розрахунок проводився із загальної суми заборгованості та загальної кількості днів.

Суд вважає, що сума пені по несплаті аліментів повинна нараховуватись в наступному порядку P=s*p*Q, де

s-сума заборгованості за місяць,

p-ставка пены у выдсотках,

Q-кількість днів у місяці:

1)за 2013 рік - вересень- 554,68*0,01%*30=166,4; жовтень- 554,68 *0,01%*31=171,95; листопад - 462,23*0,01%*30=138,67; грудень- 462,23*0,01%*31=143,29;

2)за 2014 рік - січень- 231,15 *0,01%*31=71,66; березень- 309,6*0,01%*31=95,97; травень-309,6*0,01%*31=95,97; червень-309,6*0,01%*30=92,88; липень-317,7*0,01%*31=98,49; серпень-317,7*0,01%*31=98,49; вересень317,7*0,01%*30=95,31; жовтень 337,06*0,01%*31 = 104,48; листопад - 617, 74 *0,01%*30= 185,32; грудень-617,74*0,01%*31=191,5

3)за 2015 рік - січень- 617,74 *0,01%*31=191,5; лютий -617,74 *0,01%*28=172,97; березень- 617,74*0,01%*31=191,5; квітень-617,74*0,01%*30=185,32; травень 617,74*0,01%*31=191,5; червень-440,91*0,01%*30=132,27; липень-450,03*0,01%*31=139,5; серпень 450,03*0,01%*31=139,5; вересень 472,06*0,01%*30=141,62; жовтень 472,06*0,01%*31 = 146,34; листопад - 969,39 *0,01%*30= 290,82.

Загальна сума пені становить 3673,22 гривень.

Даючи оцінку дослідженим в судовому засіданні доказам, суд приходить до переконання, що позов підлягає до частково задоволення, оскільки судом достовірно встановлено, що на підставі рішення Дрогобицького міськрайонного суду від 9.09.2013року з відповідача присуджено стягнення аліментів на користь позивачки на утримання дочки, ОСОБА_3. добровільно не здійснював регулярних платежів по сплаті аліментів, з вини останнього утворилася заборгованість, а тому повинна настати відповідальність за невиконання обов»язку, покладеного на відповідача за рішенням суду.

Враховуючи те, що позивачкою неправильно проведено розрахунок пені, суд задовольняє позов частково в межах проведеного ним розрахунку в сумі 3673,22 гривні.

Відповідно до п. 6 ст. 214 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує питання як слід розподілити між сторонами судові витрати, а тому згідно з вимогами ст. 88 ЦПК України з відповідача слід стягнути судовий збір в розмірі 551,20 грн.

Керуючись ст. ст. 10-11, 60, 174, 209, 212-215, 224 ЦПК України, суд, -

в и р і ш и в :

Позов задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_3 в користь ОСОБА_2 неустойку за прострочення сплати аліментів в сумі 3673(три тисячі шістсот сімдесят три)гривні 22 копійки .

Стягнути з ОСОБА_3 551,20 гривень судового збору, з яких 487,20 грн. стягнути в користь позивачки ОСОБА_2, а 64 гривні стягнути в дохід держави.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до апеляційного суду Львівської області через Дрогобицький міськрайонний суд шляхом подачі апеляційної скарги в 10-денний строк з дня проголошення рішення.

Суддя

Повний текст рішення виготовлено та підписано 18 березня 2016 року.