Справа № 463/3699/16-ц
Провадження № 2/463/1746/16
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 вересня 2016 року Личаківський районний суд м. Львова

в складі:

головуючого судді Гирича С. В.

при секретарі судових засідань Попович Х.І.

з участю позивача ОСОБА_2

представника позивача ОСОБА_3

відповідача ОСОБА_4

представника третьої особи Тузяк І.І.

в м. Львові

у відкритому судовому засіданні, розглянувши цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_4, третя особа Орган опіки і піклування Личаківської районної адміністрації Львівської міської ради про визначення місця проживання дитини, суд -

в с т а н о в и в :

позивач звернувся із позовом до відповідача, третьої особи про визначення місця проживання дитини, ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_1, з батьком - ОСОБА_2.

Свої позовні вимоги мотивує тим, що перебуваючи у зареєстрованому шлюбі з відповідачем, у них народився син, ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_1. Рішенням Личаківського районного суду м. Львова від 01.08.2016 року шлюб між сторонами розірвано. Відповідач переїхала проживати до батьків у м. Хмельницький. Син ОСОБА_8 залишився проживати разом з батьком у Львові. Вважає, що переїзд в іншу область суперечитиме інтересам дитини. Крім того, син не має бажання залишати школу та друзів і переїжджати в іншу область, хоче залишитися проживати разом з батьком.

В судовому засідання позивач та його представник заяву підтримали з аналогічних підстав. Позивач пояснив, що з дружиною фактично не проживали разом понад два роки. Увесь цей час син проживав разом з ним за адресою: АДРЕСА_1.

В судовому засіданні відповідач проти задоволення позову не заперечила, підтвердила, що переїхала жити до своєї матері в м. Хмельницький. Батьки негативно ставляться до її розлучення, не хочуть, щоб з ними жив онук. На даний час утримувати дитини не може, оскільки ніде не працює.

Представник третьої особи у судовому засіданні позов підтримала. Зазначила, що малодітній ОСОБА_7 навчається в школі, має у Львові друзів. Переїзд в іншу область може зашкодити його інтересам.

Заслухавши пояснення учасників судового процесу, допитавши у судовому засіданні ОСОБА_9, ІНФОРМАЦІЯ_1, який зазначив, що йому подобається жити з батьком і наміру переїжджати у Хмельницький він не має, дослідивши письмові докази у справі та оцінивши їх в сукупності, суд вважає, що позов слід задоволити з таких підстав.

Згідно з копією свідоцтва про народження (а.с.8) батьками малолітнього ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_1, є ОСОБА_2 та ОСОБА_4.

Рішенням Личаківського районного суду м. Львова від 01.08.2016 року (а.с.22) шлюб між сторонами розірвано.

В судовому засіданні встановлено, що з моменту народження малолітній ОСОБА_7 постійно проживав разом з батьками. Влітку 2014 року батьки стали жити окремо. Відповідач переїхала до батьків у м. Хмельницький, а дитина проживала разом з батьком.

Відповідно до ч.2 ст.160 СК України місце проживання дитини, яка досягла десяти років, визначається за спільною згодою батьків та самої дитини.

Згідно зі ст.161 СК України, якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися судом. При вирішенні спору щодо місця проживання дитини суд бере до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов'язків, особисту прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров'я та інші обставини, що мають істотне значення.

Відповідно до ст.19 СК України при розгляді судом спорів щодо участі одного з батьків у вихованні дитини, місця проживання дитини, позбавлення та поновлення батьківських прав, побачення з дитиною матері, батька, які позбавлені батьківських прав, відібрання дитини від особи, яка тримає її у себе не на підставі закону або рішення суду, управління батьками майном дитини, скасування усиновлення та визнання його недійсним обов'язковою є участь органу опіки та піклування. Орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв'язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи. Суд може не погодитися з висновком органу опіки та піклування, якщо він є недостатньо обґрунтованим, суперечить інтересам дитини.

Як встановлено судом, на підставі звернення позивача Органом опіки та піклування Личаківської районної адміністрації Львівської міської ради здійснювалася перевірка та розгляд питання про визначення місця проживання малолітнього ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_1, в ході якої було обстежено житлово-побутові умови батька дитини.

З акту обстеження умов проживання батька дитини ОСОБА_2 від 15.08.2006 року (а.с.24), він разом з малолітньою особою ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_2, проживає в квартирі за адресою: АДРЕСА_1, яка складається з трьох житлових кімнат, кухні, коридору, туалету та ванної кімнати. Дитина має окрему кімнату, в якій облаштоване спальне місце. Умови проживання та розвитку є належними.

Статтею 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року (ратифікована Україною 27 лютого 1991 року, дата набуття чинності для України 27 вересня 1991 року) визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Держави-учасниці зобов'язуються забезпечити дитині такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов'язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживають всіх відповідних законодавчих і адміністративних заходів.

Крім цього, принципом 6 Декларації прав дитини, прийнятої резолюцією Генеральної асамблеї ООН 29.11.1959 року, передбачено, що дитина для повного та гармонійного розвитку її особистості потребує любові та розуміння. Вона повинна, коли це можливо, рости під опікою та відповідальністю своїх батьків і в будь-якому випадку в атмосфері кохання та морального і матеріального забезпечення; малолітня дитина не повинна, крім тих випадків, коли є виняткові обставини, бути розлучена з матір'ю.

Вирішуючи заявлений позов, суд зазначає про те, що у даній справі належні житлово-побутові умови для забезпечення дитини усім необхідним для її розвитку має тільки батько. Мати переїхала в іншу область, проживає у своїх батьків, самостійного заробітку не має.

А відтак, з врахуванням наведеного, також враховуючи думку малолітньої дитини ОСОБА_7, який в судовому засіданні пояснив, що понад два роки проживає з батьком та навчається у середній загальноосвітній школі у шостому класі, куди його регулярно водить на навчання батько та забирає звідти, виявив бажання проживати з батьком, позицію відповідача, яка через відсутність можливості на даний час забезпечити належні умови проживання дитини ОСОБА_7 за своїм місцем проживання, висловила свою згоду на визначення місця проживання дитини разом з позивачем, суд приходить до переконання про те, що на даний час існують виняткові обставини для визначення місця проживання дитини з батьком, а не з матір'ю, і що таке відповідатиме інтересам дитини, сприятиме належним умовам її проживання, гармонійному розвитку та вихованню, належному матеріальному забезпеченню. У зв'язку з чим позов слід задоволити.

При цьому, суд відзначає, що у відповідності до вимог ч.ч.1, 3 ст.29 ЦК України визначено, що місцем проживання фізичної особи є житловий будинок, квартира, інше приміщення, придатне для проживання в ньому (гуртожиток, готель тощо), у відповідному населеному пункті, в якому фізична особа проживає постійно, переважно або тимчасово. Місцем проживання фізичної особи у віці від десяти до чотирнадцяти років є місце проживання її батьків (усиновлювачів) або одного з них, з ким вона проживає, опікуна або місцезнаходження навчального закладу чи закладу охорони здоров'я тощо, в якому вона проживає, якщо інше місце проживання не встановлено за згодою між дитиною та батьками (усиновлювачами, опікуном) або організацією, яка виконує щодо неї функції опікуна. У разі спору місце проживання фізичної особи у віці від десяти до чотирнадцяти років визначається органом опіки та піклування або судом.

Таким чином, суд приходить до переконання про те, що місцем проживання малолітнього ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_1, має бути місце проживання його батька ОСОБА_2, де він проживає постійно, переважно або тимчасово. Таким місцем, на даний момент, є квартира, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1.

Керуючись ст.ст. 10, 60, 88, 209, 212-215 ЦПК України, суд -

в и р і ш и в:

позов задоволити.

Визначити місце проживання дитини, ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_1, разом з батьком - ОСОБА_2, за адресою: АДРЕСА_1.

На рішення може бути подана апеляційна скарга в строки і порядок передбачені ст.294 ЦПК України до апеляційного суду Львівської області через місцевий суд.

Суддя: Гирич С. В.