Справа № 404/3164/15-ц
Номер провадження 4-с/404/57/16
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 липня 2016 року Кіровський районний суд м. Кіровограда в складі:

головуючого судді - Іванової Н.Ю.

при секретарі - Гуйван О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кіровограді скаргу ОСОБА_1 на рішення та бездіяльність головного державного виконавця Жовтневого відділу ДВС Запорізького міського управління юстиції ОСОБА_2, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду із скаргою, по якій просить:

- Визнати неправомірними дії головного державного виконавця Жовтневого відділу ДВС Запорізького міського управління юстиції ОСОБА_2 щодо надсилання ОСОБА_1 в межах виконавчого провадження № 51043775 постанови про відмову у відкритті виконавчого провадження від 11.05.2016 року з порушенням строку, встановленого ч. 2 ст. 26 Закону України «Про виконавче провадження»;

- Визнати неправомірною постанову про відмову у відкритті виконавчого провадження від 11.05.2016 року, прийняту головним державним виконавцем Жовтневого відділу ДВС Запорізького міського управління юстиції ОСОБА_2 за виконавчим листом № 404/3164/15-ц від 24.03.2016 р. в межах виконавчого провадження № 51043775;

- Зобов'язати головного державного виконавця Жовтневого відділу ДВС

Запорізького міського управління юстиції ОСОБА_2 прийняти до провадження

виконавчий лист № 404/3164/15-ц від 24.03.2016 р.

В обґрунтування посилається на те, що 28.12.2015 року набрало законної сили рішення Апеляційного суду Кіровоградської області, прийняте по справі № 404/3164/15-ц, за яким було вирішено змінити формулювання причин звільнення ОСОБА_1 з посади професора кафедри конституційного, міжнародного та адміністративного права Інституту права імені ОСОБА_3 Класичного приватного університету з п. 4 ч. 1 ст. 40 КЗпП України за прогул без поважних причин, вказавши причиною звільнення ст. 39 КЗпП України з ініціативи працівника.

24.03.2016 року для примусового виконання вказаного вище рішення суду Кіровським районним судом м. Кіровограда було видано відповідний виконавчий лист, який 26.04.2016 року разом із заявою про відкриття виконавчого провадження від 25.04.2016 року був надісланий цінним листом з описом вкладення до Жовтневого відділу ДВС Запорізького міського управління юстиції (за місцем знаходження боржника).

02.06.2016 року стягувачем отримано постанову про відмову у відкритті виконавчого провадження (відмову у прийнятті до провадження виконавчого документа) від 11.05.2016 року, прийняту головним державним виконавцем Жовтневого відділу державної виконавчої служби Запорізького міського управління юстиції ОСОБА_2, а також оригінал виконавчого документа - вказаного вище виконавчого листа від 24.03.2016 р.

Факт отримання листа 02.06.2016 року підтверджується роздруківкою з офіційного веб-сайту Українського державного підприємства поштового в'язку «Укрпошта».

Виходячи з положень ч. 4 ст. 26 Закону України «Про виконавче провадження» останнім днем строку оскарження постанови державного виконавця про відмову у відкритті виконавчого провадження для стягувача є 13.06.2016 року.

Відповідно до статті 385 ЦПК скаргу на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби може бути подано до суду у десятиденний строк, а при оскарженні постанови про відкладення провадження виконавчих дій - у триденний строк, які обчислюються з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її прав чи свобод (абз. 1 п. 16 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07.02.2014 р. № 6).

Виходячи з вищевикладеного вважає, що головний державний виконавець Жовтневого відділу державної виконавчої служби Запорізького міського управління юстиції ОСОБА_2 безпідставно відмовив стягувачу у прийнятті до провадження виконавчого листа № 404/3164/15-ц від 24.03.2016 р., у зв'язку з чим прийняв неправомірну постанову від 11.05.2016 року, а також протиправно не повідомив стягувача про її прийняття у строки, встановлені ч. 2 ст. 26 Закону України «Про виконавче провадження».

Представник скаржника надав заяву, відповідно до якої просив задовольнити скаргу та розглянути справу без його участі на підставі наявних у справі доказах.

Головний державний виконавець Жовтневого відділу державної виконавчої служби Запорізького міського управління юстиції ОСОБА_2, про час та день слухання справи повідомлявся належним чином.

Дослідивши письмові докази у справі в їх сукупності, суд вважає, що скарга підлягає задоволенню виходячи з наступних підстав.

Відповідно до ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню, у разі невиконання їх у добровільному порядку, регламентуються Законом України «Про виконавче провадження». Вказаний нормативний акт є спеціальним по відношенню до інших нормативних актів при вирішенні питання щодо оцінки дій державної виконавчої служби дії.

Відповідно до ч.1 ст.11 Закону України «Про виконавче провадження», державний виконавець зобов'язаний вживати передбачених цим Законом заходів примусового виконання рішень, неупереджено, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі

Частиною 1 ст.25 Закону України «Про виконавче провадження», державний виконавець зобов'язаний прийняти до виконання виконавчий документ і відкрити виконавче провадження, якщо не закінчився строк пред'явлення такого документа до виконання, він відповідає вимогам, передбаченим цим Законом, і пред'явлений до виконання до відповідного органу державної виконавчої служби.

Вимогами ст.18 Закону України «Про виконавче провадження» у виконавчому документі зазначаються: 1) назва і дата видачі документа, найменування органу, прізвище та ініціали посадової особи, що його видали; 2) дата прийняття і номер рішення, згідно з яким видано документ; 3) повне найменування (для юридичних осіб) або ім'я (прізвище, власне ім'я та по батькові) (для фізичних осіб) стягувача і боржника, їх місцезнаходження (для юридичних осіб) або місце проживання чи перебування (для фізичних осіб), ідентифікаційний код суб'єкта господарської діяльності стягувача та боржника (для юридичних осіб), індивідуальний ідентифікаційний номер стягувача та боржника (для фізичних осіб - платників податків) або номер і серія паспорта стягувача та боржника для фізичних осіб - громадян України, які через свої релігійні або інші переконання відмовилися від прийняття ідентифікаційного номера, офіційно повідомили про це відповідні органи державної влади та мають відмітку в паспорті громадянина України, а також інші дані, якщо вони відомі суду чи іншому органу, що видав виконавчий документ, які ідентифікують стягувача та боржника чи можуть сприяти примусовому виконанню, зокрема, дата народження боржника та його місце роботи (для фізичних осіб), місцезнаходження майна боржника, рахунки стягувача та боржника тощо; 4) резолютивна частина рішення; 5) дата набрання законної (юридичної) сили рішенням; 6) строк пред'явлення виконавчого документа до виконання.

Статтею 26 цього закону визначений вичерпний перелік підстав для відмови у відкритті виконавчого провадження, зокрема:

1) пропуску встановленого строку пред'явлення документів до виконання;

2) неподання виконавчого документа, зазначеного у статті 17 цього Закону, та неподання заяви про відкриття виконавчого провадження у випадках, передбачених цим Законом;

3) якщо рішення, на підставі якого видано виконавчий документ, не набрало законної (юридичної) сили, крім випадків, коли воно у встановленому законом порядку допущено до негайного виконання;

4) пред'явлення виконавчого документа до органу державної виконавчої служби не за місцем або не за підвідомчістю виконання рішення;

5) якщо не закінчилася відстрочка виконання рішення, надана судом, яким постановлено рішення;

6) невідповідності виконавчого документа вимогам, передбаченим статтею 18 цього Закону;

61) офіційного оприлюднення повідомлення про визнання боржника банкрутом і відкриття ліквідаційної процедури;

7) якщо виконавчий документ повернуто стягувачу за його заявою, крім виконавчих документів про стягнення аліментів та інших періодичних платежів;

8) наявності інших передбачених законом обставин, що виключають здійснення виконавчого провадження.

Згідно до ч.1 ст.76 Закону України «Про виконавче провадження», рішення про поновлення на роботі незаконно звільненого або переведеного працівника виконується негайно.

В судовому засіданні встановлено, що 28.12.2015 року набрало законної сили рішення Апеляційного суду Кіровоградської області, прийняте по справі № 404/3164/15-ц, за яким було вирішено змінити формулювання причин звільнення ОСОБА_1 з посади професора кафедри конституційного, міжнародного та адміністративного права Інституту права імені ОСОБА_3 Класичного приватного університету з п. 4 ч. 1 ст. 40 КЗпП України за прогул без поважних причин, вказавши причиною звільнення ст. 39 КЗпП України з ініціативи працівника.

02.06.2016 року стягувачем отримано постанову про відмову у відкритті виконавчого провадження (відмову у прийнятті до провадження виконавчого документа) від 11.05.2016 року, прийняту головним державним виконавцем Жовтневого відділу державної виконавчої служби Запорізького міського управління юстиції ОСОБА_2

Постанова головного державного виконавця Жовтневого відділу державної виконавчої служби Запорізького міського управління юстиції ОСОБА_2 про відмову у відкритті виконавчого провадження (відмову в прийнятті до провадження виконавчого листа № 404/3164/15-ц від 24.03.2016 р.) мотивована тим, що у виконавчому документі відсутній спосіб та порядок виконання рішення суду.

Суд вважає, що виконавчий лист № 404/3164/15-ц від 24.03.2016 р. містить достатній та зрозумілий спосіб та порядок виконання рішення апеляційного суду Кіровоградської області від 28.12.2015 року.

Так, у виконавчому листі зазначено: «змінити формулювання причин звільнення ОСОБА_1 з посади професора кафедри конституційного, міжнародного та адміністративного права Інституту права імені ОСОБА_3 Класичного приватного університету з п. 4 ч. 1 ст. 40 КЗпП України за прогул без поважних причин, вказавши причиною звільнення ст. 39 КЗпП України з ініціативи працівника».

Відповідно до абз. 2 п. 2.2. Інструкції № 58 про порядок ведення трудових книжок працівників, затвердженої Наказ Міністерства праці України, Міністерства юстиції України, Міністерства соціального захисту населення України від 29.07.93 р. № 58, «до трудової книжки вносяться: ... відомості про ... звільнення».

«Усі записи в трудовій книжці про прийняття на роботу, переведення на іншу постійну роботу або звільнення, а також про нагороди та заохочення вносяться власником або уповноваженим ним органом після видання наказу (розпорядження), але не пізніше тижневого строку, а в разі звільнення - у день звільнення і повинні точно відповідати тексту наказу (розпорядження).

Записи виконуються акуратно, ручкою кульковою або з пером, чорнилом чорного. синього або фіолетового кольорів, і завіряються печаткою запис про звільнення...» (п. 2.4. Інструкції № 58).

«У розділі "Відомості про роботу", ... трудової книжки (вкладиша) закреслення раніше внесених неточних або неправильних записів не допускається.

У разі необхідності, наприклад, зміни запису відомостей про роботу після зазначення відповідного порядкового номеру, дати внесення запису в графі 3 пишеться: "Запис за N таким-то недійсний". Прийнятий за такою-то професією (посадою) і у графі 4 повторюються дата і номер наказу (розпорядження) власника або уповноваженого ним органу, запис з якого неправильно внесений до трудової книжки.

У такому ж порядку визнається недійсним запис про звільнення і переведення на іншу постійну роботу у разі незаконного звільнення або переведення, установленого органом, який розглядає трудові спори, і поновлення на попередній роботі або зміни формулювання причини звільнення. Наприклад, пишеться: "Запис за N таким-то є недійсним, поновлений на попередній роботі". При зміні формулювання причини звільнення пишеться: "Запис за N таким-то є недійсним" звільнений... і зазначається нове формулювання» (п. 2.10. Інструкції № 58)."

Відповідно до ч. 2 ст. 47 КЗпП України звільнення працівника оформлюється наказом про звільнення з роботи.

З вказаного слідує, що виконання рішення суду від 28.12.2015 року по справі № 404/3164/15-ц має відбуватись у тій же процедурі, як і звільнення, що було визнане незаконним. Для цього кадровий підрозділ боржника має внести відповідні зміни у трудову книжку стягувача. Такі зміни вносяться на підставі наказу керівника боржника, який видається на виконання рішення суду, який визнав незаконним звільнення та прийняв рішення про зміну формулювання причини звільнення.

В даному випадку відповідно до положення п. 2.10. Інструкції № 58 боржник повинен внести до трудової книжки стягувача запис наступного змісту: «Запис за № 13 є недійсним. Звільнений за ст. 39 КЗпП України з ініціативи працівника».

Обов'язковість для боржника виконання рішення суду шляхом прийняття відповідного наказу та внесення відповідних записів до трудової книжки стягувача визначена нормами КЗпП України та Інструкцією № 58.

Для державного виконавця перевірка виконання рішення суду має зводитись до перевірки прийняття боржником наказу про зміну формулювання причин звільнення стягувача та внесення боржником відповідних записів до трудової книжки стягувача.

Суди повинні враховувати, що неможливо змінити спосіб і порядок виконання судового рішення у немайнових справах, за якими боржник присуджується до вчинення певних дій, оскільки це призведе до зміни самого рішення суду, а згідно з ч. 2 ст. 218 ЦПК після проголошення рішення суд, який його ухвалив, не може сам скасувати або змінити це рішення (абз. 54 п. 9 Інформаційного листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про практику розгляду судами процесуальних питань пов»язаних із виконанням судових рішень у цивільних справах».

Відповідно до ч. 2 ст. 26 Закону України «Про виконавче провадження» про відмову у відкритті виконавчого провадження державний виконавець виносить постанову протягом трьох робочих днів, а за рішенням, що підлягає негайному виконанню, - не пізніше наступного робочого дня з дня надходження виконавчого документа і не пізніше наступного дня надсилає її заявникові разом з виконавчим документом.

Як вбачається з матеріалів справи постанова прийнята 11.05.2016 року. Цією ж датою підготовлено супровідний лист вих. № 13087/6, яким дана постанова надіслана на адресу стягувача.

Водночас зазначені документи були надіслані стягувачу лише 25.05.2016 року, тобто на 13 днів пізніше строку, визначеного ч. 2 ст. 26 Закону України «Про виконавче провадження».

Відповідно ст. 387 ЦПК України у разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов'язує державного виконавця або іншу посадову особу державної виконавчої служби задовольнити вимогу заявника та усунути порушення або іншим шляхом поновлює його порушені права чи свободи.

За вказаного, скарга ОСОБА_1 підлягає повному задоволенню.

Тому, керуючись ст.ст. 383-388 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Скаргу ОСОБА_1 на рішення та бездіяльність головного державного виконавця Жовтневого відділу ДВС Запорізького міського управління юстиції ОСОБА_2 - задовольнити.

Визнати неправомірними дії головного державного виконавця Жовтневого відділу ДВС Запорізького міського управління юстиції ОСОБА_2 щодо надсилання ОСОБА_1 в межах виконавчого провадження № 51043775 постанови про відмову у відкритті виконавчого провадження від 11.05.2016 року з порушенням строку, встановленого ч. 2 ст. 26 Закону України «Про виконавче провадження».

Визнати неправомірною постанову про відмову у відкритті виконавчого провадження від 11.05.2016 року, прийняту головним державним виконавцем Жовтневого відділу ДВС Запорізького міського управління юстиції ОСОБА_2 за виконавчим листом № 404/3164/15-ц від 24.03.2016 р. в межах виконавчого провадження № 51043775.

Зобов'язати головного державного виконавця Жовтневого відділу ДВС

Запорізького міського управління юстиції ОСОБА_2 прийняти до провадження

виконавчий лист № 404/3164/15-ц від 24.03.2016 р.

Ухвала може бути оскаржена до апеляційного суду Кіровоградської області через Кіровський районний суд м. Кіровограда. Апеляційна скарга на ухвалу суду першої інстанції подається протягом пяти днів з дня її проголошення. У разі якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом пяти днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя Кіровського

районного суду

м.Кіровограда Н. Ю. Іванова