Справа № 161/7197/16-ц
Провадження № 2/161/2877/16
ЛУЦЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

(заочне)

19 липня 2016 року Луцький міськрайонний суд Волинської області в складі: головуючого судді Пушкарчук В.П.,

при секретарі Сіньчук Л.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Луцьку справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, -

в с т а н о в и в :

ОСОБА_1 звернулася в суд з позовом до ОСОБА_2 про визнання його таким, що втратив право користування житловим приміщенням у квартирі АДРЕСА_1 внаслідок відсутності у ньому понад встановлені законом строки.

У позовній заяві вказала, що їй на праві приватної власності належить квартира АДРЕСА_1, яку вона купила 06.08.2013 року.

З відповідачем вона перебувала у шлюбі до 28.11.2005 року.

01.10.2014 року позивач зареєструвала у своєму житлі відповідача на його прохання. Відповідач пообіцяв знатися з реєстрації після виготовлення закордонної візи, однак своєї обіцянки не виконав. У спірному житлі не проживає, комунальних послуг не сплачує, чим створює позивачу перешкоди у користуванні житлом. Його реєстрація у квартирі АДРЕСА_1 носить формальний характер.

Просила визнати ОСОБА_2 таким, що втратив право користування житлом у квартирі АДРЕСА_1 внаслідок відсутності у ньому понад встановлені законом строки (понад 1 рік) згідно ст. 405 ЦК України.

Відповідно до вимог ст. ст. 224-232 ЦПК України суд проводить заочний розгляд справи.

Позивач ОСОБА_1 в судове подала заяву, в якій позовні вимоги підтримала з вищенаведених підстав, просила позов задовольнити та розгляд справи проводити у її відсутності.

Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не зявився, хоча був належним чином повідомлений про час і місце розгляду справи. Про причини неявки суд не повідомив. На думку суду в справі є достатньо документів для її розгляду у відсутності відповідача, згідно ч. 4 ст. 169 ЦПК України.

Розгляд справи здійснювався за відсутності осіб, які беруть участь у справі, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, що відповідає вимогам ч. 2 ст. 197 ЦПК України.

Проаналізувавши документи справи суд прийшов до висновку, що позов підставний і підлягає до задоволення з наступних підстав.

Стаття 41 Конституції України гарантує право володіти і користуватися своєю власністю, а також вказує на те, що право приватної власності є непорушним.

Судом встановлено, що власником спірного житла згідно договору купівлі-продажу від 06.08.2013 року (реєстраційний № 01) є ОСОБА_1, що підтверджено копією договору, витягом з Державного реєстру речових прав, будинкової книги (а.с. 5-6, 14).

На даний час у спірному житлі зареєстрований відповідач, однак у ньому не проживає, що підтверджено висновком начальника МВ УМВС (а.с. 12), головного управління нацполіції (Луцького відділу ГУНП у Волинській області) № 3/9397 від 08.06.2016 року (а.с. 19).

Відповідно до ст.ст. 383, 391 ЦК України позивач має право користуватися своїм житлом на свій розсуд і має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування і розпорядження своїм майном.

Відповідно до ст. 405 ЦК України член сімї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сімї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.

Згідно ч. 1 ст. 316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 317 цього ж Кодексу власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном.

Своєю реєстрацією у спірному житлі відповідач створює позивачу перешкоди у належному ним користуванні, оскільки плата за комунальні послуги, утримання будинку нараховується, але відповідач участі у витратах на утримання будинку не приймає.

Отже, проаналізувавши вищенаведене в сукупності, суд прийшов до висновку, що позивач правомірно звернулася в суд за захистом порушеного зі сторони відповідача безпідставною реєстрацією у спірному житлі свого права власності, яке створює відповідач.

Проаналізувавши ту обставину, що шлюб між сторонами розірвано 28.11.2005 року (а.с. 11), а житло позивач придбала у 2013 році, то підставою задоволення позову є відсутність відповідача у спірному житлі понад 6 місяців, тобто згідно ст. 71 ЖК України, а не як бувшого члена сімї власника житла.

Визнання особи такою, що втратила право користування житлом є підставою для зняття його з реєстрації.

Судові витрати слід стягнути з відповідача в користь позивача.

Керуючись ст.ст. 10, 11, 45, 58, 60, 88, 215, 218, 224-228 ЦПК України, на підставі ст. 41 Конституції України, ст.ст. 316, 317, 319, 383, 391 ЦК України, ст. 71 ЖК України, суд, -

В И Р І Ш И В :

Позов задовольнити частково.

Визнати ОСОБА_2 таким, що втратив право користування житлом у квартирі АДРЕСА_2.

Стягнути з ОСОБА_2 в користь ОСОБА_1 судовий збір в розмірі 551,20 (пятсот пятдесят одна гривня двадцять копійок) грн.

Заочне рішення може бути переглянуте Луцьким міськрайонним судом за письмовою заявою відповідача ОСОБА_3, яку може бути подано протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Рішення може бути оскаржене до Апеляційного суду Волинської області через Луцький міськрайонний суд шляхом подання апеляційної скарги на рішення суду протягом десяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги на рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя Луцького міськрайонного суду

Волинської області ОСОБА_4