Справа №473/1454/16-ц 26.09.2016 26.09.2016 26.09.2016
Провадження №22-ц/784/2170/16
Головуюча у першій інстанції: ОСОБА_1
Категорія 37 Доповідач в апеляційній інстанції: ОСОБА_2
У Х В А Л А

Іменем України

26 вересня 2016 року м. Миколаїв

Колегія суддів судової палати в цивільних справа апеляційного суду Миколаївської області в складі:

головуючого: Галущенка О.І.

суддів: Самчишиної Н.В.,

ОСОБА_3

із секретарем - Лівшенком О.С.

за участі:

позивача - ОСОБА_4

представника:

позивача ОСОБА_5

відповідача - ОСОБА_6

розглянула у відкритому судовому засіданні цивільну справу за

апеляційною скаргою

ОСОБА_5 на рішення Вознесенського міськрайонного суду Миколаївської області від 18.08. 2016 р. за

позовом

ОСОБА_5 в інтересах неповнолітнього ОСОБА_4 до ОСОБА_6 про усунення від права на спадкування,

встановила:

19.04. 2016 р. ОСОБА_5 в інтересах неповнолітнього ОСОБА_4 звернулася з позовом до ОСОБА_6 про усунення від права на спадкування.

Позивачка зазначала, що вона являється матірю неповнолітнього ОСОБА_4, який є спадкоємцем першої черги ОСОБА_7, померлого 06.05.2015 р.

Останній з листопада 2014 року після отриманих тілесних ушкоджень у ДТП перебував до дня своєї смерті у безпорадному стані та потребував допомоги.

В той же час, відповідач, який також є його спадкоємцем першої черги та вчасно подав заяву про прийняття спадщини, ухилявся від надання допомоги спадкодавцю.

Посилаючись на наведені обставини позивачка просила суд усунути його від права на спадкування за правилами ст. 1224 ЦК України.

Рішенням Вознесенського міськрайонного суду Миколаївської області від 18.08. 2016 р. в задоволенні позову відмовлено.

В апеляційній скарзі позивачка посилаючись на незаконність та необґрунтованість рішення суду, порушення судом норм процесуального та матеріального права, просила рішення суду скасувати та ухвалити нове про задоволення позову.

Перевіряючи законність та обгрунтованість рішення в межах, визначених ст. 303 ЦПК України, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно з частини 5 ст. 1224 ЦК України особа може бути усунена від права на спадкування за законом, якщо судом буде встановлено, що вона ухилялася від надання допомоги спадкодавцеві, який через похилий вік, тяжку хворобу або каліцтво був у безпорадному стані.

Виходячи зі змісту зазначеної норми закону, лише при одночасному настанні таких обставин як ухилення особи від надання спадкодавцеві допомоги, так і перебування спадкодавця в безпорадному стані через похилий вік, тяжку хворобу або каліцтво, а також доведеності зазначених фактів у їх сукупності, спадкоємець може бути усунений від права на спадщину.

Під безпорадним станом слід розуміти безпомічність особи, неспроможність її своїми силами через похилий вік, тяжку хворобу або каліцтво фізично та матеріально самостійно забезпечити умови свого життя, у зв'язку з чим ця особа потребує стороннього догляду, допомоги та піклування.

Ухилення особи від надання допомоги спадкодавцеві, який потребував допомоги, полягає в умисних діях чи бездіяльності особи, спрямованих на уникнення від обов'язку забезпечити підтримку та допомогу спадкодавцю, тобто ухилення, пов'язане з винною поведінкою особи, яка усвідомлювала свій обов'язок, мала можливість його виконувати, але не вчиняла необхідних дій.

Таким чином, ухилення характеризується умисною формою вини.

З системного аналізу норм ст. 3 ЦПК України ст.ст. 15, 1224 ЦК України витікає, що право вимоги щодо усунення від спадкування належить особі, яка сама є спадкоємцем відповідної черги, або коли її право на спадкування виникає після усунення негідного спадкоємця від спадкування.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом, померлий ОСОБА_7 з листопада 2014 року після отриманих тілесних ушкоджень у ДТП перебував до дня своєї смерті у безпорадному стані та потребував допомоги.

Догляд за ним та піклування здійснювала ОСОБА_5, яка проживала з померлим однією сімєю без укладення шлюбу.

Від фактичних шлюбних відносин народжено сина ОСОБА_8 ІНФОРМАЦІЯ_1, який прийняв спадщину

В той же час, в судовому засіданні не встановлено доказів того, що позивачка, її син чи сам спадкодавець за життя зверталися за допомогою до відповідача, а він навмисно ухилявся від надання такої допомоги та мав реальну можливість щодо забезпечення такої допомоги.

Суд першої інстанції повно та всебічно дослідив зазначені обставини справи, дав належну юридичну оцінку наданим доказам і прийшов обґрунтованого цими доказами висновку про відсутність такої сукупності фактів, які можуть бути підставою для усунення спадкоємця від права на спадщину.

З врахуванням таких висновків судом постановлене правильне та законне рішення про відмову у задоволенні позову.

Доводи апеляційної скарги про перебування померлого у безпорадному стані на час відкриття спадщини та умисне ухилення відповідача від надання допомоги спадкодавцю не заслуговують на увагу, оскільки належними та допустимими доказами не підтверджено звернення до відповідача за допомогою та вчинення ним дій чи прояву бездіяльності, яка б свідчила про навмисне ухиляння від обовязку щодо надання допомоги.

Так, позивачка сама визнала той факт, що за допомогою до відповідача не зверталася та спростувала пояснення відповідача про зустріч, на якій відповідач пропонував їй допомогу.

Посилання на пояснення свідків, які начебто повідомляли відповідача про безпорадний стан батька, не можуть бути покладені в основу рішення, оскільки правове значення має звернення за допомогою саме безпорадного спадкодавця, членів його сімї або осіб, які здійснюють догляд за ним, чи іншого спадкоємця, адже саме таке прохання може свідчити про потребу в наданні допомоги безпорадному спадкодавцю.

Не спростовують висновків суду і надані для огляду до суду апеляційної інстанції квитанції про купівлю медпрепаратів на лікування, оскільки вони підтверджують потребу в лікуванні та не містять даних про навмисне ухилення відповідача від надання допомоги померлому.

Встановлене не дає підстав для скасування оскаржуваного рішення.

Керуючись статями 303, 307, 308, 314, 315 ЦПК України, колегія суддів

ухвалила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_5 відхилити, а рішення Вознесенського міськрайонного суду Миколаївської області від 18.08. 2016 р. залишити без зміни.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, але з цього часу на протязі двадцяти днів може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий: О.І. Галущенко

Судді: Н.В. Самчишина

ОСОБА_3