Є. у. н. с. 512/931/14-ц
Провадження № 2/512/6/16
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 березня 2016 року Савранський районний суд Одеської області в складі: головуючого судді Лепехи В.А., секретаря судового засідання Пустовіт С.П., за участю представника позивача ОСОБА_1, представника відповідача ОСОБА_2, -

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі судових засідань Савранського районного суду Одеської області, цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до Товариства з додатковою відповідальністю «Агропромисловий комплекс «Саврань» про визнання договору оренди недійсним та повернення земельної ділянки власнику та зобовязання не перешкоджати в користуванні земельною ділянкою, -

в с т а н о в и в:

21.10.2014 року ОСОБА_3 звернулася до суду із позовом до ТДВ «АПК «Саврань» про визнання того, що відповідач без відповідної правової підстави заволоділо земельною ділянкою та вилучення вказаної ділянки і передачу її власнику.

На обґрунтування вимог позивач зазначила, що вона є власником спірної земельної ділянки. Вказана ділянка перейшла до ОСОБА_3 у спадок і попередній договір оренди був укладений спадкодавцем, тому земельна ділянка перебувала у користуванні відповідача на підставі договору оренди. Позивач після закінчення строку дії звернулася із письмовою вимогою до відповідача не займати та не використовувати земельну ділянку, однак ТДВ «АПК «Саврань» 07.10.2013 року було зареєстровано в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно договір оренди на спірну ділянку.

Позивач вказує, що без її відома та згоди, без підписання нею договору оренди, відповідач заволодів земельною ділянкою, а тому вважає використання відповідачем спірної земельної ділянки незаконним та безпідставним.

Вказане порушує права ОСОБА_3 як власника, що є підставою для звернення до суду за захистом порушених прав.

05.02.2015р. представник позивача звернувся до суду із заявою про зміну позовних вимог та просив суд визнати договір оренди земельної ділянки від 01.08.2013 року недійсним, зобовязати відповідача повернути позивачу спірну земельну ділянку та не перешкоджати у володінні та користуванні нею, а також просив суд стягнути на користь позивача судові витрати по справі.

В судовому засіданні представник позивача підтримав заявлені вимоги, зазначивши, що договір оренди згідно висновків почеркознавчої експертизи позивачем не був підписаний, а тому самовільне оформлення договору оренди відповідачем та використання земельної ділянки порушує права ОСОБА_3 як власника нерухомого майна. Крім того, представник зазначила, що ОСОБА_3 не вчинялися будь-які правочини щодо делегування інших осіб укладати будь-які договори від її імені щодо спірного майна.

Представник відповідача заперечив проти задоволення позову вказавши, що договір оренди вступив у дію та є виконуваним сторонами, а саме відповідач надавав позивачу орендну плату у відповідності до укладеного договору, що свідчить про його фактичне виконання.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно зясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відповідно до вимог ст. 214 ЦПК України, під час ухвалення судового рішення суд вирішує, чи мали місце обставини справи, якими обґрунтовуються вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються, які правовідносини випливають із встановлених обставин, яка правова норма підлягає застосуванню до цих правових відносин та інші.

Оцінка зібраних по справі доказів має здійснюватися за правилами, передбаченими ст. 212 ЦПК України з урахуванням положень ст.ст. 57-66 ЦПК України.

Відповідно до вимог ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків встановлених ст. 61 ЦПК України.

Відповідно до вимог ч.1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, які беруть участь у справі.

Таким чином, суд, розглядаючи цивільну справу у порядку позовного провадження, повинен повно і всебічно зясувати фактичні обставини справи, однак не вправі виходити за межі заявлених позовних вимог та тієї доказової бази, яка сформована за рахунок доказів, поданих до суду самими учасниками процесу.

Суд повно, всебічно та об'єктивно оцінивши наявні у справі матеріали та докази, прийнявши до уваги думку позивача, викладену ним у заяві, вважає, що позов підлягає частковому задоволенню за таких підстав.

Судом встановлено.

01.08.2013 року укладено договір оренди земельної ділянки № 5 масив № 11 площею 4,40 га на території Бакшанської сільської ради, яка належить ОСОБА_3 на підставі державного акту на право власності на землю серії ЯГ № 293794 виданого 23.05.2006 року, кадастровий номер земельної ділянки :01:004:0034 (а. с. 7-8).

Договір оренди зареєстровано в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно про реєстрацію іншого речового права 07.10.2013 року (а. с. 11).

Позивач зверталась до відповідача з вимогою про розірвання договору оренди оскільки такий договір нею не укладався (а. с. 9; 43-44; 45). У відповідь позивачем отримано письмову відповідь ТДВ «АПК «Саврань» про те, що її заява буде розглядатися після закінчення строку договору (а. с. 10).

Судом встановлено, що спірний договір оренди позивач відповідно до висновку судово-почеркознавчої експертизи № 5271/02 від 06.01.2016 року (а. с. 75-79) особисто не підписував, а підписано іншою особою.

Відповідно до ст. 237 ЦК України представництвом є правовідношення, в якому одна сторона (представник) зобов'язана або має право вчинити правочин від імені другої сторони, яку вона представляє.

Не є представником особа, яка хоч і діє в чужих інтересах, але від власного імені, а також особа, уповноважена на ведення переговорів щодо можливих у майбутньому правочинів.

Представництво виникає на підставі договору, закону, акта органу юридичної особи та з інших підстав, встановлених актами цивільного законодавства.

Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Будь-яких доказів, що договір укладений саме ОСОБА_3 чи її представником ТДВ «АПК «Саврань» не надано, а ОСОБА_3 та її представник дані обставини категорично заперечують.

Відповідачем суду не надано доказів, які саме повноваження мав представник, який підписував від імені ОСОБА_3 договір оренди земельної ділянки від 01.08.2013 року, хто був представником ОСОБА_3 та на підставі якого документу (договір, доручення, довіреність тощо), в чому відбулося перевищення повноважень.

Не підтверджено належними доказами доводи представника відповідача про те, що позивач в подальшому схвалив укладений договір оренди.

Підписання особою від імені іншої особи договору оренди без довіреності або іншого документу, на підставі якого виникає представництво згідно законодавства, не є перевищенням повноважень представника, оскільки в такому випадку ніякого представництва не виникло.

Такі дії є порушенням інтересів особи від імені якої без її згоди та відома вчинені юридичні дії, на які вона нікого не уповноважувала.

Аналогічно, з урахуванням встановлених обставин не можна стверджувати, що ОСОБА_3 схвалила підписаний договір оренди тим, що приймала орендну плату.

Крім того, за встановлених обставин, нарахування відповідачем орендної плати за землю позивачу впродовж 2013-2015 років, може свідчити лише про здійснення оплати за фактичне користування землею.

Власник земельної ділянки вправі укладати договір оренди земельної ділянки за власним волевиявленням.

Згідно з ч.1 ст. 14 Закону України «Про оренду землі» договір оренди укладається у письмовій формі і за бажанням однієї із сторін може бути посвідчений нотаріально.

Відповідно до ч. 1ст. 16 цього ж Закону укладення договору оренди земельної ділянки із земель приватної власності здійснюється за згодою орендодавця та особи, яка згідно із законом вправі набувати право оренди на таку земельну ділянку.

Відповідно до ст. 93 Земельного Кодексу України право оренди земельної ділянки - це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для провадження підприємницької та іншої діяльності.

Відповідно до ч.1 ст. 202 ЦК України, правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Згідно з ст. 203 ЦК України особа яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.

Згідно ч. 2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

Випадки недійсності правочинів встановлені ст. 215 ЦК України, згідно якої підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається. У випадках, встановлених цим Кодексом, нікчемний правочин може бути визнаний судом дійсним. Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин).

Виходячи з положень статті 215 ЦК України правочин може бути визнаний недійсним лише з підстав, визначених законом, та із застосуванням наслідків недійсності, передбачених законом.

Оскільки, як встановлено, позивач ОСОБА_3 не надавала згоди на укладення між нею та відповідачем договору від 01.08.2013 року оренди земельної ділянки № 5 масив № 11 площею 4,40 га на території Бакшанської сільської ради, яка належить ОСОБА_3 на підставі державного акту на право власності на землю серії ЯГ № 293794 виданого 23.05.2006 року, кадастровий номер земельної ділянки :01:004:0034, особисто його не підписувала, тобто не здійснювала вільно своє волевиявлення, як учасник правочину, позов про визнання недійсним договору оренди земельної ділянки підлягає задоволенню.

Також слід задовольнити і вимоги ОСОБА_3 про зобов`язання ТДВ «АПК «Саврань» повернути земельну ділянку, як правовий наслідок недійсності правочину передбачений ст. 216 ЦК України.

Відповідно до ст. 79 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи.

До витрат, пов'язаних з розглядом судової справи, належать: витрати на правову допомогу; витрати, пов'язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів та проведенням судових експертиз.

Ст. 84 ЦПК України встановлено, що витрати, пов'язані з оплатою правової допомоги адвоката або іншого фахівця в галузі права, несуть сторони, крім випадків надання безоплатної правової допомоги.

Згідно ч. 1 ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено.

Позивач просить стягнути на її користь витрати по сплаченому судовому збору, витрати на правову допомогу, витрати на проведення судової почеркознавчої експертизи та витрати на проїзд представника в судові засідання.

При зверненні до суду позивачем сплачено судовий збір в розмірі 243,60грн. (а. с. 1).

Згідно квитанції № 839/8 від 05.02.2015р. ОСОБА_3 сплачено 1000грн. за надання їй юридичної допомоги з підготування, подачі до суду зазначеного позову та представлення адвокатом її інтересів в судовому засіданні (а. с. 42).

За клопотанням позивача по справі було призначено судову почеркознавчу експертизу (а. с. 48-50; 51-52). Оплату за проведення зазначеної експертизи в розмірі 3548,16 грн. було здійснено ОСОБА_3 (а. с. 55).

На підтвердження вимог позивача про стягнення витрат на проїзд представника суду не надано доказів підтвердження таких витрат та їх розрахунку.

З урахуванням викладеного суд дійшов висновку про часткове задоволення вимоги позивача про стягнення на її користь судових витрат, а саме стягнути з відповідача на користь ОСОБА_3 витрати у виді сплаченого судового збору, витрат на правову допомогу, та витрат на проведення судово-почеркознавчої експертизи.

Керуючись ст.ст. 32, 41, 56, 62 Конституції України, ст.ст. 19, 20, 34 ЗУ «Про оренду землі», ст.ст. 23, 210, 321, 638, 640, 1167 ЦК України ст.ст.10,11, 57-60, 88, 209, 212-215, 222, 224-226 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

1. Позов ОСОБА_3 задовольнити частково.

2. Договір оренди земельної ділянки № 5 масив № 11 площею 4,40 га на території Бакшанської сільської ради, яка належить ОСОБА_3 на підставі державного акту на право власності на землю серії ЯГ № 293794 виданого 23.05.2006 року, кадастровий номер земельної ділянки :01:004:0034 від 01.08.2013 року, укладений між ОСОБА_3 та Товариством з додатковою відповідальністю «Агропромисловий комплекс «Саврань» визнати недійсним.

3. Зобов'язати Товариство з додатковою відповідальністю «Агропромисловий комплекс «Саврань» (ТДВ «АПК «Саврань»), код ЄРПОУ 30901298, св. № 200089511, ІПН № 61, р/р НОМЕР_1 в ПАТ «ОСОБА_4 Аваль» м. Одеса,, МФО 380805, 66223, Одеська область, Савранський район с. Полянецьке, вул. Леніна, 103, повернути ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, паспорт КЕ № 822611 виданий Савранським РВ УМВС України в Одеській області 13.12.1997 року, ідентифікаційний номер НОМЕР_2, зареєстрованій за адресою ІНФОРМАЦІЯ_2, земельну ділянку № 5 масив № 11 площею 4,40 га, яка розташована на території Бакшанської сільської ради, кадастровий номер земельної ділянки :01:004:0034, що є власністю ОСОБА_3 на підставі державного акту на право власності на землю серії ЯГ № 23794, виданого 23.05.2006 року, та не перешкоджати у володінні та користуванні нею.

4. Стягнути з Товариства з додатковою відповідальністю «Агропромисловий комплекс «Саврань» (ТДВ «АПК «Саврань»), код ЄРПОУ 30901298, св. № 200089511, ІПН № 61, р/р НОМЕР_1 в ПАТ «ОСОБА_4 Аваль» м. Одеса,, МФО 380805, розташованого за адресою: 66223, Одеська область, Савранський район с. Полянецьке, вул. Леніна, 103, на користь ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, паспорт КЕ № 822611 виданий Савранським РВ УМВС України в Одеській області 13.12.1997 року, ідентифікаційний номер НОМЕР_2, зареєстрованої за адресою ІНФОРМАЦІЯ_2, судові витрати в сумі 4791,76 грн., що складаються з суми сплаченого судового збору в розмірі 243,60 грн., витрат на проведення судової почеркознавчої експертизи в розмірі 3548,16 грн., витрат на правову допомогу в розмірі 1000 грн..

5. В задоволенні вимоги про стягнення на користь ОСОБА_3 витрат на поїздки в судові засідання представника відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення до апеляційного суду Одеської області через Савранський районний суд Одеської області. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя В. А. Лепеха