Ухвала

Іменем України

19 вересня 2016 рокум. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого Ткачука О.С.,

суддів: Умнової О.В.,

КолодійчукаВ.М.,

розглянувши у попередньому судовому засіданні справу за позовом публічного акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором за касаційною скаргою публічного акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» на рішення Скадовського районного суду Херсонської області від 15 січня 2016 року та ухвалу апеляційного суду Херсонської області від 16 березня 2016 року,

в с т а н о в и л а :

У жовтні 2015 року публічне акціонерне товариство комерційний банк «Приватбанк» (далі - ПАТ КБ «ПриватБанк») звернулося до суду з указаним позовом, посилаючись на те, що відповідно до умов кредитного договору від 20 березня 2007 року ОСОБА_2 отримав кредитні кошти у розмірі 5 тис. грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку. У результаті неналежного виконання умов кредитного договору утворилася заборгованість у розмірі 23 890 грн. 05 коп., яку позичальник, незважаючи на вимоги не погасив. Враховуючи викладене, позивач просив стягнути з відповідача зазначену заборгованість.

Рішенням Скадовського районного суду Херсонської області від 15 січня 2016 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Херсонської області від 16 березня 2016 року, у задоволенні позову ПАТ КБ «ПриватБанк» відмовлено.

У касаційній скарзі ПАТ КБ «ПриватБанк» просить скасувати судові рішення, посилаючись неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, й передати справу на новий розгляд до суду першої інстанції.

Згідно із ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до вимог ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Встановлено й це вбачається з матеріалів справи, що судові рішення ухвалені з додержанням норм матеріального та процесуального права, а доводи скарги цих висновків не спростовують.

Відмовляючи у задоволенні позову ПАТ КБ «ПриватБанк», суди на підставі поданих сторонами доказів, які належним чином оцінені (ст. 212 ЦПК України), дійшли до правильного висновку про те, що ПАТ КБ «ПриватБанк» пропустив строк позовної давності, про застосування наслідків спливу якого заявляв відповідач, оскільки останній платіж останнім було здійснено 23 жовтня 2009 року, а зі позовом до суду банк звернувся лише 30 жовтня 2015 року, тобто з порушенням встановленого строку позовної давності. Зазначений висновок відповідає правовій позиції Верховного Суду України, викладеній в постанові № 6-95цс14 від 17 вересня 2014 року, яка відповідно до ст. 360-7 ЦПК України є обов'язковою для всіх судів України.

Посилання у касаційній скарзі на постанову Верховного Суду України № 6-1206цс15 від 23 вересня 2015 року безпідставне, так як у ній правова позиція стосується інших фактичних обставин.

Доводи касаційної скарги зводяться до переоцінки доказів, що знаходиться поза межами повноважень суду касаційної інстанції (ст. 335 ЦПК України).

Ураховуючи викладене та положення ч. 3 ст. 332 ЦПК України, колегія суддів вважає за необхідне відхилити касаційну скаргу і залишити судові рішення без змін.

Керуючись ст. ст. 332, 336, 337 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ,

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу публічного акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» відхилити.

Рішення Скадовського районного суду Херсонської області від 15 січня 2016 року та ухвалу апеляційного суду Херсонської області від 16 березня 2016 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий О.С. Ткачук

Судді: О.В. Умнова

В.М.Колодійчук