ФАСТІВСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД
____________________________________________________________________________________
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(з а о ч н е)

14 березня 2016 року Фастівський міськрайонний суд Київської області

у складі:

головуючого судді: Осаулової Н.А.;

за участю секретаря: Криворучко А.Є.;

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Фастів в залі суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду із позовом до ОСОБА_2 про стягнення боргу, мотивуючи свої вимоги тим, що 12.12.2014 року між ним та ОСОБА_2 було укладено договір позики, за умовами якого він передав у борг відповідачу ОСОБА_2 50 000 грн. 00 коп., а вона зобовязалася повернути їх до 30.03.2015 року у розмірі 53 000 грн. 00 коп.. Грошові кошти, остання отримала в повному обсязі, що підтверджується розпискою від 12.12.2014 року. Проте в порушення умов договору жодного платежу не здійснила, чим порушила умови договору. Тому, позивач просить суд стягнути з ОСОБА_2 на його користь борг в сумі 53 000 грн. 00 коп. та судовий збір в сумі 530 грн. 00 коп..

В судове засідання позивач не зявився, повідомлявся судом вчасно та належним чином, направив до суду заяву, в якій просив суд розглянути справу без його участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі.

У судове засідання відповідачка не зявилась, про час, місце та дату розгляду справи була повідомлена належним чином, що підтверджується розпискою в матеріалах справи, причину неявки суду не повідомила.

Суд керуючись вимогами ст. ст. 169, 224 ЦПК України, вважає за можливе розглянути справу за відсутності відповідача на підставі наявних у справі доказів, ухваливши заочне рішення, отримавши на це згоду позивача.

Суд, дослідивши надані докази, дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з таких підстав.

Як вбачається з матеріалів справи і це встановлено судом, що 12.12.2014 року відповідач ОСОБА_2 отримала у борг від позивача ОСОБА_1 грошові кошти в розмірі 50 000 грн. 00 коп. із терміном повернення до 30.03.2015 року, про що відповідачем ОСОБА_2 було складено відповідну розписку.

За своєю суттю розписка про отримання в борг грошових коштів є документом, який видається боржником кредитору за договором позики, підтверджуючи як його кладення, так і умови договору, а також засвідчуючи отримання боржником від кредитора певної грошової суми або речі.

Письмова форма договору позики внаслідок його реального характеру є доказом не лише факту укладення договору, але й факту передачі грошової суми позичальнику, такої позиції дотримується Верховний Суд України у правовому висновку прийнятого у Постанові ВСУ від 18.09.2013 року по справі 6-63цс13.

Відповідно до ч. 1 ст. 360-7 ЦПК України, рішення Верховного Суду України, прийняте за наслідками розгляду заяви про перегляд судового рішення з мотивів неоднакового застосування судом (судами) касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права у подібних правовідносинах, є обовязковими для всіх субєктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить зазначену норму права, та для всіх судів України. Суди України зобовязані привести свою судову практику у відповідність із рішеннями Верховного Суду України.

Статтею 207 ЦК України передбачено, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксовано в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони.

З врахуванням вказаних вимог закону, наявності дій передачі коштів і їх отримання відповідачем згідно розписки між позивачем і відповідачем укладено правочин, який по сумі є договором позики.

Згідно ч. 1 ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики укладається в письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподаткованого мінімуму доходів громадян (ч. 1 ст. 1047 ЦК).

Частиною 2 ст. 1047 ЦК України допускається на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей.

Згідно даної розписки, позичальник ОСОБА_2 зобовязалася повернути суму позики не пізніше 30.03.2015 року.

Відповідно до ст.. 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Однак, в порушення умов даного Договору позики, тобто у визначений у розписці строк до 30.03.2015 року, взятих на себе зобовязань відповідач ОСОБА_2 не виконала і не повернула належні позивачу грошові кошти.

Таким чином, оскільки відповідач ОСОБА_2 в односторонньому порядку порушила свої зобовязання та не повернула позивачу отримані грошові кошти в розмірі 53 000 грн. 00 коп., тому суд вважає за необхідне стягнути з неї суму боргу (суму позики) у повному обсязі, відповідно до вимог ЦК України.

Згідно ч. 1 ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошових зобов'язань.

Згідно зі ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Крім того, враховуючи положення ч. 1 ст. 88 ЦПК України, яка передбачає, що стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача судовий збір у розмірі 530 грн. 00 коп., що підтверджено квитанцією про сплату судового збору.

Керуючись ст. ст. 16, 207, 625, 1046, 1047, 1049 ЦК України, ст. ст. 3, 10, 11, 15, 88, 212-215, 224-226, 360-7 ЦПК України суд,-

В И Р І Ш И В:

Позов - задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, ідентифікаційний номер НОМЕР_1на користь ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2, ідентифікаційний номер НОМЕР_2 борг за договором позики в розмірі 53 000 (пятдесят три тисячі) гривень 00 копійок.

Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, ідентифікаційний номер НОМЕР_1на користь ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2, ідентифікаційний номер НОМЕР_2 сплачений судовий збір у сумі 530 (пятсот тридцять) грн. 00 коп..

Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом десяти днів з дня отримання його копії.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене відповідачем в апеляційному порядку. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.

Рішення може бути оскаржене позивачем в апеляційному порядку до Апеляційного суду Київської області через Фастівський міськрайонний суд Київської області шляхом подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

СУДДЯ