Справа № 214/1760/15-ц
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

14 березня 2016 року Саксаганський районний суд м. Кривого Рогу у складі:

головуючого судді - Мхітарян С.С.

при секретарі - Рімашевської В.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ПАТ «Перший український міжнародний банк» до ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3 про примусове виселення, суд -

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з позовною заявою про усунення перешкод у звернені стягнення на іпотечне майно шляхом виселення.

Позов мотивовано тим, що між Закритим акціонерним товариством «Донгорбанк», правонаступником всіх прав та зобов'язань якого є ПУБЛІЧНЕ АКЦІОНЕРНЕ ТОВАРИСТВО «ПЕРШИЙ УКРАЇНСЬКИЙ МІЖНАРОДНИЙ БАНК», та ОСОБА_5 був укладений Кредитний договір №126/08ФЛ від 25.07.2008р. Позивач надав ОСОБА_5 кредит у розмірі 260 000,00 (двісті шістдесят тисяч) гривень, а ОСОБА_5 зобов'язався використати його за цільовим призначенням, сплатити проценти за користування кредитом та повернути кредит Банку в порядку та у строки, обумовлені Кредитним договором. В забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором між ОСОБА_5 та Банком був укладений Іпотечний договір №126/08ФЛ від 25.07.2008р. згідно з яким ОСОБА_5 передав в іпотеку Банку нерухоме майно: трикімнатну квартиру, загальною площею: 62,3 кв.м., житловою площею. 43,7 кв.м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1. Відповідно, ОСОБА_1 25 липня 2008 р. складена заява про те, що, вона дає згоду на передачу в іпотеку своєму чоловікові ОСОБА_5, шлюб зареєстрований 28 серпня 1993 року, з якою проживаємо однією сім'єю, квартири, що знаходиться в АДРЕСА_1, яка набута в період зареєстрованого шлюбу за сумісні кошти, на умовах за його розсудом. Дана заява посвідчена приватним нотаріусом Криворізького міського нотаріального округу Кірієнко І.М. та зареєстрована в реєстрі за № 4436. ОСОБА_5 порушення основного зобовязання не усунув, кредит та проценти за користування ним достроково не повернув. 30.01.2009 року приватним нотаріусом Криворізького міського нотаріального округу Рукавіциним Ігорем Анатолійовичем здійснено Виконавчий напис, р.№4437, яким запропоновано звернути стягнення на Предмет іпотеки. Зазначений виконавчий напис було пред'явлено Позивачем на виконання до Саксаганського відділу державної виконавчої служби Криворізького міського управління. Державним виконавцем 25.10.2013 року винесено постанову про відкриття виконавчого провадження, ВП № 40433993. В ході виконання зазначеного виконавчого провадження державним виконавцем 23.10.2014р. було описано та арештовано Предмет іпотеки. Також, в ході виконання виконавчого напису, державним виконавцем було встановлено, що у квартирі, що є предметом іпотеки зареєстровані Відповідач 1, Відповідач 2 та Відповідач 3. Відповідачі заважають подальшому проведенню виконавчих дій та організації проведення торгів для продажу Предмету іпотеки, перешкоджаючи доступу до нього, в результаті чого неможливо провести демонстрації потенційним покупцям, огляди спеціалістів. Позивач направив рекомендованим листом 29 вересня 2014 року за вих. № 61/756 від 29.09.2014р. ОСОБА_1, ОСОБА_2 та ОСОБА_3. Вищевказана Вимога була повернута Позивачу без вручення Відповідачам за закінченням терміну зберігання. 27 січня 2015 року на адресу Відповідачів повторно було направлено Вимогу за вих. № 61/72 від 23.01.2015р. про виселення, а 02.02.2015 року така Вимога була вкручена особисто ОСОБА_1. Однак, від підпису про отримання такої вимоги ОСОБА_1 відмовилась. Вимога про виселення, яка була отримана Відповідачами 02.02.2015 року, станом на день звернення до суду Відповідачами не виконана. Строк виконання вимоги минув 02.03.2015 року. Тому просять примусово виселити: ОСОБА_1, ОСОБА_2 та ОСОБА_3 з Предмета іпотеки - трикімнатної квартири загальною площею: 62,3 кв.м., житловою площею: 43,7 кв.м., що знаходиться за аресою: АДРЕСА_1, на яку звернуто стягнення.

Представник позивача в судовому засіданні підтвердив позовні вимоги та їх обґрунтування.

Відповідач ОСОБА_1 позов не визнала, надала до суду заяву про розгляд справи без її участі та заперечення на позовну заяву, де вказала що, вимогу на виселення з квартири вона не отримувала, ознайомитись з нею також не мала можливості. Також вважає, що неможливо висилити малолітніх дітей з квартири. ОСОБА_5 на сьогоднішній день вважається безвісно відсутнім. Вона залишилась одна. Дана квартира є єдиним житлом, що відповідає необхідним умовам для проживання та нормального розвитку дітей. Арешт накладено на майно власником якого є ТОВ «Білстар - Плюс», а яке відношення має вона та її діти до цього підприємства їй не відомо.

Представник третьої особи - виконавчого комітету Саксаганської районної у місті ради як орган опіки та піклування представник Маслова Н.Г. в судовому засіданні позов не підтримала, суду пояснила, що в спірній квартирі мешкають малолітні діти ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, які є дітьми відповідачки ОСОБА_1. Виселення батьків разом із неповнолітньою дитиною призведе до порушення законних прав неповнолітньої.

Позов не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Між Закритим акціонерним товариством «Донгорбанк», правонаступником всіх прав та зобов'язань якого є ПУБЛІЧНЕ АКЦІОНЕРНЕ ТОВАРИСТВО «ПЕРШИЙ УКРАЇНСЬКИЙ МІЖНАРОДНИЙ БАНК» та ОСОБА_5 був укладений Кредитний договір №126/08ФЛ від 25.07.2008р. (а.с.6-10). Відповідно до пункту 2.1. Кредитного договору Позивач зобов'язався надати ОСОБА_5 кредит у розмірі 260 000,00 (двісті шістдесят тисяч) гривень, а ОСОБА_5 зобов'язався використати його за цільовим призначенням, сплатити проценти за користування кредитом та повернути кредит Банку в порядку та у строки, обумовлені Кредитним договором.

В забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором між ОСОБА_5 та Банком був укладений Іпотечний договір №126/08ФЛ від 25.07.2008р. (а.с.11-13) згідно з яким ОСОБА_5 передав в іпотеку Банку нерухоме майно: трикімнатну квартиру, загальною площею: 62,3 кв.м., житловою площею. 43,7 кв.м., що знаходиться за адресою: м. Кривий Ріг, вул. Отто Брозовського, буд.бОа, кв.20. Відповідно, ОСОБА_1 25 липня 2008 р. складена заява (а.с.14)про те, що, вона дає згоду на передачу в іпотеку своєму чоловікові ОСОБА_5, шлюб зареєстрований 28 серпня 1993 року, з якою проживаємо однією сім єю, квартири, що знаходиться в АДРЕСА_1, яка набута в період зареєстрованого шлюбу за сумісні кошти, на умовах за його розсудом. Дана заява посвідчена приватним нотаріусом Криворізького міського нотаріального округу Кірієнко І.М. та зареєстрована в реєстрі за № 4436 (а.с.15-16). ОСОБА_5 порушення основного зобов'язання не усунув, кредит та проценти за користування ним достроково не повернув.30.01.2009 року приватним нотаріусом Криворізького міського нотаріального округу Рукавіциним Ігорем Анатолійовичем здійснено Виконавчий напис, р.№4437, яким запропоновано звернути стягнення на Предмет іпотеки. Зазначений виконавчий напис було пред'явлено Позивачем на виконання до Саксаганського відділу державної виконавчої служби Криворізького міського управління. Державним виконавцем 25.10.2013 року винесено постанову про відкриття виконавчого провадження, ВП № 40433993 (а.с.17).

В ході виконання зазначеного виконавчого провадження державним виконавцем 23.10.2014р. було описано та арештовано Предмет іпотеки (а.с.18-19).

Позивач направив рекомендованим листом 29 вересня 2014 року за вих. № ОТ^І 61/756 від 29.09.2014р. ОСОБА_1, ОСОБА_2 та ОСОБА_3 Вимогу добровільно протягом 1 (одного) місяця з дня отримання Вимоги виселитися з квартири (а.с.20). Вищевказана Вимога була повернута Позивачу без вручення Відповідачам за закінченням терміну зберігання (а.с.21).

27 січня 2015 року на адресу Відповідачів повторно було направлено Вимогу за вих. №61/72 від 23.01.2015р. про виселення (а.с.24). Вищевказана Вимога була повернута Позивачу без вручення Відповідачам за закінченням терміну зберігання (а.с.25).,

В процесі виконання судового рішення встановлено, що у спірному будинку зареєстровані неповнолітні діти ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, а державний виконавець не запитав орган опіки та піклування попередню згоду на відчуження квартири.

В судовому засіданні представник органу опіки та піклування відмовив в надані дозволу на реалізацію квартири, в зв'язку з тим, що це призведе до звуження обсягу існуючих житлових прав та порушення охоронюваних законом інтересів неповнолітніх дітей .

У відповідності зі ст. 40 ч.1, 2 Закону України «Про іпотеку» звернення стягнення на передані в іпотеку житловий будинок чи житлове приміщення є підставою для виселення всіх мешканців, за винятком наймачів та членів їх сімей; виселення проводиться у порядку, встановленому законом; після прийняття рішення про звернення стягнення на передані в іпотеку житловий будинок чи житлове приміщення шляхом позасудового врегулювання на підставі договору всі мешканці зобов'язані на письмову вимогу іпотекодержателя або нового власника добровільно звільнити житловий будинок чи житлове приміщення протягом одного місяця з дня отримання цієї вимоги; якщо мешканці не звільняють житловий будинок або житлове приміщення у встановлений або інший погоджений сторонами строк добровільно, їх примусове виселення здійснюється на підставі рішення суду.

Аналіз зазначеної норми свідчить про те, що примусове виселення здійснюється на підставі рішення суду тільки за певних умов: якщо мешканці добровільно не звільнили житловий будинок, на яке звернуто стягнення як на предмет іпотеки, протягом одного місяця з дня отримання письмової вимоги іпотекодержателя, або в інший погоджений сторонами строк.

Позивач надав суду вимогу про виселення від 29 вересня 2014 року за вих. № 61/756 від 29.09.2014р. ОСОБА_1, ОСОБА_2 та ОСОБА_3. 27 січня 2015 року на адресу Відповідачів повторно було направлено Вимогу за вих. №61/72 від 23.01.2015р. про виселення. Вищевказана Вимога була повернута Позивачу без вручення Відповідачам за закінченням терміну зберігання. Згідно копії рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення, на якій не зазначено, що відповідач отримала лист, або відмовилась його отримувати, про що повідомила відповідач. (а.с. 107-108).

Також суд полагається на думку Верховного Суду України яка висловлена в постанові від 18 березня 2015 року м.Київ №6-39цс15.

Відповідно до ч.2 ст.109 ЖК Української РСР громадянам, яких виселяють з жилих приміщень, одночасно надається інше постійне жиле приміщення, за винятком виселення громадян при зверненні стягнення на жилі приміщення, що були придбані ними за рахунок кредиту (позики) банку чи іншої особи, повернення якого забезпечене іпотекою відповідного жилого приміщення. Постійне жиле приміщення, що надається особі, яку виселяють, повинно бути зазначено в рішенні суду.

Таким чином, ч.2 ст.109 ЖК Української РСР установлює загальне правило про неможливість виселення громадян без надання іншого жилого приміщення. Як виняток, допускається виселення громадян без надання іншого жилого приміщення при зверненні стягнення на жиле приміщення, що було придбане громадянином за рахунок кредиту, повернення якого забезпечене іпотекою відповідного жилого приміщення.

У відповідності зі ст. 60 ч.1 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

В судовому засіданні позивачі не надали суду жодного доказу того, що відповідач отримала вимогу про виселення. Проте відповідач заявили, що вказану вимогу вони не отримали.

При таких обставинах суд вважає, що позивачем порушено порядок позасудового врегулювання виселення відповідачів із спірної квартири, передбачений ст. 40 ч. 2 Закону України «Про іпотеку», також при виселенні зі спірної квартир будуть порушенні права дитини, та відповідачам не надано іншого жилого приміщення, тому позовні вимоги щодо виселення відповідачів зі спірної квартири є передчасними та такими, що не підлягають задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись ст. 40 ч.1, 2 Закону України «Про іпотеку», ст. 60, 213-215 ЦПК України, суд -

В и р і ш и в :

У задоволені позову ПАТ «Перший український міжнародний банк» до ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3 про примусове виселення - відмовити в повному обсязі.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до апеляційного суду Дніпропетровської області через Саксаганський районний суд м. Кривого Рогу шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня оголошення рішення.

Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя С.С. Мхітарян