Справа № 755/6806/16-ц
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"13" вересня 2016 р. Дніпровський районний суд м. Києва в складі:

Головуючого - судді БАРТАЩУК Л.П.

при секретарях Ізвольській С.С., Зимницькій М.Е.

за участю:

позивача ОСОБА_1

представника позивача ОСОБА_2

відповідача ОСОБА_3,

третьої особи 1 - ОСОБА_4

представника третьої особи 2 - ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3, треті особи - Публічне акціонерне товариство «Платинум Банк», ОСОБА_6 про визнання права спільно сумісної власності сторін на ? частину квартири, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_1 звернулася до суду з позовною заявою, в якій просила поділити спільне майно подружжя, присудивши їй у власність ? частини квартири АДРЕСА_1, а у власність відповідача ОСОБА_3 ? частину цієї квартири.

У судовому засіданні до початку розгляду справи по суті позивач на підставі ст. 31 ЦПК України подала письмову заяву, якою змінила предмет позову, просить визнати ? частину квартири АДРЕСА_1 спільною сумісною власністю подружжя.

Позовні вимоги, які позивач та її представник підтримали в судовому засіданні, обгрунтовані тим, що 22.06.2000 року між сторонами у справі було зареєстровано шлюб. Під час шлюбу, а саме - 25.12.2007 року відповідач разом з ОСОБА_4 за договором купівлі-продажу придбав квартиру АДРЕСА_2 - в рівних частках кожний.

? частина квартири, придбана відповідачем, є спільною сумісною власністю подружжя і даний факт підлягає визнанню судом, оскільки для придбання цієї частини квартири відповідачем був отриманий кредит, який до цього часу не повернутий; сплатити грошові кошти від власного імені в рахунок погашення кредиту позивач має бажання, однак, позбавлена можливості, що, як наслідок, порушує її право.

Відповідач в судовому засіданні позов не визнав, зазначивши, що право позивачки встановлене законом, не порушується ніким і не оспорюється, як і той факт, що ? придбана ним за договором купівлі-продажу частина квартири є їх спільною з позивачем сумісною власністю.

Ухвалою суду від 30.06.2016р. до участі у справі в якості третіх осіб без самостійних вимог на предмет спору залучені ПАТ «Платинум Банк» і ОСОБА_6

Представник третьої особи - ПАТ «Платинум Банк» в судовому засіданні просив відмовити у задоволенні позову через його безпідставність, зазначивши, що позивач, як і відповідач, є стороною кредитного договору, солідарним з відповідачем боржником, має реальну можливість виконати солідарний обовязок перед банком за кредитним договором; будь-яких пропозицій до банку від позивача не надходило.

Третя особа - ОСОБА_6 в судовому засіданні пояснила, що є матірю відповідача, коли було прийнято рішення про придбання нової квартири з метою поліпшення житлових умов, вона продала за 90 тис. дол. США належну їй квартиру, ці гроші витратила на купівлю спірної квартири. Оскільки вартість спірної квартири складала 133 тис. дол. США, решту грошових коштів було вирішено взяти у кредит в банку, що і було зроблено. Не дивлячись на те, що сума в розмірі 90 тис. дол. США явно перевищила половину вартості квартири, вона чітко розуміла, що фактично подарувала сину 20 тис. дол. США.

Вислухавши пояснення сторін та їх представників, дослідивши матеріали справи, оцінивши надані суду докази в їх сукупності та взаємозвязку, судом встановлено наступне.

22.06.2000 року між сторонами у справі було зареєстровано шлюб, що підтверджується копією свідоцтва про одруження (а.с. 7).

Під час шлюбу сторін, а саме - 25.12.2007 року ОСОБА_3 разом з ОСОБА_4 придбав квартиру АДРЕСА_3 - в рівних частках (по ? частці) кожен, що підтверджується копією договору купівлі-продажу квартири від 25.02.2007 року, посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу ОСОБА_7, зареєстрованого в реєстрі за №1444 (а.с. 8).

Відповідно до ст. 60 Сімейного Кодексу України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності. Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є обєктом права спільної сумісної власності подружжя. Розірвання шлюбу не припиняє права спільної сумісної власності на майно, набуте за час шлюбу, згідно вимог ст. 68 СК України.

Отже, законом врегульовано і сторонами не оспорюється право позивача на те, що ? частина придбаної за час шлюбу на імя відповідача квартири є обєктом спільної сумісної власності подружжя.

З наявних у справі письмових доказів судом встановлено, що для придбання у власність житлової нерухомості - квартири АДРЕСА_3, між ЗАТ «Міжнародний іпотечний Банк» (правонаступником якого у подальшому став ПАТ «Платінум Банк») з однієї сторони, а також Позичальниками ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_1, які є солідарними позичальниками перед кредитором, з другої сторони, був укладений Договір про іпотечний кредит №1.07122065 від 25.12.2007р. (а.с. 20-26).

До вказаного договору, згідно пояснень сторін, неодноразово укладалися додаткові угоди, оскільки здійснювалася реструктуризація заборгованості по кредиту.

На час розгляду справи даний договір діє з урахуванням додаткового договору до нього, за яким ОСОБА_3, ОСОБА_4 і ОСОБА_1 залишаються солідарними позичальниками перед банком, як кредитором (а.с. 27-28).

Згідно наданого ПАТ «Платінум Банк» розрахунку заборгованості, станом на 05.08.2016р. за договором у позичальників перед банком наявна заборгованість в сумі 52 423, 45 дол. США (а.с. 44) .

Умови погашення кредиту позичальниками передбачені статтею 3 цього договору, серед яких передбачено, що позичальники вправі достроково повернути кредит; п.п. 6.2.1. договору передбачено, що за попередньою письмовою згодою кредитора позичальник (так іменований кожен із солідарних позичальників) має право перевести зобовязання за цим договором на іншу особу.

Належних і допустимих доказів, на підставі яких можна було б дійти до висновку про те, що позивач, як сторона за договором і солідарний позичальник, і, відповідно, боржник, перед банком, позбавлена можливості виконати умови договору про іпотечний кредит і реалізувати свої права, передбачені ст.ст. 543-545 ЦК України, матеріали справи не містять.

Доводи позивача про наявність технічних перешкод, створених банком, у перерахуванні грошових коштів від свого імені суд оцінює критично, оскільки позов предявлений до ОСОБА_3, а не до ПАТ «Платинум Банк», а в матеріалах справи відсутні будь-які докази звернення позивача до банку з метою зясувати таку можливість (направлення пропозиції про переведення на неї зобовязань за цим договором, заяви про заміну боржника у зобовязанні чи інших заяв, звернень, листів тощо).

Враховуючи положення статті 3 ЦПК України, відповідно до якої кожна особа вправі звернутися до суду за захистом свого порушеного, невизнаного або оспорюваного права, а також те, що право позивача, передбачене ст. 60 СК України, не є порушеним, не оспорюється і визнається сторонами, тому не підлягає судовому захисту, суд дійшов до висновку про відсутність правових підстав для задоволення позову.

З урахуванням викладеного та керуючись ст. ст. 15, 16, 543 ЦК України, ст. ст. 60, 68 СК України, ст..ст. 3, 10, 57-60, 61, 209-210, 212-215, 218, 222, 223, 294 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В:

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_3, треті особи - Публічне акціонерне товариство «Платинум Банк», ОСОБА_6 про визнання права спільно сумісної власності сторін на ? частину квартири - відмовити.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Апеляційного суду міста Києва через Дніпровський районний суд міста Києва протягом десяти днів після його проголошення в судовому засіданні, а учасниками судового розгляду, які не брали участь у справі протягом десяти днів з дня отримання копії рішення.

СУДДЯ: