Справа № 275/850/14-ц
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03 жовтня 2016 року смт. Брусилів

Брусилівський районний суд Житомирської області в складі:

головуючого судді Данилюк О. С. при секретарі с/з ОСОБА_1,

за участю представника позивачів ОСОБА_2, відповідача ОСОБА_3, представника відповідача ОСОБА_4,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт. Брусилів цивільну справу за позовом ОСОБА_5, ОСОБА_6 до ОСОБА_3, Містечківської сільської ради Брусилівського району Житомирської області про встановлення факту прийняття спадщини та набуття права на спадкове майно шляхом прийняття спадщини з моменту її відкриття, визнання права власності в порядку спадкування, визнання незаконним рішення органу місцевого самоврядування та державного акту про право власності на земельну ділянку, -

В С Т А Н О В И В:

Позивачі ОСОБА_5 та ОСОБА_6 звернулись до суду з позовом до відповідачів та після неодноразових уточнень та змін позовних вимог зазначили, що ОСОБА_5 (дівоче прізвище ОСОБА_3) народилась у листопаді 1937 року, та її батьками були ОСОБА_7 та ОСОБА_8. Будинок, в якому вона з батьками проживала та який був розташований у с. Містечко ( теперішня адреса с. Містечко, вул. Першотравнева, 12), було придбано її дідом ОСОБА_9 у колгоспу в 1933 році та подаровано своїй дочці ОСОБА_10, матері позивачки ОСОБА_5, після смерті якої у 1939 році було успадковано нею та її батьком. Після цього її батько одружився з ОСОБА_11, та в цьому шлюбі народився ОСОБА_3, відповідач у справі. Позивачка ОСОБА_5 проживала з батьком, мачухою та братом у вказаному будинку, поки не вийшла заміж та не переїхала до міста ОСОБА_4. У 1971 році помер її батько, та спадщину після його смерті фактично прийняла позивачка ОСОБА_5, її брат - відповідач у справі ОСОБА_3 та її мачуха ОСОБА_11 Коли виникла необхідність у догляді за ОСОБА_11, вона переїхала до с. Містечко, влаштувалась там на роботу та здійснювала догляд. Пізніше вона забрала мачуху до м. Києва, де здійснювалось її тривале лікування. У 1987 році після смерті ОСОБА_11 ОСОБА_12 М.Г. та її брат ОСОБА_3 вступили у володіння та управління спадковим майном по вул. Першотравнева, 12, у с. Містечко. Однією частиною будинку розпоряджався відповідач ОСОБА_3, іншою позивачка ОСОБА_5 При цьому питання про реальний розподіл спадкового будинку, уточнення ідеальних часток у праві власності та визначення порядку користування земельною ділянкою між ними не ставилось, вони жили, постійно підтримуючи родинні стосунки, обробляли землю, відкрито та безперервно володіли цим майном впродовж 30 років. В 2004 році позивачці ОСОБА_5 стало відомо, що вона тяжко хвора. З цього часу вона лікувалась впродовж тривалого часу. У 2005-2006 роках, перебуваючи у вкрай важкому стані, вона попросила свого брата ОСОБА_3 оформити фактично прийняту ними спадщину в юридичному полі для того, щоб потім встигнути переоформити її на своїх дітей. Для цього вона віддала брату всі наявні в неї документи на спадкове майно. Однак всупереч їх домовленостям ОСОБА_3 звернувся до Брусилівського районного суду з позовом про визнання лише за ним права власності на вказаний будинок, чим зневажив її права на спадщину. Рішенням суду від 28.08.2006 року вказаний позов було задоволено, і на підставі судового рішення відповідач ОСОБА_3 здійснив реєстрацію спадкового майна за собою. При цьому позивач ОСОБА_5 з 2004 року є непрацездатною, інвалідом 2 групи та фактично вступила в управління спадковим майном, оскільки залишилась в ньому проживати, через що має право на обовязкову частку у спадщині, що залишилась після смерті її матері, ОСОБА_8, яка померла у 1939 році, а саме на 2/9 частини у спірному будинку, а крім того має право на 1/3 частину спірного будинку як належну їй частину у спадщині за законом після смерті її батька, ОСОБА_7, а всього на 5/9 частин спірного будинку як спадкоємиця першої черги за законом після смерті її рідної матері та батька.

Крім того, зазначили, що відповідачем ОСОБА_3 було подаровано ? частку спірного будинку позивачу ОСОБА_6 Проте реально розпоряджатись та користуватись цим майном позивачі не мають можливості, оскільки відповідачем постійно створюються перешкоди в цьому, чим спричиняється матеріальна та моральна шкода позивачам.

Також вважають, що право власності на земельну ділянку, на якій знаходиться спірний будинок, також має бути визнано за позивачами в силу закону, а саме ст. 120 ЗК України в ред. 2009 року, згідно якої у разі набуття права власності на жилий будинок, будівлю або споруду, що перебувають у власності, користуванні іншої особи, припиняється право власності, право користування земельною ділянкою, на якій розташовані ці обєкти. До особи, яка набула право власності на жилий будинок, будівлю або споруду, розміщені на земельній ділянці, що перебуває у власності іншої особи, переходить право власності на земельну ділянку або її частину, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення. При цьому правовстановлюючі документи відповідача на земельну ділянку, на якій розташований спірний будинок, а також рішення сільської ради, на підставі якого вони видавались, повинні бути скасовані, оскільки отримані відповідачем з порушенням закону.

Також зазначили, що діями відповідача ОСОБА_3 позивачці ОСОБА_5 завдана моральна шкода, що полягає в душевних стражданнях та у необхідності захищати свої зневажені права на спадщину через судові органи, що принижує її честь і гідність. Крім того вона зробила та мусить ще зробити немалі витрати, щоб відновити своє порушене право.

Просили суд встановити факт прийняття спадщини та набуття права на спадкове майно у вигляді житлового будинку з прилеглою до нього земельною ділянкою та належними йому надвірними спорудами, розташованого у с. Містечко, Брусилівського району Житомирської області, вул. Першотравнева, 12, шляхом фактичного прийняття спадщини з моменту її відкриття ОСОБА_5, дочкою померлих батьків ОСОБА_8 та ОСОБА_7; визнати за ОСОБА_5 право на обовязкову частку у спадщині, що відкрилась після смерті її рідної матері ОСОБА_8, померлої у січні 1939 року, за законом у розмірі 2/9 частин домоволодіння, розташованого у с. Містечко, Брусилівського району Житомирської області, вул. Першотравнева, 12; визнати за ОСОБА_5 право на спадкування за законом у розмірі 1/3 частки спадкового майна, що відкрилося після смерті батька ОСОБА_7, померлого у 1971 році, що складається з житлового будинку, прилеглої до нього земельної ділянки, належних йому надвірних споруд, розташованого у с. Містечко, Брусилівського району Житомирської області, вул. Першотравнева, 12, а всього визнати право власності на спадкове майно у розмірі 5/9 частки у спадщині після смерті рідної матері ОСОБА_8 та батька ОСОБА_7; визнати за ОСОБА_6 право власності відповідно до договору дарування на частку в праві власності - на 4/9 частки житлового будинку з надвірними спорудами та прилеглою до нього земельною ділянкою, розташованого у с. Містечко, Брусилівського району Житомирської області, вул. Першотравнева, 12; визнати рішення восьмої сесії двадцять пятого скликання від 13.10.2006 року № 66 Містечківської сільської ради Брусилівського району Житомирської області про затвердження матеріалів по інвентаризації земельної ділянки для видачі документів, що посвідчують право власності на землю ОСОБА_3, незаконним; визнати недійсним державний акт на право власності на земельну ділянку площею 0,7451 га у с. Містечко, Брусилівського району Житомирської області, вул. Першотравнева, 12, виданий на імя ОСОБА_3 06.08.2007 року; стягнути з відповідача ОСОБА_3 на користь ОСОБА_5 в рахунок відшкодування моральної шкоди 5000 грн., стягнути з відповідача ОСОБА_3 на користь ОСОБА_6 сплачений судовий збір у сумі 243,60 грн.; судові витрати покласти на відповідача ОСОБА_3

В судовому засіданні позивачі ОСОБА_5 та ОСОБА_6 та їх представник за довіреністю ОСОБА_2 уточнені в остаточній редакції від 25.05.2016р. позовні вимоги підтримали у повному обсязі, надали суду пояснення, аналогічні викладеним в позовній заяві, просили суд позов задовольнити.

Відповідач ОСОБА_3 та його представник за договором ОСОБА_4 в судовому засіданні позовні вимоги не визнали, суду пояснивши, що у власності його матері ОСОБА_11 перебувало домоволодіння, розташоване с. Містечко, Брусилівського району Житомирської області, вул. Першотравнева, 12. Після тяжкої хвороби 19.09.1987 року його мати померла на його руках у місті Івано-Франківську, де він та той час проживав. Після її смерті він як єдиний спадкоємець першої черги прийняв спадкове майно, вступивши у володіння спадковим будинком, за власні кошти зробив в ньому перепланування та ремонт, відремонтував прибудинкові споруди, провів газ, зробив газове опалення та інше. В подальшому він як єдиний спадкоємець переоформив спадкове майно на себе та зареєстрував у відповідних державних органах, оформив право власності на земельну ділянку, про що позивачам було відомо. Втім, оскільки його зведена сестра ОСОБА_5 також допомагала доглядати його матір, він вважав справедливим половину батьківського будинку віддати сестрі та за її проханням оформив договір дарування на ? частину будинку на її сина, позивача у справі ОСОБА_6 Стверджував, що ніколи не перешкоджав позивачам користуватись подарованою частиною будинку. Також вказав, що спірний будинок після війни був дуже пошкоджений, тому його батьки у 1963 році на місті старого будинку побудували новий. Просив у задоволенні позову ОСОБА_5 та ОСОБА_6 відмовити в повному обсязі.

Представник Містечківської сільської ради Брусилівського району Житомирської області в судове засідання не зявився, надав заяву с проханням розглядати справу в його відсутність (а.с. 69-70), зазначивши, що раніше подані заперечення, в яких Містечківська сільська рада просила у задоволенні позову ОСОБА_5 та ОСОБА_6 відмовити, не підтримує.

Допитана в судовому засіданні в якості свідка ОСОБА_13 пояснила, що є двоюрідною сестрою позивачки ОСОБА_5, та зі слів її батька, який є рідним братом матері позивачки ОСОБА_8, їй відомо, що спірний будинок купив її дід ОСОБА_9 у колгоспа в 1933 році та подарував своїй дочці ОСОБА_10.

Допитані в якості свідків ОСОБА_14 та ОСОБА_15 підтвердили, що ОСОБА_3 після смерті матері ОСОБА_11 піклувався належним їй будинком, робив в ньому ремонт.

Суд, вислухавши пояснення позивачів, відповідача та їх представників, а також свідків, дослідивши матеріали справи, встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини.

Так, судом встановлено, що ОСОБА_16 народилась 01.11.1937 року та її батьками є ОСОБА_7 та ОСОБА_8, що підтверджується копією свідоцтва про народження № 1409680 (а.с. 6 т. 1).

Згідно копії свідоцтва про шлюб ІV-БК № 462497 ОСОБА_16 10.01.1959 р. уклала шлюб з ОСОБА_17 та після цього їй присвоєно прізвище ОСОБА_17 (а.с. 7 т. 1).

Відповідно до копії свідоцтва про народження № 1253586 (а.с. 84 т. 1) ОСОБА_3 народився 04.11.1939 р. та його батьками є ОСОБА_7 та ОСОБА_11 Григорова.

Згідно витягу з погосподарської книги Містечківської сільської ради на 1958, 1959, 1960 роки, особистий рахунок № 107 ( а.с. 99-100 т. 2) голова сімї ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_1, в особистій власності господарства знаходився жилий будинок, до 1918 року побудови.

Відповідно до витягу з погосподарської книги № 2 Містечківської сільської ради на 1964, 1965, 1966 роки, особистий рахунок № 106 ( а.с. 163-165 т. 2 ), витягу з погосподарської книги № 2 Містечківської сільської ради на 1967, 1968, 1969 роки, особистий рахунок № 105 ( а.с. 166-167 т. 2 ) голова сімї ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_1, в особистій власності господарства знаходився жилий будинок, 1963 року побудови, та хлів, 1963 року побудови.

Сторонами не заперечувалось, що 09.02.1971 року ОСОБА_7 помер, що також підтверджується відповідною відміткою у погосподарській книзі (а.с. 169 т. 2).

Згідно витягу з погосподарської книги № 2 Містечківської сільської ради на 1971, 1972, 1973 роки, особистий рахунок № 102 ( а.с. 168-169 т. 2 ), витягу з погосподарської книги № 2 Містечківської сільської ради на 1974, 1975, 1976 роки, особистий рахунок № 97 ( а.с. 168-169 т. 1, а.с. 170-171 т. 2 ), витягу з погосподарської книги № 2 Містечківської сільської ради на 1977, 1978, 1979 роки, особистий рахунок № 100 ( а.с. 170-172 т. 1, а.с. 172-173 т. 2 ), витягу з погосподарської книги № 1 Містечківської сільської ради на 1986, 1987, 1988, 1989, 1990 роки, особистий рахунок № 81 ( а.с. 173-175 т.1 ) голова сімї ОСОБА_11, ІНФОРМАЦІЯ_2, в особистій власності господарства знаходився жилий будинок, 1963 року побудови, та хлів, 1963 року побудови.

ОСОБА_11 померла 19.09.1987 р. у м. Івано - Франківську, що підтверджується копією свідоцтва про її смерть (а.с. 85 т. 1)

Рішенням Брусилівського районного суду Житомирської області від 18.08.2006 року за ОСОБА_3 визнано право власності на житловий будинок № 12 по вул. Першотравневій у с. Містечко Брусилівського району, який належав його матері ОСОБА_11, внаслідок спадкування за законом (а.с. 19 т. 1). Вказане рішення ніким не оскаржувалось та набрало чинності.

Право власності на зазначений будинок було зареєстровано ОСОБА_3 у Житомирському обласному міжміському БТІ 18.08.2008 року (а.с. 26 т. 1).

Рішенням восьмої сесії двадцять пятого скликання Містечківської сільської ради Брусилівського району Житомирської області від 13.10.2006 року № 66 ОСОБА_3 передано безкоштовно у власність земельну ділянку розміром 0,3961 га, в тому числі для обслуговування житлового будинку 0,2500 га, для ведення особистого селянського господарства 0,1461 га. ( а.с. 92 т. 1).

На підставі вказаного рішення ОСОБА_3 06.08.2007 року видано державний акт на право власності на земельну ділянку, розташовану за адресою с. Містечко, Брусилівського району Житомирської області, вул. Першотравнева, 12 ( а.с. 93 т. 1).

22.11.2008 року ОСОБА_3 подарував позивачу ОСОБА_6 ? частину житлового будинку № 12 з надвірними будівлями, розташованого в с. Містечко по вул. Першотравнева ( а.с. 128, 215 т. 1). Право власності на ? частину домоволодіння за вказаним договором дарування зареєстровано в КП «Житомирське обласне міжміське БТІ» за ОСОБА_6 (а.с. 129 т.1)

Звертаючись до суду з даним позовом, ОСОБА_5 просила встановити факт прийняття нею спадщини та набуття права на спірний житловий будинок, розташований у с. Містечко, Брусилівського району Житомирської області, вул. Першотравнева, 12, з прилеглою до нього земельною ділянкою та належними йому надвірними спорудами, шляхом фактичного прийняття спадщини з моменту її відкриття після смерті її батьків ОСОБА_8 та ОСОБА_7; визнати за нею право на обовязкову частку у спадщині, що відкрилась після смерті її рідної матері ОСОБА_8, померлої у січні 1939 року, за законом у розмірі 2/9 частин спірного домоволодіння; визнати за нею право на спадкування за законом у розмірі 1/3 частки спадкового майна, що відкрилося після смерті батька ОСОБА_7, померлого у 1971 році, що складається з житлового будинку, прилеглої до нього земельної ділянки, належних йому надвірних споруд, розташованого у с. Містечко, Брусилівського району Житомирської області, вул. Першотравнева, 12, а всього визнати право власності на вказане спадкове майно у розмірі 5/9 частки у спадщині після смерті її рідної матері ОСОБА_8 та батька ОСОБА_8 ОСОБА_18.

Втім, такі вимоги суд вважає безпідставними з огляну на наступне.

Так, згідно положень глави 6 розділу IV ЦПК України про окреме провадження юридичний факт встановлюється тоді, коли від нього залежить виникнення, зміна чи припинення правовідносини. Отже, юридичний факт, якщо від його встановлення ніякі права не виникають, сам по собі не встановлюється.

Оскільки в судовому засіданні встановлено, що право власності на спірне домоволодіння, розташоване за адресою с. Містечко, Брусилівського району Житомирської області, вул. Першотравнева, 12, визнано за відповідачем ОСОБА_3 на підставі рішення Брусилівського районного суду Житомирської області від 18.08.2006 року, яке не було оскаржено та набрало законної сили, тому законні підстави для встановлення фактів, про які просить позивач ОСОБА_5, а тим більше визнання за нею права власності на частину домоволодіння в порядку спадкування за законом після смерті її батьків та на прилеглу земельну ділянку в суду відсутні.

Крім того, слід зазначити, що ОСОБА_19 не було надано суду належних доказів того, що спірне домоволодіння взагалі належало на праві власності її матері, ОСОБА_8. Навпаки, досліджені в судовому засіданні численні виписки з погосподарських книг свідчать, що спірний будинок було побудовано у 1963 році, що повністю спростовує й пояснення свідка ОСОБА_13, до яких суд через викладене ставиться критично, оскільки згідно ч. 1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог; при цьому доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Не підлягають задоволенню й вимоги позивачів щодо визнання рішення восьмої сесії двадцять пятого скликання від 13.10.2006 року № 66 Містечківської сільської ради Брусилівського району Житомирської області про затвердження матеріалів по інвентаризації земельної ділянки для видачі документів, що посвідчують право власності на землю ОСОБА_3, незаконним та визнання недійсним виданого на імя ОСОБА_3 06.08.2007 року на підставі вказаного рішення державного акту на право власності на земельну ділянку у с. Містечко, Брусилівського району Житомирської області, вул. Першотравнева, 12, оскільки оскаржуване рішення винесене у встановленому законом порядку в результаті реалізованого відповідачем ОСОБА_3 права на безоплатну приватизацію землі для обслуговування житлового будинку, який йому належав на праві власності, а також для ведення особистого селянського господарства. З огляду на це й відсутні підстави для визнання недійсним державного акту на право власності на земельну ділянку.

Безпідставними є й вимоги позивача ОСОБА_6 щодо визнання за ним права власності відповідно до договору дарування на частку в праві власності - на 4/9 частки спірного житлового будинку з надвірними спорудами та прилеглою до нього земельною ділянкою. Так, судом встановлено та не заперечувалось сторонами, що відповідно до договору дарування від 22.11.2008 року відповідачем ОСОБА_3 було подаровано ? частину спірного житлового будинку з прибудинковими спорудами, який належав йому на підставі рішення суду. Вказаний договір в цілому та зміст його окремих положень сторонами не оспорюється. При цьому позивачем ОСОБА_6 не наведено жодної законної підстави для визнання за ним права власності саме на 4/9 частини вказаного домоволодіння за договором дарування від 22.11.2008 року. Тоді як суд на підставі ст. ст. 10, 11, 27, 60 ЦПК України розглядає справу у межах заявлених позовних вимог та на підставі доказів, наданих сторонами.

З приводу позовних вимог ОСОБА_5 щодо стягнення з відповідача ОСОБА_3 в рахунок відшкодування спричиненої їй моральної шкоди суми в розмірі 5000 грн., необхідно зазначити наступне.

Так, у відповідності зі ст. 1167 ЦК України моральна шкода, спричинена фізичній або юридичній особі відшкодовується особою, що спричинила шкоду, у випадку наявності її вини. Позивач ОСОБА_5 вказала, що морально страждала, оскільки вимушена була захищати свої зневажені відповідачем ОСОБА_3 права на спадщину через судові органи, що принижує її честь і гідність. Оскільки позивачем не доведено, що саме з винних дій відповідача їй спричинені моральні страждання, у задоволенні вимог ОСОБА_5 щодо відшкодування моральної шкоди також слід відмовити.

Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Оскільки в задоволенні позовних вимог ОСОБА_5 та ОСОБА_6 необхідно відмовити в повному обсязі, то їх вимоги щодо відшкодування ОСОБА_3 понесених ними судових витрат, в тому числі й сплаченого ОСОБА_6 судового збору, задоволенню не підлягають.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 10, 11, 60, 209, 212-215, 218 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_5, ОСОБА_6 до ОСОБА_3, Містечківської сільської ради Брусилівського району Житомирської області про встановлення факту прийняття спадщини та набуття права на спадкове майно шляхом прийняття спадщини з моменту її відкриття, визнання права власності в порядку спадкування, визнання незаконним рішення органу місцевого самоврядування та державного акту про право власності на земельну ділянку, - відмовити.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Апеляційного суду Житомирської області через суд першої інстанції шляхом подачі в 10-денний строк апеляційної скарги. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги.

Рішення постановлено суддею у нарадчій кімнаті.

Суддя О. С. Данилюк