Єдиний унікальний номер 225/3711/15-ц Номер провадження 22-ц/775/306/2016
Головуючий у 1 інстанції Пискунов В.І.
Категорія 48 Доповідач Новосядла В.М.
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 березня 2016 року м. Бахмут

Апеляційний суд Донецької області в складі:

головуючого: судді Новосядлої В.М.,

суддів: Мальованого Ю.М., Новосьолової Г.Г.,

за участю секретаря Ротар Я.Б.,

розглянувши в відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Дзержинського міського суду Донецької області від 3 грудня 2015 року в справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розділ майна подружжя та за зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про розірвання шлюбу,

В С Т А Н О В И В :

Рішенням Дзержинського міського суду Донецької області від 3 грудня 2015 року був задоволений зустрічний позов ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про розірвання шлюбу і частково задоволений позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розділ майна подружжя, а саме: ОСОБА_3 було виділено в натурі планшет «ASUS Memopad 10», а ОСОБА_2 виділено в натурі диван «Малюк» і бак на 200 л. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 різницю вартості присудженого майна 250 гривень. У задоволенні інших позовних вимог відмовлено.

Не погодившись з рішенням суду, позивач ОСОБА_3 приніс апеляційну скаргу, в якій просить рішення суду скасувати і ухвалити нове рішення, яким задовольнити позов у повному обсязі з таких підстав:

- відповідно до частини 1 статті 57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, які мають значення для вирішення справи, а тому суд першої інстанції безпідставно не врахував пояснення свідків, надані ним паспорті, чеки та накладні на майно, яке було придбано у період спільного проживання,

- в порушення вимог статті 60 ЦПК України відповідачка не довела, що спільно набуте майно було відсутнє на час розгляду справи і те, що це майно вивіз позивач,

- відповідачкою не було доведено проведення нею ремонту у квартирі за власні кошти, суд першої інстанції не відреагував на його клопотання про винесення на адресу ОСОБА_4 окремої ухвали за дачу ним неправдивих пояснень про наявність у квартирі в квітні 2015 року дивану та старих меблів,

- судом першої інстанції не було враховано, що відповідачка вивезла його особисте майно, яке було придбано ним до шлюбу, а саме: диван «Оскар», холодильник «Hotpoint».

Під час розгляду справи в апеляційній інстанції позивач не з*явився, повідомлений належним чином про час і місце розгляду справи, що підтверджується направленою йому телефонограмою, зареєстрованою у журналі телефонограм апеляційного суду та поштовою карточкою про отримання ним повідомлення про слухання справи.

Відповідачка заперечувала проти доводів апеляційної скарги і просила залишити в силі рішення суду першої інстанції.

Вислухавши суддю-доповідача, відповідачку, дослідивши матеріали цивільної справи, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга позивача не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Із матеріалів цивільної справи вбачається.

15 вересня 2012 року сторони уклали шлюб.

Позивач звернувся до суду з позовом про розділ майна (предметів домашнього вжитку, техніки, будівельних матеріалів), які були придбані сторонами у період шлюбу.

За заявою позивача ухвалою Дзержинського міського суду Донецької області від 3 липня 2015 року було накладено арешт на спірне майно, перелічене у позовній заяві, яке розташоване у м. Дзержинськ, селище Кірове, АДРЕСА_1 (т. 1 а.с. 65-66).

Ухвалою Дзержинського міського суду Донецької області від 9 липня 2015 року були застосовані заходи забезпечення позову шляхом опису і накладення арешту на майно, яке знаходилось у будинку №9 по вулиці Центральній селища Мирний м. Артемове м. Дзержинськ Донецької області за місцем проживання батьків відповідачки (т. 1 а.с. 96-97).

На підставі вказаних ухвал про забезпечення позову державною виконавчою службою були відкриті виконавчі провадження і проведені виконавчі дії.

Згідно із Актом державного виконавця від 8 липня 2015 року відсутнє майно, яке має бути описане і на яке необхідно накласти арешт відповідно до ухвали суду від 3 липня 2015 року (т. 1 а.с. 128).

Згідно із Актом державного виконавця від 10 липня 2015 року за адресою АДРЕСА_2 був виявлений і описаний диван «Малютка» дитячий, який переданий на зберігання ОСОБА_5 (т. 1 а.с. 130-131).

Відповідно до вимог статті 60 Сімейного Кодексу України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу).

За статтею 63 Сімейного Кодексу дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпорядження майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними.

Пунктом 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» №11 від 21 грудня 2007 року передбачено, що до складу майна, що підлягає поділу включається загальне майно подружжя, наявне у нього на час розгляду справи, та те, що знаходиться у третіх осіб.

Виходячи із встановлених фактів, наданих сторонами доказів та вимог закону, суд першої інстанції правильно прийшов до висновку про часткове задоволення позову і розділив між подружжям те майно, яке було наявне на час розгляду справи.

Рішення суду постановлено у відповідності до вимог матеріального і процесуального права.

Підстав для скасування рішення суду не встановлено.

Відповідно до частини 1 статті 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Довід апеляційної скарги про те, що відповідачка не довела відсутність спірного майно на час розгляду справи, обставин вивезення цього майна позивачем, є необґрунтованим оскільки за клопотанням позивача судом першої інстанції було винесено дві ухвали про забезпечення позову щодо спірного майна, державною виконавчою службою було відкрито провадження по справі, вчинені виконавчі дії щодо опису майна за адресами, які зазначив позивач.

Відповідно до актів описів майна, складених державною виконавчою службою, на час розгляду справи у суді за адресою АДРЕСА_2 був виявлений і описаний диван «Малютка» дитячий, який переданий на зберігання ОСОБА_5 і розділений між сторонами.

Довід апеляційної скарги про те, що відповідачкою не було доведено проведення нею ремонту у квартирі за власні кошти, є необґрунтованим, оскільки судом першої інстанції у задоволенні цих позовних вимог було відмовлено через те, що для вирішення цього питання необхідні спеціальні знання, а позивачем і його представником не було заявлене клопотання про призначення відповідної експертизи, а не через те, що відповідачка довела придбання нею будівельних матеріалів і проведення ремонту у квартирі за власні кошти.

Необґрунтованим є довід апеляційної скарги про те, що відповідачка вивезла належні позивачу диван «Оскар» та холодильник «Hotpoint», оскільки позивачем не було доведено наявність цього майна на час ухвалення рішення суду і вивезення його відповідачкою.

Що стосується доводу апеляційної скарги про те, що суд першої інстанції не відреагував на клопотання позивача про винесення на адресу ОСОБА_4 окремої ухвали за дачу ним неправдивих пояснень про наявність у квартирі в квітні 2015 року дивану та старих меблів, то апеляційний суд виходить із наступного.

Відповідно до частини 1 статті 211 ЦПК України суд, виявивши під час розгляду справи порушення закону і встановивши причини та умови, що сприяли вчиненню порушення, може постановити окрему ухвалу і направити її відповідним особам чи органам для вжиття заходів щодо усунення цих причин та умов.

З огляду на положення статті 211 ЦПК України суд може, а не зобов*язаний постановити окрему ухвалу, а тому довід апеляційної скарги в цій частині є необґрунтованим.

Керуючись статтями 308, 315 ЦПК України, суд,

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилити.

Рішення Дзержинського міського суду Донецької області від 3 грудня 2015 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржена до касаційної інстанції протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий:

Судді: