0Дата документу 03.03.2016
Справа № 334/8789/15-ц
Провадження № 2/334/450/16
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03.03.2016 року Ленінський районний суд м. Запоріжжя у складі :

головуючого судді - Махіборода Н.О.,

при секретарі - Кузьменко О.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

В С Т А Н О В И В :

ПАТ «ПриватБанк», який є правонаступником ЗАТ КБ «Приватбанк», звернувся до суду з позовом, до відповідача про стягнення заборгованості за кредитним договором від 15.05.2006р. за № ZPC0RX00090190, укладеного між ЗАТ КБ «Приватбанк» та ОСОБА_1 в розмірі 1578,50 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом в розмірі 12,00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом, з кінцевим терміном повернення 15.05.2007р.

Однак, відповідач ОСОБА_1 не виконував умови кредитного договору, тому, за ним утворилася заборгованість, яку представник позивача просить суд стягнути з нього. Станом на 16.07.2015р., заборгованість за кредитним договором від 15.05.2006р. за № ZPC0RX00090190 становить 62821,91 грн., що складається з: заборгованості за кредитом 1578,50 грн., заборгованості по процентам за користування кредитом 16622,76, заборгованості по комісії за користування кредитом - 3063,12 грн., пені за несвоєчасність виконання зобовязань за договором 40849,82, грн., штрафу (фіксована частина) - 500 грн. та штрафу (процентна складова) - 2967,71 грн.

Тому, банк звернувся з позовом до суду для стягнення з відповідача, як позичальника, суми заборгованості. Крім того, представник позивача просить суд стягнути з відповідача судові витрати, які були понесені при зверненні із позовом до суду: суму судового збору.

Представник позивача в судове засідання не зявився, про час та місце слухання справи був повідомлений завчасно, у клопотанні у позові не заперечував проти розгляду справи у відсутності представника банку.

Відповідач ОСОБА_1 в судовому засіданні заперечував проти задоволення позовних вимог банку з посиланням на сплив строків позовної давності щодо стягнення заборгованості за кредитним договором, та просив суд відмовити у задоволенні позовних вимог банку саме з цієї підстави.

Представник відповідача ОСОБА_2 в судовому засіданні проти позовних вимог банку заперечувала в повному обсязі, вважаючи, що у позові банку слід відмовити у звязку із спливом строків позовної давності, пояснивши, що кредитний договір між сторонами був укладений 15.05.2006р. зі строком повернення кредиту через 1 рік., тобто, до 15.05.2007р. П. 5.5 Умов надання споживчого кредиту фізичним особам («Розстрочка») (Стандарт), терміни позовної давності по вимогам про стягнення кредиту, відсотків за користування кредитом, винагороди, неустойки, пені, штрафів встановлюються сторонами тривалістю 5 років. Таким чином, вважає, що оскільки ПАТ «Приватбанк» звернувся до суду лише 01.10.2015р., а строк позовної давності почав свій відлік після закінчення строку дії кредитного договору, тобто, з 15.05.2007р., та сплинув через 5 років, а саме - 15.05.2012р., позивач пропустив строк позовної давності щодо стягнення вищевказаної заборгованості.

Заслухавши пояснення відповідача та його представника, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов задоволенню не підлягає, з наступних підстав:

відповідно умов кредитного договору, яким є заява позичальника, та Умов надання споживчого кредиту фізичним особам («Розстрочка») (Стандарт), укладеного між ЗАТ КБ «Приватбанк», правонаступником якого є ПАТ «ПриватБанк», та відповідачем ОСОБА_1, 15.05.2006р. за № ZPC0RX00090190, відповідач отримав кредит в розмірі 1578,50 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом в розмірі 12,00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом, з кінцевим терміном повернення 15.05.2007р. /а.с.7, 8-15/.

Як встановлено в судовому засіданні, та вбачається з розрахунку заборгованості за кредитним договором, відповідач не виконав умови кредитного договору, тому, за ним утворилася заборгованість, яку представник позивача, просить суд стягнути з відповідача, яка станом на 16.07.2015р., становить 62821,91 грн., що складається з: заборгованості за кредитом 1578,50 грн., заборгованості по процентам за користування кредитом 16622,76, заборгованості по комісії за користування кредитом - 3063,12 грн., пені за несвоєчасність виконання зобовязань за договором 40849,82, грн., штрафу (фіксована частина) - 500 грн. та штрафу (процентна складова) - 2967,71 грн. /а.с.5/.

Згідно ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Згідно до ст. 526 ЦК України, зобовязання повинні виконуватися належним чином у відповідності до умов договору, а відповідно до ст.615 ЦК України, у разі порушення зобов'язання однією стороною, друга сторона має право частково або в повному обсязі відмовитися від зобов'язання, якщо це встановлено договором або законом. Одностороння відмова від зобов'язання не звільняє винну сторону від відповідальності за порушення зобов'язання. Внаслідок односторонньої відмови від зобов'язання, частково або у повному обсязі відповідно змінюються умови зобов'язання або воно припиняється.

Під час судового засідання відповідач та його представник заявили клопотання про застосування строків позовної давності до вимог ПАТ «Приватбанк» про стягнення заборгованості за кредитним договором та додаткових вимог, а саме, заборгованості по процентам за користування кредитом, заборгованості по комісії за користування кредитом, пені за несвоєчасність виконання зобовязань за договором та штрафів (фіксованої частини та його процентної складової).

Згідно ст. 256 та 257 ЦК України, позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки, крім того, згідно ст. 259 ЦК України позовна давність, встановлена законом, може бути збільшена за домовленістю сторін.

Відповідно ст. 261 ЦК України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила.

Згідно ч. 4 ст. 267 ЦК України сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

Як вбачається з матеріалів справи, заява позичальника разом із Умовами надання споживчого кредиту фізичним особам («Розстрочка») (Стандарт) складає між ОСОБА_1 та ЗАТ КБ «Приватбанк» кредитний договір, який був укладений 15.05.2006р. зі строком його дії - 1 рік, тобто, до 15.05.2007р.

Згідно п. 5.5 Умов надання споживчого кредиту фізичним особам («Розстрочка») (Стандарт), терміни позовної давності по вимогам про стягнення кредиту, відсотків за користування кредитом, винагороди, неустойки пені, штрафів встановлюються сторонами тривалістю 5 років. Оскільки ПАТ «Приватбанк» звернувся до суду лише 01.10.2015р., як це вбачається зі штампу вхідної кореспонденції проставленому на позовній заяві, а строк позовної давності почав свій відлік після закінчення строку дії кредитного договору, тобто з 15.05.2007р. та сплинув через 5 років, а саме - 15.05.2012р., суд вважає що позивач пропустив строк позовної давності щодо стягнення заборгованості за кредитом та додаткових вимог, тобто заборгованості по процентам за користування кредитом, заборгованості по комісії за користування кредитом, пені за несвоєчасність виконання зобовязань за договором та штрафів (фіксованої частини та його процентної складової), крім того, згідно із п.31 Постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30 березня 2012 року № 5 «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин», зі спливом строків позовної давності до основної вимоги вважається, що позовна давність спливла і до додаткової вимоги (стягнення неустойки, накладення стягнення на заставлене майно тощо), у звязку з чим, суд вважає що доводи відповідача та його представника є законними та обґрунтованими, тому, у суду є всі підстави для відмови в задоволенні позовних вимог банку у звязку зі спливом строків позовної давності.

Крім того, в розрахунку заборгованості наданому банком, який міститься в матеріалах справи, відсутні відомості щодо сплати певних сум в рахунок погашення заборгованості за цим договором відповідачем ОСОБА_1, що в свою чергу свідчить про відсутність підстав для можливого переривання перебігу строку позовної давності.

Згідно ч. 1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено. Оскільки є всі підстави для відмови у задоволенні позовних вимог позивача в повному обсязі, тому й не підлягають стягненню з відповідача - ОСОБА_1 на користь ПАТ «Приватбанк» понесені судові витрати у сумі 1218 грн.

Керуючись ст.10,60, 212-215 ЦПК України, суд,

ВИРІШИВ :

У задоволенні позовних вимог Публічного акціонерного товариства «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, від 15.05.2006р. за № ZPC0RX00090190 у розмірі 62821,91 грн. та судових витрат у розмірі 1218 грн. відмовити у звязку зі спливом строків позовної давності.

На рішення суду протягом 10 днів може бути подана апеляційна скарга до апеляційного суду Запорізької області.

СУДДЯ: