Справа № 750/8894/15-ц Провадження № 22-ц/795/346/2016 Категорія -цивільнаГоловуючий у I інстанції -Логвіна Т. В. Доповідач - Скрипка А. А.
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 березня 2016 року м. Чернігів

АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРНІГІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ у складі:

головуючого - суддіСкрипки А.А.
суддів:Хромець Н.С., Шевченка В.М.
при секретарі:Шевченко М.О.
за участю:представника ОСОБА_5-ОСОБА_6; ОСОБА_7, ОСОБА_8, представника позивача- ОСОБА_9

розглянув у відкритому судовому засіданні у приміщенні суду цивільну справу за апеляційними скаргами: ОСОБА_5, ОСОБА_7 на рішення Деснянського районного суду м. Чернігова від 18 грудня 2015року у справі за позовом публічного акціонерного товариства „Облтеплокомуненерго" до ОСОБА_5, ОСОБА_7, ОСОБА_10, ОСОБА_8 про стягнення заборгованості,

в с т а н о в и в:

Рішенням Деснянського районного суду м.Чернігова від 18.12.2015року вимоги позову ПАТ ''Облтеплокомуненерго" задоволено. Судом стягнуто солідарно з ОСОБА_5, ОСОБА_7, ОСОБА_10, ОСОБА_8 на користь ПАТ ''Облтеплокомуненерго" заборгованість за послуги з централізованого опалення та послуги з централізованого постачання гарячої води в сумі 13 681грн. 05коп. Судом стягнуто з ОСОБА_5, ОСОБА_7, ОСОБА_10, ОСОБА_8 на користь ПАТ ''Облтеплокомуненерго" судовий збір в сумі по 60 грн. 90 коп. з кожного.

В апеляційній скарзі ОСОБА_5 просить рішення суду першої інстанції скасувати, стягнути на її користь з позивача понесені нею судові витрати. Доводи апеляційної скарги зазначають, що оскаржуване рішення суду не відповідає нормам матеріального і процесуального права, а також фактичним обставинам справи. ОСОБА_5 вказує, що з травня 2012 року вона не проживає в АДРЕСА_4, про що в письмовому вигляді повідомляла позивача. За даних обставин ОСОБА_5 вважає, що вона не повинна оплачувати послуги, які надає ПАТ ''Облтеплокомуненерго", оскільки вказаних послуг вона не отримує. Також ОСОБА_5 зазначає, що за адресою: АДРЕСА_1 вона зареєстрована лише з 13.07.2013року. ОСОБА_5 вважає, що належним відповідачем по справі є ОСОБА_8, яка мешкає за адресою надання послуг позивачем, в квартирі АДРЕСА_2, а ОСОБА_5 є неналежним відповідачем по справі, проте, суд першої інстанції не розглянув клопотання ОСОБА_5 щодо заміни неналежного відповідача. ОСОБА_5 вказує, що ПАТ ''Облтеплокомуненерго" не укладало з нею договір щодо надання послуг, що є обов'язком надавача послуг, тому стягнення суми заборгованості за надані послуги є безпідставним.

В апеляційній скарзі ОСОБА_7 просить скасувати рішення Деснянського районного суду м. Чернігова від 18.12.2015року, стягнути на його користь з позивача понесені ним судові витрати. Доводи апеляційної скарги зазначають, що оскаржуване рішення суду не відповідає нормам матеріального і процесуального права, а також фактичним обставинам справи. ОСОБА_7 вказує, що з 2012 року він не проживає в АДРЕСА_4, він не є власником вказаної квартири, послуг теплопостачання від позивача не отримує. ОСОБА_7 зазначає, що договору про надання житлово-комунальних послуг ПАТ ''Облтеплокомуненерго" з ним не укладало, чим порушено статті 19,20,21 Закону України ''Про житлово-комунальні послуги''. Оскільки позивач не укладає з ним договору про надання послуг, що є обов'язковим, ОСОБА_7 вважає, що стягнення суми заборгованості за надані послуги є необґрунтованим.

В судове засідання апеляційного суду ОСОБА_5, ОСОБА_10, належним чином повідомлені про час і місце судового розгляду даної справи (а.с.129,140,141), не з'явились. Відповідно до приписів ч.2 статті 305 ЦПК України, неявка сторін або інших осіб, які беруть участь у справі, належним чином повідомлених про час і місце розгляду справи, не перешкоджає розглядові справи.

Вислухавши суддю-доповідача, пояснення учасників судового розгляду, дослідивши матеріали справи, перевіривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд на підставі приписів статті 308 ЦПК України приходить до висновку, що апеляційні скарги підлягають відхиленню, а оскаржуване рішення суду першої інстанції,-залишенню без змін, виходячи з наступного.

Відповідно до п.6 ч.1 статті 3 Цивільного кодексу України загальними засадами цивільного законодавства є справедливість, добросовісність та розумність.

Задовольняючи заявлені позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що вони є обґрунтованими та такими, що знайшли своє підтвердження в ході судового розгляду даної справи, оскільки підтверджені відповідними доказами. Апеляційний суд погоджується з вірним по суті висновком суду першої інстанції, оскільки вказаний висновок узгоджується з фактичними обставинами справи та нормами матеріального права, які регламентують спірні правовідносини. Доводи апеляційних скарг щодо необґрунтованості висновків суду першої інстанції та їх невідповідності нормам матеріального права не знайшли свого підтвердження в ході апеляційного розгляду даної справи.

В ході судового розгляду даної справи встановлено і вказані обставини підтверджується матеріалами справи, що за відомостями адресно-довідкового підрозділу УДМС України в Чернігівській області за адресою: АДРЕСА_1 є зареєстрованими: ОСОБА_5, з 13.07.2013року (а.с.16), ОСОБА_7, з 16.11.1995року (а.с.17), ОСОБА_10, з 16.11.1995року (а.с.18), ОСОБА_8, з 04.12.2012року (а.с.24).

Як вбачається з інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна щодо об'єкта нерухомого майна (а.с.51), ОСОБА_5 є власником 1/2 частини квартири АДРЕСА_3, дата прийняття рішення про державну реєстрацію: 21.04.2009рік, дата внесення запису: 21.04.2009 рік. З вказаної довідки також вбачається (а.с.51,зворт), що ОСОБА_8 є власником 1/2частини вказаної квартири.

Згідно з довідкою №163 від 25.02.2015року (а.с.31), виданою головою вуличного комітету №37 ОСОБА_7, за адресою: АДРЕСА_5 без реєстрації з 03.07.2012року проживають ОСОБА_5, ОСОБА_7, ОСОБА_10

Як вбачається з вимог заявленого позову (а.с.3-4), позивач просив стягнути на свою користь в солідарному порядку з відповідачів заборгованість за послуги з централізованого опалення та послуги з централізованого постачання гарячої води в сумі 13681грн. 05коп. за період з 01.05.2012року по 31.07.2015року, що підтверджується відповідним розрахунком (а.с.5).

Згідно ухвали Деснянського районного суду м.Чернігова від 11.08.2015року (а.с.6), заяви ОСОБА_7 та ОСОБА_5 про скасування судового наказу задоволено, скасовано судовий наказ № 750/6025/15-ц, виданий 09.07.2015року про солідарне стягнення з ОСОБА_5, ОСОБА_7, ОСОБА_10, ОСОБА_8 на користь ПАТ ''Облтеплокомуненерго'' 11251грн. 14коп. заборгованості за теплову енергію за період з 01.05.2012 року по 28.02.2015року, а також судовий збір в розмірі по 30 грн.45коп. з кожного.

Задовольняючи вимоги заявленого позову, суд першої інстанції зазначив в оскаржуваному рішенні від 18.12.2015року, що в порушення вимог чинного законодавства відповідачі не здійснюють оплату наданих послуг з централізованого опалення та послуг з централізованого постачання гарячої води, в результаті чого виникла заборгованість в сумі 13 681грн. 05коп. за період з 01.05.2012року по 31.07.2015року, яка і підлягає стягненню з відповідачів на користь позивача в солідарному порядку.

Доводи апеляційних скарг щодо необґрунтованості вказаного висновку суду першої інстанції та його невідповідності нормам матеріального права не спростовують вірного по суті висновку суду першої інстанції, з наступних підстав.

На підставі пункту 4 статті 19 Закону України ''Про житлово-комунальні послуги'', публічне акціонерне товариство ''Облтеплокомуненерго'' є виконавцем послуг з централізованого опалення та послуг з централізованого постачання гарячої води для суб'єктів усіх форм власності, у томі числі, і за адресою: АДРЕСА_9

Відповідно до ч.6 статті 19 Закону України ''Про теплопостачання'', споживач повинен щомісячно здійснювати оплату теплопостачальній організації за фактично отриману теплову енергію.

Вказаний обов'язок споживача теплової енергії регламентовано також приписами п.5 ч.3 статті 20 Закону України ''Про житлово-комунальні послуги'', відповідно до якого споживач зобов'язаний оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом.

Згідно з п.7 Правил користування приміщеннями житлових будинків і гуртожитків, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 08.10.1992року №572 (в редакції постанови Кабінету Міністрів України від 24.01.2006року №45), власник, наймач (орендар) квартири зобов'язаний оплачувати надані житлово-комунальні послуги.

Пунктом 18 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 21.07.2005року №630, визначено, що розрахунковим періодом для оплати відповідних послуг є календарний місяць; плата за послуги вноситься не пізніше 20 числа місяця, що настає за розрахунковим.

Приймаючи до уваги наведене та фактичні обставини справи, апеляційний суд приходить до висновку, що висновки суду першої інстанції щодо задоволення вимог заявленого позову є такими, що узгоджуються з фактичними обставинами справи та нормами матеріального права, які регламентують спірні правовідносини.

Доводи апеляційної скарги ОСОБА_5 відносно того, що з травня 2012 року вона не проживає в АДРЕСА_6, і за даних обставин вона не повинна оплачувати послуги ПАТ ''Облтеплокомуненерго'', оскільки не є належним відповідачем по справі, не можуть бути підставою для скасування вірного по суті висновку суду першої інстанції, з наступних підстав. На підставі пункту 4 статті 19 Закону України ''Про житлово-комунальні послуги'', публічне акціонерне товариство ''Облтеплокомуненерго'' є виконавцем послуг з централізованого опалення та послуг з централізованого постачання гарячої води для суб'єктів усіх форм власності, у томі числі, і за АДРЕСА_7

Як вбачається з інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна щодо об'єкта нерухомого майна (а.с.51), ОСОБА_5 є власником 1/2 частини квартири АДРЕСА_3, дата прийняття рішення про державну реєстрацію: 21.04.2009рік, дата внесення запису: 21.04.2009 рік. Також ОСОБА_5 є зареєстрованою у вказаній квартирі з 13.07.2013року (а.с.16). Виходячи з наведеного, а також з правового аналізу положень статей 319, 360 ЦК України, відповідач ОСОБА_5, як співвласник квартири, зобов'язана утримувати майно, що їй належить та брати участь у витратах на управління, утримання та збереження спільного майна.

В доводах апеляційної скарги ОСОБА_5 не погоджується з розрахунком заборгованості за послуги з теплопостачання, проведеного позивачем. Вказані доводи не можуть бути підставою для скасування рішення суду першої інстанції, оскільки вказаний розрахунок заборгованості ОСОБА_5 в ході судового розгляду даної справи не спростовано належними та допустимими доказами, в розумінні статей 58,59 ЦПК України. Відповідно до приписів ч.1 статті 60 ЦПК України, яка регламентує обов'язки доказування і подання доказів, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень; доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Доводи апеляційної скарги ОСОБА_7 відносно того, що з травня 2012 року він не проживає в АДРЕСА_8 і за даних обставин він не повинен оплачувати послуги ПАТ ''Облтеплокомуненерго'', не можуть бути підставою для скасування оскаржуваного рішення суду першої інстанції, з наступних підстав. Згідно матеріалів справи, за відомостями адресно-довідкового підрозділу УДМС України в Чернігівській області за адресою: АДРЕСА_1 ОСОБА_7 є зареєстрованим з 16.11.1995року (а.с.17). Відповідно до ч.6 статті 19 Закону України ''Про теплопостачання'', споживач повинен щомісячно здійснювати оплату теплопостачальній організації за фактично отриману теплову енергію. Вказаний обов'язок споживача теплової енергії регламентовано також приписами п.5 ч.3 статті 20 Закону України ''Про житлово-комунальні послуги'', відповідно до якого споживач зобов'язаний оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Необхідно зазначити, що як встановлено п.6 ч.1 статті 20 Закону України ''Про житлово-комунальні послуги'', споживач має право на несплату вартості житлово-комунальних послуг за період тимчасової відсутності споживача та/або членів його сім'ї при відповідному документальному оформленні. Разом з тим, ОСОБА_7 не представлено суду належних та допустимих доказів щодо його звернення до позивача з даного приводу в порядку, визначеному чинним законодавством, в тому числі, і п.29 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 21.07.2005року № 630.

Доводи апеляційних скарг ОСОБА_5, ОСОБА_7 відносно того, що позивач не укладав з ними відповідного договору щодо надання послуг, не можуть бути підставою для відмови в задоволенні вимог заявленого позову, з наступних підстав. Наявність чи відсутність письмового договору між постачальником послуг та споживачем не впливає на обов'язок споживача оплачувати вартість наданих та відповідно, спожитих послуг. Вказаний висновок суду першої інстанції узгоджується з приписами статті 19 Закону України „Про теплопостачання", згідно з якою споживач повинен щомісячно здійснювати оплату теплопостачальній організації за спожиту теплову енергію. Відсутність письмового договору не є підставою для звільнення відповідача від сплати коштів за надані послуги. Відповідно до п.5 ч.3 статті 20 Закону України ''Про житлово-комунальні послуги'', на споживача покладається обов'язок оплачувати житлово-комунальні послуги. Відповідно до ч.1 статті 11 Цивільного кодексу України, цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки. Виходячи з правового аналізу вказаних норм права, необхідно зазначити, що відсутність договору між сторонами щодо послуг у сфері теплопостачання не є підставою для звільнення відповідачів від сплати коштів за фактично отримані послуги у сфері теплопостачання.

Враховуючи вищенаведене, доводи апеляційних скарг не містять в собі підстав для скасування оскаржуваного рішення суду першої інстанції, ухваленого на основі з'ясованих обставин, на які сторони посилалися як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Керуючись статтями: 303, 304, 307, 308, 313, 314, 315, 317, 319 ЦПК України, апеляційний суд,

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_5 відхилити.

Апеляційну скаргу ОСОБА_7 відхилити.

Рішення Деснянського районного суду м.Чернігова від 18 грудня 2015 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий:Судді: