Справа № 180/1561/16-ц
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
07 жовтня 2016 року Марганецький міський суд Дніпропетровської області в складі:
головуючої судді - БЕСПАЛЬОК О.А.
при секретарі - ГАНОЧЕНКО Л.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду у місті Марганці цивільну справу за позовом
ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення грошових коштів за договором позики,
ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення грошових коштів за договором позики.
В обґрунтування позову покликається на те, що 07 квітня 2014 року позичив ОСОБА_2 грошові кошти у розмірі 8.000 грн., про що складено відповідну розписку, в які визначено також й те, що останній зобовязаний повернути суму позики й відсотки у розмірі 2.000 грн. до квітня 2016 року. Однак по спливу вказаного строку відповідач грошових коштів не повернув, у звязку з чим змушений звернутися до суду з позовом, в якому просить стягнути 8.000 грн. суми позики, 2.000 відсотків, 723 грн. 3% річних та судові витрати.
Позивач в судове засідання не зявився, подав суду заяву про розгляд справи у його відсутності, надав згоду на винесення заочного рішення.
Відповідач у судове засідання не зявився, хоча про день, час та місце судового розгляду був повідомлені судом належно та вчасно, у звязку з чим суд вважає можливим розгляд справи у його відсутності за наявними у справі доказами з постановленням заочного рішення, відповідно до вимог ст. 224 ЦПК України, з наданої згоди позивача.
На підставі ч.2 ст. 197 ЦПК України, у зв'язку з неявкою всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного.
Згідно ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти, а позичальник зобовязується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики).
Відповідно до ч.2 ст. 1047 ЦК України на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми.
У відповідності до ч.1 ст. 1049 ЦК України, позичальник зобовязаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором.
Як вбачається з договору позики від 07 квітня 2014 року, відповідач позичив у позивача 8.000 грн., терміном по квітень 2016 року (а.с.12).
Відповідно до висновку Верховного Суду України, викладеного у справі № 6-24ц12 від 25 квітня 2012 року оригінал розписки свідчить про існування невиконаного зобовязання.
Судом встановлено, що відповідач не повернув позичальнику зазначених коштів у визначений договором строк, позивачем до суду надано оригінал розписки, що свідчить про наявність невиконаного грошового зобовязання, тому, позов в частині стягнення з ОСОБА_2 суми позики у розмірі 8.000 грн., підлягає задоволенню.
Відповідно до ст. 1048 Цивільного кодексу України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюється договором.
Згідно Постанови ВСУ від 02 липня 2014 року у справі № 6-36цс14, якщо договір позики є безоплатним (безпроцентним) у розумінні ч.2 ст. 1048 ЦК України, позичальник зобовязаний сплатити винагороду (проценти за користування позикою) й у випадку, коли таким договором не передбачено право позикодавця на одержання від позичальника процентів від суми позики.
Тому, підставною є вимога позивача про стягнення з відповідача 2.000 грн. процентів за договором позики.
Відповідно до ч.2 ст. 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобовязання, на вимогу кредитора зобовязаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.
Враховуючи вищенаведене, суд приходить до висновку про підставність і обгрунтовність вимог позивача щодо стягнення з відповідача 105 грн. 21 коп. 3% річних (10.000 грн. заборгованість Х 3 Х 128 днів прострочення / 365 днів / 100), а не як просить позивач 723 грн.
Згідно ч.1 ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати, тому, з відповідача слід стягнути на користь позивача сплачені ним при зверненні до суду 551 грн. 20 коп. судового збору.
Керуючись ст. ст. 10, 11, 88, 209, 212, 214-215, 224-226, 218 ЦПК України, на підставі ст. ст. 625, 1046-1049 ЦК України, суд
Позов ОСОБА_1 задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 8.000 грн. основного боргу, 2.000 грн. процентів за користування коштами, 105 грн. 21 коп. 3% річних, 551 грн. 20 коп. судового збору, а всього 10.656 грн. 41 коп.
Рішення набирає законної сили після закінчення строку на апеляційне оскарження.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом 10 днів після проголошення через Марганецький міський суд до Апеляційного суду Дніпропетровської області.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом десяти днів з дня отримання його копії.

СУДДЯ О.А.БЕСПАЛЬОК

Оригінал рішення.