УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 червня 2016 року м. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючогоКузнєцова В.О.,
суддів: Ізмайлової Т.Л.,Кадєтової О.В.,
Мостової Г.І.,Наумчука М.І.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Вердикт Фінанс» до ОСОБА_6 про звернення стягнення, за касаційною скаргою товариства з обмеженою відповідальністю «Вердикт Фінанс» на рішення апеляційного суду Тернопільської області від 31 серпня 2015 року,

в с т а н о в и л а:

У вересні 2014 року ТОВ «Вердикт Фінанс» звернулося до суду із зазначеним позовом, посилаючись на те, що ОСОБА_6 05 лютого 2007 року отримав у АКІБ «УкрСиббанк» (правонаступником якого є ПАТ «УкрСиббанк») кредит на споживчі цілі - придбання автомобіля, у розмірі 10 000,00 доларів США, що еквівалентно 50 500,00 грн за курсом НБУ на день укладення кредитного договору № 00, строком до 04 лютого 2014 року, зі сплатою 12,5 % річних та зі сплатою щомісячних платежів у сумі 119,05 доларів США.

У забезпечення виконання зазначеного вище кредитного договору сторони уклали договір застави автомобіля марки «Renault», модель «Kangoo», 2006 року випуску, номер кузова НОМЕР_1, д.н.з. НОМЕР_2, вартість якого оцінили у 89 780,00 грн.

20 квітня 2012 року ПАТ «УкрСиббанк» уклав договір факторингу з ТОВ «Кредекс Фінанс» № 05/12, відповідно до якого банк відступив на користь товариства право вимоги за кредитним договором від 05 лютого 2007 року № 00. У той же день між ТОВ «Кредекс Фінанс» та ТОВ «Вердикт Фінанс» укладено договір факторингу №05/12-КВ.

Позивач зазначав, що у зв'язку з неналежним виконанням ОСОБА_6 своїх зобов'язань за кредитним договором, станом на 05 листопада 2013 року у нього утворилась заборгованість на загальну суму 41 897,22 грн, яка складається із: заборгованості за кредитом - 31 355,48 грн, заборгованості зі сплати процентів, нарахованих на дату відступлення права вимоги - 3 370,42 грн, заборгованості зі сплати процентів, нарахованих на дату подачі позову - 6 151,37 грн, пені - 79,31 грн, трьох процентів річних від простроченої суми - 940,00 грн.

На підставі наведеного ТОВ «Кредекс Фінанс» просило в рахунок погашення заборгованості в розмірі 41 897,22 грн за кредитним договором від 05 лютого 2007 року № 00, укладеним між відповідачем та АКІБ «УкрСиббанк», звернути стягнення на користь ТОВ «Кредекс Фінанс» на заставне майно автомобіль марки «Renault», модель «Kangoo», 2006 року випуску номер кузова НОМЕР_1, д.н.з. НОМЕР_2, який належить відповідачу, шляхом продажу вказаного автомобіля від імені товариства, надати право ТОВ «Вердикт Фінанс» підписати від імені ОСОБА_6 договір купівлі-продажу, витребувати у відповідача зазначений вище автомобіль з комплектом ключів, свідоцтво про реєстрацію вказаного автомобіля та номерні знаки і передати їх товариству, надати право ТОВ «Вердикт Фінанс» повноваження на вчинення від імені ОСОБА_6 всіх необхідних дій для зняття вказаного автомобіля з обліку за місцем звернення в одному з центрів надання послуг, пов'язаних з використанням автотранспортних засобів.

Заочним рішенням Збаразького районного суду Тернопільської області від 16 вересня 2014 року позов ТОВ «Вердикт Фінанс» задоволено.

В рахунок погашення заборгованості за кредитним договором № від 05 лютого 2007 року звернути стягнення на предмет застави - вантажопасажирський автомобіль марки «Renault», модель «Kangoo», 2006 року випуску, номер кузова НОМЕР_1, д.н.з. НОМЕР_2, який належать ОСОБА_6, шляхом продажу вказаного автомобіля та укладення від імені ОСОБА_6 ТОВ «Вердикт Фінанс» договору купівлі-продажу з іншою особою-покупцем.

Надано право ТОВ «Вердикт Фінанс» підписувати від імені ОСОБА_6 договір купівлі-продажу вказаного автомобіля під час його укладення з іншою особою покупцем.

Витребувано у ОСОБА_6 зазначений вище автомобіль, комплект ключів від зазначеного автомобіля, свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_3 виданого 03 лютого 2007 року Тернопільським МРЕВ, номерні знаки НОМЕР_2 та передати їх у володіння ТОВ «Вердикт Фінанс».

Надано ТОВ «Вердикт Фінанс» право вчиняти від імені ОСОБА_6 усі дії необхідні, для зняття вказаного автомобіля з обліку за місцем звернення, в тому числі повноважень на звернення із письмовою заявою на зняття з обліку, про видачу нового свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу замість втраченого або викраденого, на отримання акта огляду автомобіля, нового свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу, на підпис зазначених заяв, на пред'явлення вказаного автомобіля до огляду.

Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Рішенням апеляційного суду Тернопільської області від 31 серпня 2015 року рішення суду першої інстанції скасовано та ухвалено нове рішення, яким у задоволенні позову ТОВ «Вердикт Фінанс» відмовлено.

У касаційній скарзі ТОВ «Вердикт Фінанс» просить скасувати рішення апеляційного суду Тернопільської області від 31 серпня 2015 року та залишити в силі заочне рішення Збаразького районного суду Тернопільської області від 16 вересня 2014 року, мотивуючи свої вимоги порушенням судом апеляційної інстанції норм процесуального права і неправильним застосуванням норм матеріального права.

Обговоривши доводи касаційної скарги, перевіривши матеріали справи, колегія суддів Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ дійшла висновку, що касаційна скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з того, що між АКІБ «УкрСиббанк» та ОСОБА_6 було укладено кредитний договір, у забезпечення якого між сторонами укладено договір застави, на підставі договорів факторингу ТОВ «Вердикт Фінанс» набуло право вимоги за зазначеним вище кредитним договором, а у зв'язку з невиконанням позичальником своїх зобов'язань за кредитним договором позивач має право на задоволення своїх вимог за рахунок предмета застави. Наданий позивачем розрахунок заборгованості відповідачем спростовано не було.

Відмовляючи у задоволенні позову, апеляційний суд виходив з того, що позивач не набув права вимоги до відповідача, оскільки відповідно до умов договору факторингу № 05/12 ПАТ «УкрСиббанк» не надав фактору - ТОВ «Кредекс Фінанс», права відступлення вимоги третім особам, а також з того, що відповідача не було повідомлено належним чином про відступлення банком прав вимог ТОВ «Кредекс Фінанс».

Проте з такими висновками судів попередніх інстанцій погодитися не можна з огляду на наступне.

Судами встановлено, що 05 лютого 2007 року між ОСОБА_6 та АКІБ «УкрСиббанк» (правонаступником якого є ПАТ «УкрСиббанк») укладено кредитний договір № 00, відповідно до умов якого відповідач отримав кредит у розмірі 10 000,00 доларів США, що еквівалентно 50 500,00 грн за курсом НБУ на день укладення кредитного договору, зі строком повернення до 04 лютого 2014 року, зі сплатою 12,5 % річних.

У забезпечення виконання зазначеного вище кредитного договору сторони уклали договір застави автомобіля марки «Renault», модель «Kangoo», 2006 року випуску, номер кузова НОМЕР_1, д.н.з. НОМЕР_2, вартість якого оцінили у 89 780,00 грн.

20 квітня 2012 року ПАТ «УкрСиббанк» уклав договір факторингу з ТОВ «Кредекс Фінанс» № 05/12, відповідно до якого банк відступив на користь товариства право вимоги за кредитним договором від 05 лютого 2007 року № 00. У той же день між ТОВ «Кредекс Фінанс» та ТОВ «Вердикт Фінанс» укладено договір факторингу №05/12-КВ.

Відповідно до ст. 1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов'язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов'язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Клієнт може відступити факторові свою грошову вимогу до боржника з метою забезпечення виконання зобов'язання клієнта перед фактором.

Згідно статті 1083 ЦК України наступне відступлення права грошової вимоги третій особі не допускається, якщо інше не встановлено договором факторингу.

Якщо договором факторингу допускається наступне відступлення права грошової вимоги, воно здійснюється відповідно до положень цієї глави.

Відповідно до п. 2.7 договору факторингу №05/12 від 20 квітня 2014 року, укладеного між ПАТ «УкрСиббанк» та ТОВ «Кредекс Фінанс», що подальше відступлення (чи інше відчуження, включаючи заставу) Фактором Прав вимогами за кредитами (в повному обсязі або частково) будь-яким третім особам допускається відповідно до положень законодавства України. Для уникнення сумнівів, запевнення Клієнта у цьому Договорі надаються виключно на користь Фактора і не можуть бути передані будь-яким третім особам.

Аналогічні положення містяться у п. 2.6 договору факторингу №05/12-КВ укладеного між ТОВ «Кредекс Фінанс» та ТОВ «Вердикт Фінанс».

Наведене свідчить про те, що суд апеляційної інстанції дійшов до безпідставного висновку, що позивач не набув права вимоги до відповідача, оскільки зазначене спростовується зазначеними договорами факторингу.

Крім того, суд апеляційної інстанції не врахував наступного.

Частинами 2, 3 статті 303 ЦПК України передбачено, що апеляційний суд досліджує докази, які судом першої інстанції були досліджені з порушенням встановленого порядку або в дослідженні яких було неправомірно відмовлено, а також нові докази, неподання яких до суду першої інстанції було зумовлено поважними причинами. Апеляційний суд не обмежений доводами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права, які є обов'язковою підставою для скасування рішення.

Як вбачається з роз'яснень, викладених у п. 14 постанови Пленуму Верховного Суду від 24 жовтня 2008 року № 12 «Про судову практику розгляду цивільних справ в апеляційному порядку», що відповідно до статті 303 ЦПК апеляційний суд при перевірці законності й обґрунтованості рішення суду першої інстанції не має права виходити як за межі доводів апеляційної скарги, так і за межі вимог, заявлених у суді першої інстанції, крім випадків, передбачених частинами третьою та четвертою цієї статті.

За змістом пункту 6 частини третьої статті 295, частини другої статті 303 та пункту 1 частини першої статті 309 ЦПК апеляційний суд може встановлювати нові обставини, якщо їх наявність підтверджується новими доказами, що мають значення для справи (з урахуванням положень про належність і допустимість доказів), які особа не мала можливості подати до суду першої інстанції з поважних причин, доведених нею, або які неправомірно не були цим судом прийняті та досліджені, або доказами, які судом першої інстанції досліджувались із порушенням установленого порядку.

У разі надання для дослідження нових доказів, які з поважних причин не були подані до суду першої інстанції, інші особи, які беруть участь у справі, мають право висловити свою думку щодо цих доказів як у запереченні на апеляційну скаргу, так і в засіданні суду апеляційної інстанції.

Про прийняття та дослідження нових доказів, як і відмову в їх прийнятті, апеляційний суд зобов'язаний мотивувати свій висновок в ухвалі при обговоренні заявленого клопотання (частина друга статті 208, частина перша статті 212, частина перша статті 304 ЦПК).

Дослідження нових доказів провадиться, зокрема, у таких випадках: якщо докази існували на час розгляду справи судом першої інстанції, але особа, яка їх подає до апеляційного суду, з поважних причин не знала й не могла знати про їх існування; докази існували на час розгляду справи в суді першої інстанції і учасник процесу знав про них, однак з об'єктивних причин не міг подати їх до суду; додаткові докази, які витребовувалися раніше, з'явилися після ухвалення рішення судом першої інстанції; суд першої інстанції неправомірно виключив із судового розгляду подані учасником процесу докази, що могли мати значення для вирішення справи; суд першої інстанції необґрунтовано відмовив учаснику процесу в дослідженні доказів, що могли мати значення для вирішення справи (необґрунтовано відмовив у призначенні експертизи, витребуванні доказів, якщо їх подання до суду для нього становило певні труднощі тощо); наявні інші поважні причини для їх неподання до суду першої інстанції у випадку відсутності умислу чи недбалості особи, яка їх подає, або вони не досліджені судом унаслідок інших процесуальних порушень.

Під час перегляду справи суд апеляційної інстанції питання про прийняття та дослідження нових доказів належним чином не мотивував, та прийняв їх до уваги з порушенням порядку встановленим цивільним процесуальним кодексом.

Разом з тим не може залишатися в силі рішення районного суд з огляду на таке.

Загальними вимогами процесуального права, закріпленими у статтях 57-60, 131-132, 137, 177, 179, 185, 194, 212-215 ЦПК України, визначено обов'язковість установлення судом під час вирішення спору обставин, що мають значення для справи, надання їм юридичної оцінки, а також оцінки всіх доказів, із яких суд виходив при вирішенні позову (дослідження обґрунтованості, наявності доказів, що їх підтверджують).

Вирішуючи спір та ухвалюючи рішення про задоволення позову шляхом продажу автомобіля та укладення від імені ОСОБА_6 ТОВ «Вердикт Фінанс» договору купівлі-продажу з іншою особою-покупцем, із наданням права останньому підписувати від імені ОСОБА_6 договір купівлі-продажу вказаного автомобіля під час його укладення з іншою особою покупцем суд першої інстанції, у порушення вимог ст.ст. 213-214 ЦПК України не врахував порядок звернення визначений договором застави, а саме п. 5.4 договору.

Також суд першої інстанції у порушення наведених норм процесуального права не з'ясував та не встановив всі фактичні обставини справи, належним чином не дослідив умови договору факторингу, укладеного між банком та фактором ТОВ «Кредекс Фінанс», не з'ясував чи містить указаний договір умови щодо відступлення права вимоги за кредитним договором на користь третіх осіб та не встановив період за який підлягає стягненню заборгованість за кредитним договором.

Відповідно до ст. 335 ЦПК України суд не обмежений доводами касаційної скарги, якщо під час розгляду справи буде виявлено неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права, які є обов'язковою підставою для скасування рішення.

Згідно із ч. 2 ст. 338 ЦПК України підставою для скасування судових рішень судів першої та (або) апеляційної інстанцій і направлення справи на новий судовий розгляд є порушення норм процесуального права, що унеможливили встановлення фактичних обставин, що мають значення для правильного вирішення справи.

Таким чином, неповно з'ясувавши дійсні обставини справи, не давши належної оцінки доказам, суди попередніх інстанцій допустили порушення норм процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи та відповідно до ч. 2 ст. 338 ЦПК України є підставою для скасування ухвалених рішень судів в частині первісних позовних вимог із передачею справи в цій частині на новий розгляд до суду першої інстанції.

Керуючись ст. ст. 335, 336, 338 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю «Вердикт Фінанс» задовольнити частково.

Заочне рішення Збаразького районного суду Тернопільської області від 16 вересня 2014 року та рішення апеляційного суду Тернопільської області від 31 серпня 2015 рокускасувати, справу передати на новий розгляд до суду першої інстанції.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий Судді:В.О. Кузнєцов Т.Л. Ізмайлова
О.В. Кадєтова Г.І. Мостова
М.І. Наумчук