Центральний районний суд м. Миколаєва
__________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 травня 2016 р. м. Миколаїв

Центральний районний суд м. Миколаєва у складі:

головуючого судді Гуденко О.А.,

при секретарі Гудковій Є. С.,

за участю представника позивача ОСОБА_1С, відповідачки ОСОБА_2М, та її представника ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Миколаєві цивільну справу за позовом ОСОБА_3, ОСОБА_4 до ОСОБА_5, ОСОБА_2, ОСОБА_6 про усунення перешкод в користуванні власністю,

В С Т А Н О В И В:

23 вересня 2014 року позивачі звернулись до Центрального районного суду м. Миколаєва з позовом, в якому просять зобовязати відповідачів зняти деревяний щит з вікна кімнати № 5 квартири АДРЕСА_1; зобовязати ОСОБА_5 знести самовільно збудовану веранду на вході в квартиру АДРЕСА_2.

В судовому засіданні 21 жовтня 2014 року до участі у справі були залучені ОСОБА_2 та ОСОБА_6 в якості співвідповідачів.

Ухвалою суду від 21 квітня 2016 року було відновлено провадження у справі, оскільки призначена по справі судова будівельно-технічна експертиза не була проведена.

Представник позивачів в судовому засіданні підтримав позовні вимоги з викладених в позові підстав.

Відповідачка ОСОБА_2 та представник відповідачів в судовому засіданні проти задоволення позову заперечували з тих підстав, що прибудова не є самовільною, вона входила ще в технічний план квартири при приватизації та її площа входила до площі, що приватизована відповідачами в установленому законом порядку. Щодо дерев'яного щиту заперечували з тих підстав, що по-перше позивачами не доведен, що цей щит поставлений саме ними, а по-друге кімната є самовільно переобладнаною в житлову кімнату, вікно там взагалі не було передбачено. До того ж, вікно виходить на їх веранду і якщо воно буде відкрите, то це може зашкодить їх користуванню квартирою.

Вислухавши пояснення сторін та їх представників, дослідивши матеріали справи, судом встановлені наступні факти та відповідні ним правовідносини.

Як вбачається із матеріалів справи, ОСОБА_3О, та ОСОБА_4 є власниками квартири АДРЕСА_3 на підставі Договору купівлі-продажу від 20 травня 2011 року. В договорі зазначено, що квартира є трикімнатною , житловою площею 41,30 кв.м., загальною площею 66 кв.м.

Як вбачається з технічного паспорту на вказану квартиру приміщення № 5 є житловою кімнатою, площею 7,4 кв.м. Також є ще дві житлові кімнати, площею 18 кв.м. та 15,9 кв.м., кухня 9,4 кв.м., санвузлу та двох коридорів.

Відповідачі є власниками квартири АДРЕСА_4 на підставі Свідоцтва про право власності на житло від 01 жовтня 2002 року по 1/3 частки кожний. В Свідоцтві зазначено, що квартира є загальною площею 56,9 кв.м.

Як вбачається з технічного паспорту на вказану квартиру вона є трикімнатною, а а також складається з кухні, вбиральні, двох коридорів, площею 0,8 кв.м. та 1,1 кв.м., а також тамбуру 3,4 кв.м.

Як не заперечували сторони в судовому засіданні , вікно кімнати № 5 квартири № 8 за цією адресою виходить у тамбур квартири № 9 відповідачів і вони дійсно закрили це вікно дерев'яним щитом з боку тамбуру, щоб запобігти можливому доступу до цих приміщень сусідів.

При цьому суд не може взяти до уваги посилання представника відповідачів на рішення апеляційного суду Миколаївської області від 13 лютого 2015 року , оскільки ним хоча і скасоване рішення Центрального районного суду м. Миколаєва від 29 квітня 2005 року, яким було визнано за ОСОБА_7М, (правопопередник позивачів) право власності на самовільно зведену прибудову до квартири АДРЕСА_5. Проте підставами для скасування рішення суду стали відсутність наявності спору про право, адже в матеріалах цивільної справи були відсутні докази на підтвердження того, що Миколаївська міська рада відповіла у оформленні ОСОБА_7 в установленому законом порядку переобладнання квартири та прибудови до неї , а також суд не перевірив, чи порушуються права інших співвласників будинку на користування спільною земельною ділянкою та прибудинковою територією внаслідок зведення прибудови.

Проте, як встановлено в судовому засіданні спірна кімната не є прибудовою, а входила до складу квартири № 8 та квартири № 7а, об'єднаних ОСОБА_7 ще в 1980-х роках.

Згідно ст. 391 ЦК України, власник має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Згідно положень ст. 391 ЦК України,власник, який має підстави передбачати можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню. Власник, права якого порушені, має право на відшкодування завданої йому майнової та моральної шкоди.

Як вбачається з листа ДУ Миколаївський обласний лабораторний центр Держсанепідемслужби України від 23 вересня 2015 року на виконання ухвали суду від 11.09.2015 року про забезпечення доказів щодо проведення вимірювань природного освітлення в кімнаті №5 квартири АДРЕСА_6 на місці було встановлено , що єдине вікно кімнати № 5 ззовні повністю закрито листом ДСП. Будь-яке природнє світло в приміщення через вікно не потрапляє. Враховуючи вимоги ДБН В.2.5-28-2006 Природне і штучне освітлення , ДСТУ Б В.2.2.-6-97 - проведення досліджень природнього освітлення у зазначеній кімнаті не є можливим.

За такого, оскільки в судовому засіданні знайшли своє підтвердження факт здійснення перешкод з боку відповідачів у користуванні позивачів житловими приміщеннями належної їм на праві власності квартири , оскільки єдине вікно кімнати № 5 ззовні повністю закрито листом ДСП, внаслідок чого будь-яке природне світло в приміщення через вікно не потрапляє.

Також судом встановлено, що визнали в минулих судових засіданнях відповідачі, а також підтверджується матеріалами справи, що вікно закрито ззовні - саме з середини приміщення тамбуру квартири відповідачів.

Отже, позовні вимоги позивачів в частині зобов'язання відповідачів зняти деревяний щит з вікна кімнати № 5 квартири АДРЕСА_1 - обгрунтовані та підлягають задоволенню.

Що стосується позовних вимог зобовязати відповідачів знести самовільно збудовану веранду на вході в квартиру АДРЕСА_2 то вони задоволенню не підлягають за безпідставністю.

По-перше , спірна веранда ( тамбур) не є самовільною забудовою.

По-друге, жодних доказів того, що їх права власника житлової квартири на користування власним майном дійсно порушені відповідачами при користуванні цієї прибудови тамбуру позивачі суду не надали. Їх вимоги грунтуються виключно на припущеннях, що виключає такий спосіб захисту на майбутнє.

У відповідності зі ст. 88 ЦПК України на користь позивачів підлягають стягненню судові витрати пропорційно до задоволених позовних вимог в рівних частках з кожного.

Керуючись ст. ст. 14, 209, 212-215 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_3, ОСОБА_4 задовольнити частково.

Зобовязати ОСОБА_5, ОСОБА_2, ОСОБА_6 зняти деревяний щит з вікна кімнати № 5, площею 7,4 кв.м., квартири АДРЕСА_1.

У задоволенні інших позовних вимог - відмовити.

Стягнути на користь ОСОБА_3, ОСОБА_4 з ОСОБА_5, ОСОБА_2, ОСОБА_6 по 81 грн. 20 коп. судового збору з кожного.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Миколаївської області через Центральний районний суд м. Миколаєва протягом 10 днів після проголошення рішення.

Суддя Гуденко О.А.