Справа пр. №2/756/5582/16
У Х В А Л А

30 вересня 2016 року м. Київ

Суддя Оболонського районного суду м. Києва Великохацька В.В., вирішуючи питання про відкриття провадження у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання угоди дійсною та визнання права власності, -

в с т а н о в и в:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду в порядку цивільного судочинства з позовом до відповідача ОСОБА_2 про визнання угоди дійсною та визнання права власності.

Суддя, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовну заяву слід залишити без руху з наступних підстав.

Відповідно до ч.1 ст.3 ЦПК України кожен має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Вимоги до форми та змісту позовної заяви встановлені ст.119 ЦПК України.

Відповідно до п.п.3,4,5,6 ч.2 ст.119 ЦПК України позовна заява повинна містити зміст позовних вимог; ціну позову щодо вимог майнового характеру; виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимог; зазначення доказів, що підтверджують кожну обставину, наявність підстав для звільнення від доказування.

Однак ОСОБА_1 вимоги, передбачені вказаними законодавчими нормами, не виконані.

Як вбачається зі змісту позовної заяви, позивач заявляє вимогу про за ним права власності на квартиру АДРЕСА_1, тобто вимогу майнового характеру. Проте позивачем не зазначено ціну позову щодо вимог майнового характеру.

У відповідності до п.2 ч.1 ст.80 ЦПК України ціна позову у позовах про визнання права власності на майно або його витребування визначається вартістю цього майна, тобто його дійсною вартістю.

Підпунктом а) п.12 постанови Пленуму Верховного Суду України від 22.12.1995 року №20 "Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності" визначено, що під дійсною вартістю майна розуміється грошова сума, за яку майно може бути продано в даному населеному пункті чи місцевості.

Відповідно до п.1) ч.2 ст.4 Закону України "Про судовий збір" судовий збір за подання до суду позовної заяви майнового характеру, яка подана фізичною особою, справляється у розмірі 1 відсоток ціни позову, але не менше 0,4 розміру мінімальної заробітної плати (551,20 грн.) та не більше 5 розмірів мінімальної заробітної плати (6890,00 грн.).

Оскільки позивачем заявляється вимога майнового характеру про визнання права власності на квартиру АДРЕСА_1, то ціна позову повинна визначатися, виходячи із дійсної вартості даного майна.

Слід також зазначити, що у позовній заяві ОСОБА_1 відсутні посилання на докази на підтвердження вартості спірної квартири. Зокрема, ним не надано жодних доказів на підтвердження дійсної вартості квартири на даний час (наприклад, звіту про оцінку вартості нерухомого майна тощо).

Згідно з ч.5 ст.119 ЦПК України до позовної заяви додається документ, що підтверджує сплату судового збору.

Як вбачається з позовної заяви, ОСОБА_1 заявляється як вимога немайнового характеру про визнання дійсним договору купівлі-продажу нерухомого майна, так і вимога майнового характеру про визнання права власності на квартиру.

Згідно п.12 Постанови Пленуму Вищого Спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №10 "Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах" від 17.10.2014 року передбачено, що у випадках об'єднання в одній заяві вимог як майнового, так і немайнового характеру судовий збір згідно з частиною третьою статті 6 Закону України №3674-VI підлягає сплаті за ставками, встановленими для позовів майнового характеру, так і за ставками, встановленими для позовних заяв зі спорів немайнового характеру. При цьому судовий збір може бути сплачений окремо за кожною вимогою або загальною сумою за всіма позовними вимогами.

ОСОБА_1 хоч і додає до позовної заяви оригінал квитанції про сплату судового збору за подання до суду позовної заяви в частині вимог немайнового характеру у розмірі 551,20 грн., однак, виходячи з того, що позивачем заявляється також вимога майнового характеру про визнання права власності на нерухоме майно, то судовий збір сплачений ним не в повному обсязі.

Таким чином, позивачеві слід надати докази сплати судового збору окремо за кожну з вимог майнового та немайнового характеру або загальною сумою за всіма позовними вимогами, враховуючи ставки судового збору, встановлені ч.2 ст.4 Закону України "Про судовий збір", а також враховуючи ціну позову, визначену на підставі дійсної вартості нерухомого майна, право власності на яке позивач просить суд визнати за ним.

Ч.1 ст.121 ЦПК України передбачає, що суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, передбачених ст.ст.119,120 ЦПК України, або не сплачено судовий збір, постановляє ухвалу, в якій зазначаються підстави залишення позовної заяви без руху, про що повідомляє позивача і надає йому строк для усунення недоліків.

На виконання зазначеної ухвали позивач повинен подати до суду позовну заяву в новій редакції відповідно до вимог ст.ст.119,120 ЦПК України, з урахуванням вимог про усунення недоліків, викладених в цій ухвалі.

Зважаючи на вищенаведене, керуючись ч.1 ст.121 ЦПК України, суддя, -

у х в а л и в:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання угоди дійсною та визнання права власності залишити без руху та надати позивачеві строк на усунення недоліків у термін до 10.10.2016 року, але не пізніше п'яти днів з дня отримання ним даної ухвали.

У випадку, якщо недоліки позовної заяви у визначений строк не будуть виправлені, позовна заява вважатиметься неподаною та буде повернута позивачеві.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя В.В. Великохацька