АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/774/1850/16 Справа № 175/4295/15-ц Головуючий у 1 й інстанції - Шабанов А. М. Доповідач - Демченко Е.Л.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 січня 2016 року колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Дніпропетровської області в складі:

головуючого - судді Демченко Е.Л.

суддів - Волошина М.П., Куценко Т.Р.

при секретарі - Синенко Є.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Дніпропетровську апеляційну скаргу публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк на ухвалу Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 06 листопада 2015 року по справі за позовом публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості, -

в с т а н о в и л а:

У жовтні 2015 року публічне акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк (далі - ПАТ КБ «ПриватБанк») звернулось до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості.

Ухвалою Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 06 листопада 2015 року позовну заяву було повернуто на підставі п.4 ч.3 ст.121 ЦПК України.

В апеляційній скарзі позивач ПАТ КБ «ПриватБанк» просить ухвалу Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 06 листопада 2015 року скасувати та направити справу до суду першої інстанції для продовження розгляду, зазначаючи, що ухвала суду винесена з порушенням норм процесуального права.

Розглянувши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість ухвали суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених вимог, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно ч.2 постанови Пленуму Вищого Спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про деякі питання юрисдикції загальних судів та визначення підсудності цивільних справ» №3 від 01 березня 2013 року, вирішуючи питання про відкриття провадження у справі, суди повинні перевірити належність справ до їх юрисдикції та підсудності.

Цивільна юрисдикція - це визначена законом сукупність повноважень судів, щодо розгляду цивільних справ, віднесених до їх компетенції (ст.15 ЦПК України). Підсудність визначає коло цивільних справ у спорах, вирішення яких належить до повноважень конкретного суду першої інстанції (ст.ст.108-114 ЦПК України).

Стаття 109 ЦПК України встановлює загальні правила підсудності, відповідно до ч.1 якої, позови до фізичної особи пред'являються в суд за місцем її проживання.

Зі змісту вищевказаної статті вбачається, що місцем проживання фізичної особи є зареєстроване у встановленому законом порядку місце її проживання.

Аналогічне положення міститься у п.34 постанови Пленуму Вищого Спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ «Про деякі питання юрисдикції загальних судів та визначення підсудності цивільних справ» №3 від 01 березня 2013 року відповідно до якої, якщо інше не встановлено ЦПК, позови пред'являються: до фізичної особи - до суду за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем її проживання або за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем її перебування; до юридичної особи - за її місцезнаходженням (стаття 109 ЦПК), яке стосовно фізичної особи визначається відповідно до положень статті 29 ЦК і статті 3 Закону України від 11 грудня 2003 року N 1382-IV "Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні", а щодо юридичної особи - за положеннями статті 93 ЦК.

Частиною 3 ст.122 ЦПК України визначено, що у разі якщо відповідачем у позовній заяві, поданій і оформленій у порядку, встановленому цим Кодексом, вказана фізична особа, що не є суб'єктом підприємницької діяльності, суд не пізніше двох днів з дня надходження позовної заяви до суду звертається до відповідного органу реєстрації місця перебування та місця проживання особи щодо надання інформації про зареєстроване місце проживання(перебування) такої фізичної особи.

Якщо за результатами отриманої судом інформації буде встановлено, що справа не підсудна цьому суду, суд повертає позовну заяву на підставі пункту 4 частини третьої статті 121 цього Кодексу.

Встановлено судом і це підтверджується матеріалами справи, що ПАТ КБ «Приватбанк» звернулося до Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області з позовом до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості.

Місцем проживання відповідача зазначена адреса: АДРЕСА_1 (а.с.4-6).

У порядку, передбаченому ч.3 ст.122 ЦПК України, суд звернувся до ГУДМС України в Дніпропетровській області щодо надання інформації про зареєстроване місце проживання (перебування) відповідача ОСОБА_2

05 листопада 2015 року до суду надійшло повідомлення, згідно якого адресно-довідковий підрозділ ГУДМС, УДМС України в Дніпропетровській області повідомив, що ОСОБА_3 зареєстрованим або знятим з реєстрації не значиться (а.с.45).

Тобто, отримана судом інформація не дає можливості встановити зареєстроване у встановленому законом порядку місце проживання (перебування) фізичної особи ОСОБА_3 по Дніпропетровській області.

Доводи апеляційної скарги стосовно того, що відповідно до ч.14 ст.110 ЦПК України обрав останнє відоме місце відповідача, яким зазначив саме АДРЕСА_1 є неспроможними та такими, що не можуть слугувати підставою для скасування ухвали, оскільки укладаючи кредитний договір відповідачем в анкеті-заяві зазначено адресу місця проживання - АДРЕСА_2, а місце реєстрації - АДРЕСА_1. Дана адреса міститься в паспорті ОСОБА_3 Таким чином, останнім відомим місцем проживання відповідача є саме м.Харків (а.с.10,38).

Крім того, з матеріалів справи вбачається, що ПАТ КБ «ПриватБанк» звертався з аналогічним позовом до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором до Харківського районного суду Харківської області, зазначаючи адресу відповідача АДРЕСА_1, втім позовну заяву йому було повернуто та зазначено, що відповідач знятий з реєстрації для реєстрації за адресою с.Нікополь Дніпропетровського району.

Між тим, на момент звернення до Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області із позовом ОСОБА_2 за адресою зазначеної в позові останній не зареєстрований.

Доводи відповідача приведені в апеляційній скарзі є хибними, оскільки суперечать вимогам закону та обставинам справи.

Крім того, колегія суддів звертає увагу на те, що с.Нікополь на території Дніпропетровської області немає.

На підставі наведеного, колегія суддів приходить до висновку, що ухвала постановлена з дотриманням вимог цивільно-процесуального законодавства України, а тому не має підстав для її скасування.

Керуючись ст.ст.307,п.1 ст.312,313,314,315,317 ЦПК України, колегія суддів, -

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк відхилити.

Ухвалу Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 06 листопада 2015 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом двадцяти днів.

Головуючий: Демченко Е.Л.

Судді: Волошин М.П.

Куценко Т.Р.