Справа № 204/6946/14-ц
Провадження № 2/204/22/16 р.
КРАСНОГВАРДІЙСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД м. ДНІПРОПЕТРОВСЬК
_______________________________________________________________________________________________________________________________________________________________
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 березня 2016 року Красногвардійський районний суд м. Дніпропетровська в складі:

головуючої - судді Самсонової В.В.

за участю секретаря Зайченко О.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпропетровську справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення додаткових витрат на дитину,-

В С Т А Н О В И В:

В вересні 2014 року позивачка звернулася до суду з даною позовною заявою, в якій, з урахуванням наданих уточнень, просила стягувати щорічно з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 додаткові витрати на дитину ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, в твердій грошовій сумі в розмірі 22061 грн. 68 коп., які складаються із 10296 грн. - вартість путівки для дитини із супроводжуючим до санаторію «Бердянський» та 563,78 грн. вартість проїзду в обидва напрямки; 10560 грн. - вартість путівки для дитини із супроводжуючим до санаторію «Хаджибей» та 641,90 грн. вартість проїзду в обидва напрямки, визначивши період сплати чергового платежу в період з 01 січня по 01 лютого поточного року в якому має бути здійснений платіж до досягнення дитиною повноліття. В обґрунтування своїх позовних вимог вказала на те, що вони з відповідачем перебували у зареєстрованому шлюбі, в якому в них народився син ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1. Рішенням Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 03 лютого 2012 року з ОСОБА_2 стягнуто аліменти в розмірі 1/4 частини усіх видів заробітку (доходів) щомісячно, але не менше ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, на її користь на утримання сина ОСОБА_3 За останній рік поведінка відповідача по відношенню до сина та позивачки стала агресивною, зухвалою та хамською. Він регулярно порушує режим життя малолітньої дитини, чинить неймовірний психологічний тиск на дитину. Усі звернення до ОСОБА_2 та прохання берегти «психічний стан» сина від «подібних розмов» лише ігноруються та його поведінка по відношенню до їхньої з сином сім'ї ще більше погіршується. Після протиправних дій відповідача у дитини з'явилися нічні страхи, крики уві сні, неспокійний сон з регулярними просинаннями серед ночі, спати сам відмовляється - засинає тільки тримаючи позивачку за руку, або за волосся, поводиться неспокійно, з частими змінами настрою, почалися епізодичні напади енурезу. За допомогою були змушені звернутися до лікарів різних спеціалізації і наразі дитина проходить реабілітаційне лікування. Згідно висновку Лікарсько-консультативної комісії № 26 від 21.05.2014 року малолітній ОСОБА_3 знаходиться на обліку із діагнозом «Гострий обструктивний бронхіт, часто-тривало хворіє застудними захворюваннями, астено-невротичний синдром невротичний розлад». У відповідності із вказаним діагнозом дитина має потребу в санаторно-курортному лікуванні. Державний заклад Дитячий спеціалізований (спеціальний) клінічний санаторій «Хаджибей» є закладом, який у відповідності до ліцензії МОЗ України може здійснювати та надати санаторно курортне лікування дитини згідно вказаного діагнозу. Під час такого лікування обов'язковий супровід дитини до шести років дорослою особою. Термін лікування складає 24 дні. Вартість путівки для дитини із супроводжуючим складає заявлену суму у даному позові. Враховуючи, що батько дитини не надає допомоги на лікування сина, хоча має стабільний заробіток, позивачка вважає за можливе просити суд задовольнити дані вимоги. На сьогодні відповідач додаткові витрати на дитину не надає. Аліментів, які сплачуються батьком дитини не вистачає на лікування та розвиток ОСОБА_3. Сама ж позивачка не має можливостей для всебічного та повного забезпечення дитини так як має невелику заробітну плату.

В судове засідання позивачка не з'явилася, про час та місце слухання справи була повідомлена належним чином, її представник ОСОБА_4 в уточненій позовній заяві просив розглянути справу без участі позивачки та її представників і задовольнити її позовні вимоги в повному обсязі.

Відповідач в судове засідання не з'явився, про час та місце слухання справи був повідомлений належним чином, причину своєї неявки суду не повідомив. При цьому, відповідач п'ять разів оскаржував ухвалу судді про відкриття провадження у справі, чим навмисно затягував розгляд справи.

Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги позивачки задоволенню не підлягають по наступним підставам.

В судовому засіданні було встановлено, що відповідач доводиться батьком малолітнього: ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Зі змісту позовної заяви вбачається, що за рішенням Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 03 лютого 2012 року з ОСОБА_2 стягнуто аліменти в розмірі 1/4 частини усіх видів заробітку (доходів) щомісячно, але не менше ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, на її користь на утримання сина ОСОБА_3 Копія вказаного рішення суду надана не була.

Позивачка звернулася до суду та просила стягувати з відповідача щорічно додаткові витрати на дитину в розмірі 22061 грн. 68 коп., які необхідні для оздоровлення дитини.

Відповідно до ч. 1 ст. 185 СК України, той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов'язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо).

Разом з тим, чинним законодавством не передбачений такий спосіб захисту своїх прав та інтересів, як зобов'язання до чогось на майбутнє, оскільки захисту підлягають лише порушені, невизнані або оспорені права.

Крім того, відповідно до ст. ст. 10, 60 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ч. 2 ст. 59 ЦПК України, обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Так, судом встановлено, що малолітній дитині позивачки та відповідача дійсно рекомендовано санаторно-курортне лікування, але ж суду не доведено належними доказами, що дитина проходила чи має проходити таке лікування саме у санаторії «Хаджибей», а також, що відповідач має можливість надавати таку допомогу. При цьому, в своїй заяві до суду, позивачка вказала, що вважає можливим розглянути справу на підставі наявних в ній доказів (а.с.46).

За таких обставин, з урахуванням всього вищевказаного, дослідивши наявні в матеріалах справи докази, суд вважає необхідним відмовити позивачці в задоволенні її позовних вимог.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст. 185 СК України, ст. ст. 3, 15, 16 ЦК України, ст. ст. 10, 11, 57-61, 209, 212-215 ЦПК України, суд,-

В И Р І Ш И В:

В задоволенні позовної заяви ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення додаткових витрат на дитину - відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до апеляційного суду Дніпропетровської області через Красногвардійський районний суд м. Дніпропетровська протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя В.В. Самсонова