Справа № 183/5656/15
Провадження № 2/183/298/16
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 березня 2016 року м. Новомосковськ Дніпропетровської області

Новомосковський міськрайонний суд Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді Майної Г. Є.,

за участю секретаря Данильченко Т. В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Новомосковську Дніпропетровської області цивільну справу за заявою Військового прокурора Дніпропетровського гарнізону Південного регіону України в інтересах держави в особі: Міністерства оборони України, Квартирно-експлуатаційного відділу м. Дніпропетровська з позовом до ОСОБА_2 про приведення земельної ділянки у придатний до використання стан шляхом знесення самочинно збудованих будівель, -

В С Т А Н О В И В:

Військовий прокурор Дніпропетровського гарнізону Південного регіону України звернувся до суду з заявою в інтересах держави в особі: Міністерства оборони України, Квартирно-експлуатаційного відділу м. Дніпропетровська з позовом до ОСОБА_2 про приведення земельної ділянки у придатний до використання стан шляхом знесення самочинно збудованих будівель. В обґрунтування позовних вимог посилався на те, що відповідачем на земельній ділянці площею 4,2 га, що розташована за адресою: АДРЕСА_1, і перебуває у постійному користуванні Квартирно-експлуатаційного відділу м. Дніпропетровська на підставі державного акту НОМЕР_1, збудовано чотири двоповерхові будівлі. Оскільки у ОСОБА_2 відсутні необхідні дозвільні документи, як на будівництво, так і на земельну ділянку, заявник вказує на те, що відповідач здійснив самовільну забудову зазначеної вище земельної ділянки, а тому просить суд привести земельну ділянку площею 4,2 га, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 у придатний до використання стан шляхом знесення самочинно збудованих будівель та майданчиків за рахунок ОСОБА_2, а у разі відмови, здійснити їх знесення примусово за рахунок відповідача.

Прокурори військової прокуратури Дніпропетровського гарнізону Південного регіону України Івлєва В. М. та Дичко С. М. в судовому засіданні позовні вимоги підтримали в повному обсязі, уточнили, що просять суд привести зазначену у позовній заяві земельну ділянку площею 4,2 га у придатний до використання стан шляхом знесення самочинно збудованих будівель, а саме котеджів №№ 2, 4, 6, 8, без жодних майданчиків, за рахунок ОСОБА_2, а у разі відмови, здійснити їх знесення примусово за рахунок відповідача.

Представники позивачів: Міністерства оборони України - Куртмоллаєв А. Е. та Квартирно-експлуатаційного відділу м. Дніпропетровська - Осипенко Д. Г. в судовому засіданні уточнені заявником позовні вимоги щодо об'єктів, які підлягають знесенню, підтримали та просили їх задовольнити.

Представник відповідача ОСОБА_2 - ОСОБА_7 в судовому засіданні позовні вимоги не визнала в повному обсязі та просила відмовити в їх задоволенні. Пояснила, що спірні котеджі №№ 2, 4, 6, 8 побудовані ще в 2009-2010 роках, з дотриманням всіх вимог закону, на підставі робочого проекту, з наданим розпорядженням голови районної державної адміністрації від 16 червня 2009 року дозволом на виконання проектних робіт. 04 червня 2010 року Інспекцією державного архітектурно-будівельного контролю у Дніпропетровській області видано дозвіл на виконання будівельних робіт, в 2013 році всі чотири котеджі введені в експлуатацію, що підтверджується відповідними деклараціями. При цьому, згідно даних, зазначених в деклараціях, дата закінчення будівництва - 20 квітня 2011 року.

Суд, вислухавши пояснення осіб, які беруть участь у справі, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку, що позовні вимоги задоволенню не підлягають, виходячи з наступного.

Рішенням апеляційного суду Дніпропетровської області від 05 лютого 2013 року зобов'язано ОСОБА_8 та ОСОБА_2 повернути земельну ділянку площею 4,2 га, розташовану на АДРЕСА_1 Дніпропетровської області (кадастровий номер НОМЕР_2) належному землекористувачеві - Квартирно-експлуатаційному відділу м. Дніпропетровська (а.с. 18-19). Цим рішенням, яке набрало законної сили, встановлено, і з огляду на положення ч. 3 ст. 61 ЦПК України не підлягає доказуванню, що відповідно до Державного акта на право користування землею від 1988 року земельна ділянка площею 4,2 га, розташована на АДРЕСА_1 Дніпропетровської області (кадастровий номер НОМЕР_2), яка за своїм цільовим призначенням віднесена до земель оборони, належить на праві постійного користування Квартирно-експлуатаційному відділу м. Дніпропетровська.

Рішення суду виконано у повному обсязі, що підтверджується постановою заступника начальника відділу державної виконавчої служби Новомосковського міськрайонного управління юстиції від 31 липня 2014 року про закінчення виконавчого провадження № 38781528 (а.с. 25).

В 2009 році ТОВ "Дніпропетровський проектно-конструкторський технологічний інститут" на замовлення ОСОБА_8 розроблений робочий проект Реконструкція заміської бази відпочинку на АДРЕСА_1 (І черга) (а.с. 62-63).

Згідно із розпорядженням голови Новомосковської районної державної адміністрації Дніпропетровської області від 16 червня 2009 року № 846-р-09 про надання завдання на виконання проектних робіт, ОСОБА_8 дозволено виконання проектних робіт з реконструкції заміської бази відпочинку в смт Черкаське Новомосковського району Дніпропетровської області (а.с. 64).

04 червня 2010 року Інспекцією державного архітектурно-будівельного контролю у Дніпропетровській області ОСОБА_8 надано дозвіл № 196/2010-04 на виконання будівельних робіт з реконструкції заміської бази відпочинку на АДРЕСА_1 Дніпропетровської області І черга будівництва відповідно до проектної документації, яка розроблена ТОВ "Дніпропетровський проектно-конструкторський технологічний інститут" (а.с. 65).

Відповідно до договору купівлі-продажу нерухомого майна від 02 березня 2011 року ОСОБА_8 передав у власність, а ОСОБА_2 прийняла у власність заміську базу відпочинку "Тихоніно", що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 та проектну документацію з реконструкції вказаної бази відпочинку, розроблену ТОВ "Дніпропетровський проектно-конструкторський технологічний інститут" (а.с. 130-131, 132, 133).

Згідно із Декларацією про готовність об'єкта до експлуатації спірного побудованого котеджу № 4, розташованого за адресою: АДРЕСА_1, дата початку його будівництва - 08 червня 2010 року, дата закінчення - 20 квітня 2011 року, строк введення в експлуатацію - жовтень 2013 року. Декларація зареєстрована Інспекцією державного архітектурно-будівельного контролю у Дніпропетровській області 30 жовтня 2013 року (а.с. 66-71).

Згідно із Декларацією про готовність об'єкта до експлуатації спірного побудованого котеджу № 2, розташованого за адресою: АДРЕСА_1, дата початку його будівництва - 08 червня 2010 року, дата закінчення - 20 квітня 2011 року, строк введення в експлуатацію - грудень 2013 року. Декларація зареєстрована Інспекцією державного архітектурно-будівельного контролю у Дніпропетровській області 18 грудня 2013 року (а.с. 71-77).

Згідно із Декларацією про готовність об'єкта до експлуатації спірного побудованого котеджу № 8, розташованого за адресою: АДРЕСА_1, дата початку його будівництва - 08 червня 2010 року, дата закінчення - 20 квітня 2011 року, строк введення в експлуатацію - жовтень 2013 року. Декларація зареєстрована Інспекцією державного архітектурно-будівельного контролю у Дніпропетровській області 01 листопада 2013 року (а.с. 78-83).

Згідно із Декларацією про готовність об'єкта до експлуатації спірного побудованого котеджу № 6, розташованого за адресою: АДРЕСА_1, дата початку його будівництва - 08 червня 2010 року, дата закінчення - 20 квітня 2011 року, строк введення в експлуатацію - жовтень 2013 року. Декларація зареєстрована Інспекцією державного архітектурно-будівельного контролю у Дніпропетровській області 09 жовтня 2013 року (а.с. 84-89).

Відповідно до ст. 6 Закону України "Про регулювання містобудівної діяльності" управління у сфері містобудівної діяльності здійснюється Верховною Радою України, Кабінетом Міністрів України, Верховною Радою Автономної Республіки Крим, Радою міністрів Автономної Республіки Крим, центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері містобудування, центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері містобудування, центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику з питань державного архітектурно-будівельного контролю та нагляду, органами державного архітектурно-будівельного контролю, іншими уповноваженими органами містобудування та архітектури, місцевими державними адміністраціями, органами місцевого самоврядування.

Пунктом 6 статті 7 цього ж Закону передбачено, що управління у сфері містобудівної діяльності та архітектурно-будівельного контролю здійснюється шляхом: контролю за дотриманням законодавства у сфері містобудівної діяльності, вимог будівельних норм, державних стандартів і правил, положень містобудівної документації всіх рівнів, вихідних даних для проектування об'єктів містобудування (далі - вихідні дані), проектної документації;

Статтею 10 Закону України "Про архітектурну діяльність" передбачено, що для забезпечення під час забудови територій, розміщення і будівництва об'єктів архітектури додержання суб'єктами архітектурної діяльності затвердженої містобудівної та іншої проектної документації, вимог вихідних даних, а також з метою захисту державою прав споживачів будівельної продукції здійснюється в установленому законодавством порядку державний архітектурно-будівельний контроль та нагляд. Державний архітектурно-будівельний контроль здійснюють органи державного архітектурно-будівельного контролю, визначені статтею 6 Закону України "Про регулювання містобудівної діяльності" Державний архітектурно-будівельний нагляд здійснює центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику з питань державного архітектурно-будівельного контролю та нагляду, через головних інспекторів будівельного нагляду в Автономній Республіці Крим, областях, містах Києві і Севастополі.

Згідно з ч.ч. 1, 5, 6, 9 ст. 39 Закону України "Про регулювання містобудівної діяльності" прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об'єктів, що належать до I-III категорій складності, та об'єктів, будівництво яких здійснювалося на підставі будівельного паспорта, здійснюється шляхом реєстрації органом державного архітектурно-будівельного контролю на безоплатній основі поданої замовником декларації про готовність об'єкта до експлуатації протягом десяти робочих днів з дня реєстрації заяви. Форма декларації про готовність об'єкта до експлуатації, порядок її подання і реєстрації визначаються Кабінетом Міністрів України. Датою прийняття в експлуатацію закінченого будівництвом об'єкта є дата реєстрації декларації про готовність об'єкта до експлуатації або видачі сертифіката. Орган державного архітектурно-будівельного контролю повертає декларацію про готовність об'єкта до експлуатації замовникові, якщо декларація подана чи оформлена з порушенням установлених вимог, з обґрунтуванням причини у строк, передбачений для її реєстрації. Рішення про реєстрацію або повернення декларації про готовність об'єкта до експлуатації може бути розглянуто у порядку нагляду центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику з питань державного архітектурно-будівельного контролю та нагляду (без права реєстрації декларації), або оскаржено до суду. Зареєстрована декларація про готовність об'єкта до експлуатації або сертифікат є підставою для укладення договорів про постачання на прийнятий в експлуатацію об'єкт необхідних для його функціонування ресурсів - води, газу, тепла, електроенергії, включення даних про такий об'єкт до державної статистичної звітності та оформлення права власності на нього.

Провівши системний аналіз вказаних вище законодавчих норм, суд приходить до висновку, що наявні в матеріалах справи декларації про готовність об'єкта до експлуатації, зареєстровані інспекцією ДАБК у Дніпропетровській області, відповідно до яких спірні котеджі готові до експлуатації, в розумінні ст.ст. 58, 59 ЦПК України є належним та допустимим доказом правомірності проведеної забудови.

Відповідно до ст. 2 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" державна реєстрація речових прав на нерухоме майно - офіційне визнання і підтвердження державою фактів виникнення, переходу або припинення прав на нерухоме майно, обтяження таких прав шляхом внесення відповідного запису до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

Відповідно до змісту ст.ст. 15, 18 вказаного Закону, видача свідоцтва на право власності є завершальним етапом процедури державної реєстрації права власності та свідоцтво по суті є посвідчувальним документом, який підтверджує права власника нерухомого майна.

Згідно зі ст. 41 Конституції України, кожен має право володіти, користуватися та розпоряджатися своєю власністю, право приватної власності є непорушним.

Статтею 321 ЦК України передбачено, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом. Примусове відчуження об'єктів права власності може бути застосоване лише як виняток з мотивів суспільної необхідності на підставі і в порядку, встановлених законом, та за умови попереднього та повного відшкодування їх вартості, крім випадків, встановлених частиною другою статті 353 цього Кодексу.

Відповідач ОСОБА_2 набула право власності на спірні котеджі, оскільки зареєструвала у встановленому законом порядку своє право власності на нерухоме майно, розташоване за адресою: АДРЕСА_1, а саме 26 січня 2016 року - на котедж № 8, 18 листопада 2015 року - на котедж № 4 та № 6, 08 вересня 2014 року - на котедж № 2. Це, зокрема, підтверджується інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно № 52229256 від 28 січня 2016 року, наданою Новомосковським міськрайонним управлінням юстиції Дніпропетровської області, Свідоцтвом про право власності на нерухоме майно індексний номер НОМЕР_3 від 11 грудня 2015 року, витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 11 грудня 2015 року, індексний номер 49610223, Свідоцтвом про право власності на нерухоме майно індексний номер НОМЕР_4 від 11 грудня 2015 року, витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 11 грудня 2015 року, індексний номер 49618109, Свідоцтвом про право власності на нерухоме майно індексний номер НОМЕР_5 від 08 вересня 2014 року, витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 08 вересня 2014 року, індексний номер 26509032, Свідоцтвом про право власності на нерухоме майно індексний номер НОМЕР_6 від 08 вересня 2014 року, витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 08 вересня 2014 року, індексний номер 26513541, Свідоцтвом про право власності на нерухоме майно індексний номер НОМЕР_7 від 08 вересня 2014 року, витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 08 вересня 2014 року, індексний номер 26517531, Свідоцтвом про право власності на нерухоме майно індексний номер НОМЕР_8 від 08 вересня 2014 року, витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 08 вересня 2014 року, індексний номер 26526286 (а.с. 187-199). Реєстрація права власності на спірні котеджі за відповідачем також підтверджується інформаційними довідками з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна щодо об'єкта нерухомого майна № 55077919 від 14 березня 2016 року та № 55106923, 55106982, 55107013, 55107033 від 15 березня 2016 року, сформованими Новомосковським міськрайонним судом Дніпропетровської області (а.с. 208-225).

Факт державної реєстрації права власності на спірне нерухоме майно в даному випадку спростовує висновки позивачів про самочинність цих забудов.

Таким чином доводи позивачів, викладені в позовній заяві про те, що спірні нерухомі об'єкти відповідно до ст. 376 ЦК України є самочинним будівництвом і підлягають знесенню відповідачем, є безпідставними.

Суд не приймає до уваги посилання представника позивача Квартирно-експлуатаційного відділу м. Дніпропетровська Осипенка Д. Г. у своїх письмових поясненнях на те, що надані відповідачем Декларації про готовність об'єкта до експлуатації не відповідають вимогам закону, а проведення держаної реєстрації права власності на спірне майно є незаконним, оскільки позовні вимоги з цих підстав не заявлялись. В установленому законом порядку вказані Декларації, а також право власності на нерухоме майно, не оспорені, не спростовані та не скасовані, і з урахуванням державної реєстрації права власності відповідача вважається, що таке право набуто правомірно. А матеріали справи не містять будь-яких доказів, які б вказували на визнання недійсними виданих відповідачу свідоцтв про право власності на спірне майно.

Можливість захисту свого порушеного права іншим способом позивачі, а також і прокурор, не заявляли та не обґрунтовували.

Згідно з ч. 1, 2 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

Відповідно до ст.ст. 10, 60 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

За таких обставин, враховуючи зміст позовних вимог, суд приходить до висновку, що без вирішення питання правомірності набуття відповідачем права власності на спірні будівлі, позовні вимоги є необґрунтованими, передчасно заявленими, та такими, що не підлягають задоволенню.

Відповідно до ст. 88 ЦПК України судові витрати відносяться на рахунок держави.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 10, 11, 60, 88, 212-215 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Міністерству оборони України, Квартирно-експлуатаційному відділу м. Дніпропетровська, в інтересах яких виступає Військовий прокурор Дніпропетровського гарнізону Південного регіону України, у задоволенні позову до ОСОБА_2 про приведення земельної ділянки у придатний до використання стан шляхом знесення самочинно збудованих будівель - відмовити.

Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Дніпропетровської області шляхом подання через Новомосковський міськрайонний суд Дніпропетровської області апеляційної скарги протягом десяти днів, починаючи з наступного за днем його проголошення, а особами відсутніми в судовому засіданні - з наступного за днем вручення його копії.

Суддя Г.Є. Майна