Єдиний унікальний номер 243/1135/16-ц Номер провадження 22-ц/775/1613/2016
Головуючий у 1-ій інстанції Пронін С.Г.
Доповідач Соломаха Л.І.
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05 вересня 2016 року Апеляційний суд Донецької області в складі:

головуючого-судді Соломахи Л.І.

суддів Груіцької Л.О., Осипчук О.В.

при секретарі Чуряєві В.С.

за участю:

апелянта ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Бахмут Донецької області апеляційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Слов'янського міськрайонного суду Донецької області від 10 березня 2016 року у справі за заявою ОСОБА_3, заінтересована особа ОСОБА_4, про встановлення факту проживання однією сім'єю чоловіка та жінки без шлюбу, -

В С Т А Н О В И В:

12 лютого 2016 року ОСОБА_3 звернулася до суду з заявою про встановлення факту проживання однією сім'єю чоловіка та жінки без шлюбу.

Зазначала, що з 01 січня 2004 року по 07 вересня 2006 року вона проживала з ОСОБА_4 однією сім'єю без шлюбу. 07 вересня 2006 року вони зареєстрували шлюб.

Посилаючись на те, що за час спільного проживання та за час шлюбу ними було придбано спільне майно, яке відповідно до ст. 74 СК України та ст. 368 ЦК України є спільною сумісною власністю, з метою його подальшого поділу просила встановити факт її проживання з ОСОБА_4 з 01 січня 2004 року по 07 вересня 2006 року однією сім'єю без шлюбу (а.с. 2).

Рішенням Слов'янського міськрайонного суду Донецької області від 10 березня 2016 року заява ОСОБА_3 задоволена. Встановлено юридичний факт проживання ОСОБА_3 та ОСОБА_4 однією сім'єю без реєстрації шлюбу з 01 січня 2004 року по 07 вересня 2006 року (а.с. 15).

На зазначене рішення суду громадянином ОСОБА_2, який не брав участь у справі, подана апеляційна скарга. В апеляційній скарзі він посилається на те, що зазначене судове рішення впливає на його права та обов'язки та може позбавити його права власності на нерухоме майно, стосовно якого між ним та ОСОБА_3, ОСОБА_4 існує спір. Просить рішення суду скасувати та ухвалити нове про відмову у задоволенні заяви (а.с. 28а-29).

В судовому засіданні апеляційного суду апелянт ОСОБА_2 доводи апеляційної скарги підтримав, просив її задовольнити.

Заявник ОСОБА_3 та заінтересована особа ОСОБА_4 у судове засідання апеляційного суду не з'явилися втретє (15 серпня 2016 року, 29 серпня 2016 року, 05 вересня 2016 року), про час та місце розгляду справи 05 вересня 2016 року повідомлені телефонограмами, які зареєстровані в журналі телефонограм по цивільним справам Апеляційного суду Донецької області 31 серпня 2016 року за № 4073, 4074 (а.с. 77 - 78), причини неявки в судове засідання 05 вересня 2016 року суду не повідомили і відповідно до частини 2 ст. 77 ЦПК України вважається, що вони не з'явилися у судове засідання без поважних причин.

Відповідно до частини 2 ст. 305 ЦПК України неявка сторін або інших осіб, які беруть участь у справі, належним чином повідомлених про час і місце розгляду справи, не перешкоджає розглядові справи.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення апелянта ОСОБА_2, дослідивши матеріали цивільної справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню частково, а рішення суду скасуванню з наступних підстав:

З матеріалів справи встановлено, що ОСОБА_3 та ОСОБА_4 перебували у шлюбі з 07 вересня 2006 року, що підтверджується свідоцтвом про шлюб, виданим Відділом державної реєстрації актів цивільного стану по м. Слов'янську Слов'янського міськрайонного управління юстиції у Донецькій області 13 серпня 2012 року (а.с. 3). Відомості щодо розірвання шлюбу в матеріалах справи відсутні.

12 лютого 2016 року заявник ОСОБА_3 звернулася до суду в порядку окремого провадження з заявою про встановлення факту проживання однією сім'єю з ОСОБА_4 без шлюбу з 01 січня 2004 року по 07 вересня 2006 року.

Розглянувши справу в порядку окремого провадження та задовольняючи заяву, суд першої інстанції виходив з того, що ОСОБА_4 заявлені вимоги визнав та в судовому засіданні достовірно встановлено, що ОСОБА_3 проживала однією сім'єю без реєстрації шлюбу із ОСОБА_4 з 01 січня 2004 року по 07 вересня 2006 року (а.с. 15).

З такими висновком суду першої інстанції погодитися не можливо, до нього суд дійшов з порушенням норм процесуального права.

Відповідно до ст. 234 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Відповідно до п. 5 частини 2 ст. 234, п. 5 частини 1 ст. 256 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту проживання однією сім'єю чоловіка та жінки без шлюбу.

Відповідно до п. 1 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 року № 5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; встановлення факту не пов'язується з наступним вирішенням спору про право.

В заяві про встановлення юридичного факту ОСОБА_3 зазначає, що встановлення юридичного факту проживання однією сім'єю чоловіка та жінки без шлюбу їй необхідно з метою подальшого поділу спільного майна, що було набуто нею та ОСОБА_4 в період з 01 січня 2004 року по 07 вересня 2006 року (а.с. 2).

Відповідно до ст. 74 Сімейного кодексу України якщо жінка та чоловік проживають однією сім'єю, але не перебувають у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі, майно, набуте ними за час спільного проживання, належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено письмовим договором між ними.

Виходячи з норм ст. 74 СК України, ОСОБА_2 в апеляційній скарзі обґрунтовано посилається на те, що зазначена ОСОБА_3 в заяві мета встановлення юридичного факту - подальший поділ майна, набутого в період проживання однією сім'єю без шлюбу з ОСОБА_4, вже свідчить про наявність спору про право.

Крім того, в апеляційній скарзі ОСОБА_2 зазначає, що між ним та ОСОБА_3, ОСОБА_4 існує спір про право на нежитлову будівлю, розташовану за адресою: АДРЕСА_1, яку він придбав на прилюдних торгах. Вважає, що ОСОБА_3 звернулася до суду з заявою про встановлення факту її проживання однією сім'єю без шлюбу з ОСОБА_4 з метою позбавлення його права власності на цю спірну будівлю (а.с. 28а-29).

На підтвердження доводів апеляційної скарги ОСОБА_2 до апеляційної скарги долучені судові рішення - рішення Апеляційного суду Донецької області від 23 липня 2015 року, яке залишено без змін ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16 березня 2016 року, по справі № 243/2289/14 за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4, ВДВС Слов'янського міськрайонного управління юстиції Донецької області, приватного підприємства «Нива-В.Ш.», ОСОБА_2, державного нотаріуса Першої слов'янської державної нотаріальної контори Донецької області про визнання недійсними прилюдних торгів та свідоцтва про право власності, скасування державної реєстрації, визнання права власності.

Як зазначено в рішенні Апеляційного суду Донецької області від 23 липня 2015 року, звертаючись до суду з цим позовом, ОСОБА_3 посилалась на те, що нежитлова будівля, розташована за адресою: АДРЕСА_1, буда придбана нею та ОСОБА_4 за спільні кошти. У березні 2014 року вона дізналась, що у Відділі Державної виконавчої служби Слов'янського міськрайонного управління юстиції Донецької області відкрито виконавче провадження про стягнення з ОСОБА_4 заборгованості за договорами позики. В межах цього виконавчого провадження 20 березня 2014 року проведено прилюдні торги, переможцем яких став ОСОБА_2, якому 25 березня 2014 року було видано свідоцтво і зареєстровано його право власності на спірне майно. Вважала, що на момент проведення прилюдних торгів спірна будівля була спільною сумісною власністю подружжя і відповідно їй належала ? частина цього майна. Просила визнати прилюдні торги, акт про проведені прилюдні торги від 24 березня 2014 року, свідоцтво про право власності ОСОБА_2на спірну будівлю недійсними, скасувати державну реєстрацію права власності ОСОБА_2 на зазначену будівлю та визнати її спільною сумісною власністю подружжя; визнати право власності на нежитлову будівлю за нею та ОСОБА_4 по ? частині за кожним.

Скасовуючи рішення суду першої інстанції про задоволення позову та відмовляючи у задоволенні позовних вимог ОСОБА_3, апеляційний суд виходив з того, що право власності ОСОБА_4 на нерухоме майно - нежитлову будівлю з тамбуром, ґанком, контейнером та кіоском за адресою: АДРЕСА_1, визнано рішенням Північно-Донбаського постійно діючого Третейського суду №174/08 від 30 травня 2008 року, яке набрало законної сили та на його підставі ухвалою Краматорського міського суду Донецької області № 6-27 від 24 лютого 2009 року видано виконавчий лист. Згідно рішення Північно-Донбаського постійно діючого Третейського суду №174/08 від 30 травня 2008 року ОСОБА_4 з власних матеріалів та за рахунок своїх коштів за період з 2003 року по жовтень 2004 року шляхом будівництва створив об'єкт нерухомості - нежитлове приміщення з тамбуром, ґанком, контейнером та кіоском за адресою: АДРЕСА_1. Зазначене під час розгляду справи сторонами не спростовано, при цьому сторони зареєстрували шлюб 07 вересня 2006 року, рішення третейського суду ухвалено 30 травня 2008 року, але як під час ухвалення рішення, так і до теперішнього часу ОСОБА_3 вказане рішення та ухвалу суду не оскаржувала та не звернулась до суду за захистом своїх порушених прав. Позивачем не доведено, що спірне майно в 2003-2004 році створено також і за її кошти (а.с. 32-34, а.с. 35-38).

До апеляційної скарги ОСОБА_2 також долучена заява ОСОБА_3 від 13 червня 2016 року про поновлення їй строку на подання заяви про перегляд рішення Апеляційного суду Донецької області від 23 липня 2015 року по справі № 243/2289/14 у зв'язку із нововиявленими обставинами. В цій заяві ОСОБА_3 як на нововиявлену обставину посилається на рішення Слов'янського міськрайонного суду Донецької області від 10 березня 2016 року, яким встановлено факт її проживання однією сім'єю з ОСОБА_4 без шлюбу з 01 січня 2004 року по 07 вересня 2006 року; зазначає, що ця нововиявлена обставина спростовує висновки апеляційного суду про те, що спірне нежитлове приміщення придбано ОСОБА_4 за особисті кошти (а.с. 30-31).

Апеляційним судом встановлено, що заява ОСОБА_3 про перегляд у зв'язку з нововиявленими обставинами рішення Апеляційного суду Донецької області від 23 липня 2015 року по справі № 243/2289/14 по суті ще не розглянута.

Тобто, з документів, які долучені апелянтом до апеляційної скарги, вбачається, що між ОСОБА_3, ОСОБА_4 та ОСОБА_2 існує спір про право щодо нерухомого майна - нежитлової будівлі з тамбуром, ґанком, контейнером та кіоском за адресою: АДРЕСА_1, набутого в період з 2003 року по жовтень 2004 року, тобто в період, за який заявник ОСОБА_3 просить встановити факт її проживання однією сім'єю з ОСОБА_4 Встановлення факту проживання ОСОБА_3 однією сім'єю з ОСОБА_4 без шлюбу необхідно в тому числі і з метою вирішення спору про визнання за нею права власності на ? частку нежитлової будівлі і відповідно визнання недійсними прилюдних торгів, акту про проведені прилюдні торги від 24 березня 2014 року, свідоцтва про право власності ОСОБА_2 на спірну будівлю та скасування державної реєстрації права власності ОСОБА_2 на зазначену будівлю.

Доводи апеляційної скарги про те, що встановлення юридичного факту за заявою ОСОБА_3 пов'язується з наступним вирішенням спору про право, є обгрунтованими.

З матеріалів справи встановлено, що суд першої інстанції розглянув справу у відсутність як заявника, так і заінтересованої особи ОСОБА_4

В матеріалах справи є заява ОСОБА_3 від 10.03.2016 року про розгляд справи у її відсутність (а.с. 12) та заява ОСОБА_4 від 05.03.2016 р. про розгляд справи у його відсутність, в якій він зазначає, що «позовні вимоги» визнає (а.с. 13).

Оскільки в рішенні суду відсутнє посилання на будь-які докази, задовольняючи заяву, суд першої інстанції виходив саме з визнання заінтересованою особою заявлених вимог.

При цьому суд першої інстанції не врахував особливості справ окремого провадження, а саме, що на відміну від позовного, в окремому провадженні не застосовуються інститути, тісно пов'язані із позовом, зокрема, не може мати місце в окремому провадженні визнання позову. Окреме провадження не ґрунтується на принципі змагальності та відрізняється від позовного провадження межами судового розгляду.

Відповідно до частини 2 ст. 235 ЦПК України з метою з'ясування обставин справи суд може за власною ініціативою витребувати необхідні докази.

Проте в порушення частини 4 ст. 10, частин 2 та 3 ст. 235 ЦПК України суд не вжив заходів щодо всебічного і повного з'ясування обставин справи, зокрема не з'ясував, чи не існує спір про право щодо майна, для поділу якого заявник просить встановити юридичний факт проживання чоловіка та жінки однією сім'єю без шлюбу та дійшов передчасного висновку про задоволення заяви.

Відповідно до частини 6 ст. 235 ЦПК України якщо під час розгляду справи у порядку окремого провадження виникає спір про право, який вирішується в порядку позовного провадження, суд залишає заяву без розгляду і роз'яснює заінтересованим особам, що вони мають право подати позов на загальних підставах.

Відповідно до частини 4 ст. 256 ЦПК України суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо з заяви про встановлення факту, що має юридичне значення, вбачається спір про право, а якщо спір про право буде виявлений під час розгляду справи, - залишає заяву без розгляду.

Що стосується доводів апеляційної скарги про те, що згідно рішення Ворошиловського районного суду м. Донецька від 25 червня 2011 року у справі № 2-2412/2011 ОСОБА_4 з 22 листопада 1997 року по 01 квітня 2005 року, тобто в спірний період, перебував у шлюбі з іншою жінкою - ОСОБА_5 (а.с. 28а-29), що акт комітету мікрорайону «Центр-2» від 11 серпня 2015 року про спільне проживання ОСОБА_3 та ОСОБА_4 не є належним доказом по справі, вони стосуються вирішення спору по суті. Оскільки апеляційний суд дійшов висновку про наявність між сторонами спору про право, який має розглядатися в порядку позовного провадження, зазначені доводи апеляційної скарги апеляційним судом в теперішній час не розглядаються.

Оскільки суд розглянув вимоги ОСОБА_3 про встановлення факту проживання однією сім'єю чоловіка та жінки без шлюбу при наявності спору про право в порядку окремого провадження, рішення суду відповідно до частини 1 ст. 310 ЦПК України підлягає скасуванню, а заява ОСОБА_3 відповідно до частини 6 ст. 235, частини 4 ст. 256 ЦПК України - залишенню без розгляду.

Керуючись ст. 235, ст. 256, ст. 307, ст. 310, ст. 314, ст. 315 ЦПК України, Апеляційний суд Донецької області, -

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити частково.

Рішення Слов'янського міськрайонного суду Донецької області від 10 березня 2016 року скасувати.

Заяву ОСОБА_3 (заінтересована особа ОСОБА_4) про встановлення факту проживання однією сім'єю чоловіка та жінки без шлюбу залишити без розгляду.

Роз'яснити ОСОБА_3, що вона має право подати позов на загальних підставах.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення.

Ухвала може бути оскаржена в касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий: Л.І. Соломаха

Судді: Л.О. Груіцька

О.В. Осипчук