У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 березня 2016 року м. Рівне

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду Рівненської області в складі суддів: Бондаренко Н.В., Малько О.С., Демянчук С.В.

секретар судового засідання: Шептицька С.С.

розглянула у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства комерційний банк "Приватбанк" на рішення Рівненського міського суду Рівненської області від 20 січня 2016 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства комерційний банк "Приватбанк" про захист прав споживача фінансових послуг та стягнення коштів з депозиту,

заслухавши суддю-доповідача, пояснення позивача та представників сторін, перевіривши матеріали справи, колегія суддів, -

в с т а н о в и л а:

Рішенням Рівненського міського суду Рівненської області від 20 січня 2016 року стягнуто з ПАТ КБ "Приватбанк" на користь ОСОБА_1 суму депозитного вкладу за заявою №SAMDN97 від 30 травня 2012 року в розмірі 75000 грн.

Стягнуто з ПАТ КБ "Приватбанк" на користь ОСОБА_1 суму депозитного вкладу за заявою №SAMDN8577 від 30 травня 2012 року в розмірі 2000 доларів США.

Стягнуто з ПАТ КБ "Приватбанк" на користь держави 1246,88 грн. судового збору.

В поданій апеляційній скарзі ПАТ КБ "Приватбанк" вказує, що рішення суду є безпідставним, необґрунтованим та ухваленим з порушенням норм матеріального та процесуального права.

Зазначає, що на підтвердження позовних вимог ОСОБА_1 надано лише копії заяв на оформлення депозитних вкладів, які не містять печатки юридичної особи, а самі договори позивачем не надано.

Також, позивачем не доведено наявності вказаних коштів на рахунку останнього на момент розгляду справи судом.

Поза увагою суду залишилися доводи відповідача про відсутність доказів здійснення позивачем дій щодо виплати коштів за договором, оскільки позивачем не надано доказів надсилання, доданих до позовної заяви, листів на адресу відповідача, а зміст відповіді банку є відмінним від змісту заяви.

Окрім того, судом не враховано фактичну обставину, що унеможливлювала здійснення банківської діяльності Кримської філії ПАТ КБ "Приватбанк", а саме, що рішенням Центрального банку Російської Федерації № РН-33/1 від 21.04.2014 року було припинено діяльність окремих структурних підрозділів ПАТ КБ "Приватбанк" на території Республіки Крим і на території міста федерального значення Севастополя.

Вважає, що оскільки законом РФ № 39-ФЗ від 2.04.2014 року створено автономну некомерційну організацію "Фонд захисту вкладників", яка здійснює виплати вкладникам ПАТ КБ "Приватбанк" за договорами, укладеними на території АРК та м. Севастополя, за рахунок вилученого майна банку, то додаткове стягнення вкладу фактично є покладенням на банк подвійної відповідальності.

З наведених підстав просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позову відмовити в повному обсязі.

Апеляційна скарга підлягає відхиленню з наступних підстав.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з того, що невиконання відповідачем умов депозитних договорів щодо повернення позивачу сум вкладів після закінчення терміну їх дії порушує право позивача користуватись та розпоряджатись своїм грошовими коштами, що були предметом договорів.

Такий висновок суду відповідає обставинам справи та ґрунтується на вимогах закону.

Згідно зі ст. 526 ЦК України визначено, що зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ч. 1 ст. 1058 ЦК України за договором банківського вкладу (депозиту) одна сторона (банк), що прийняла від другої сторони (вкладника) або для неї грошову суму (вклад), що надійшла, зобов'язується виплачувати вкладникові таку суму та проценти на неї або дохід в іншій формі на умовах та в порядку, встановлених договором.

Згідно із ч. 1 ст. 1060 ЦК України договір банківського вкладу укладається на умовах видачі вкладу на першу вимогу (вклад на вимогу) або на умовах повернення вкладу зі спливом встановленого договором строку (строковий вклад).

Статтею 1074 ЦК України встановлено, що обмеження прав клієнта щодо розпоряджання грошовими коштами, що знаходяться на його рахунку, не допускається, крім випадків обмеження права розпоряджання рахунком за рішенням суду або в інших випадках, встановлених законом, а також у разі зупинення фінансових операцій, які можуть бути пов'язані з легалізацією (відмиванням) доходів, одержаних злочинним шляхом, або фінансуванням тероризму, передбачених законом.

Встановлено, що 30 травня 2012 року між ОСОБА_1 та ПАТ КБ "Приватбанк" в особі Севастопольського відділення Кримського регіонального управління було укладено договір (заява) №SAMDN97 на оформлення вкладу "Стандарт", відповідно до умов якого позивач передав банку грошові кошти в розмірі 75000 грн. для їх розміщення на депозитному рахунку банку на термін вкладу 3 місяці із зобов'язанням банку нараховувати проценти на суму вкладу за ставкою 15 % річних.

В цей же день між сторонами укладено договір (заява) №SAMDN8577 на оформлення вкладу "Копілка" відповідно до якого позивач передав банку грошові кошти в розмірі 2000 доларів США для їх розміщення на депозитному рахунку банку на термін вкладу 6 місяців із зобов'язанням банку нараховувати проценти на суму вкладу за ставкою 7,75 % річних.

Згідно п.5 вказаних заяв ОСОБА_1 надав згоду на те, що дані заяви разом з Умовами та Правилами надання банківських послуг, а також Тарифами банку складають між ним та банком договір про надання банківських послуг.

Відповідно до п.3 договорів у випадку, якщо після закінчення строку вкладу клієнт не заявив банку про відмову від продовження строку вкладу, вклад автоматично вважається продовженим ще на один строк, вказаний у заяві. Строк вкладу продовжується неодноразово без явки клієнта в банк.

Із наданих позивачем копій квитанцій від 30 травня 2012 року вбачається, що ним було виконано свої зобов'язання за договорами банківського вкладу та внесено 75000 грн. на рахунок НОМЕР_1 та 2000 доларів США на рахунок НОМЕР_2.

5 травня 2015 року позивач звернувся до ПАТ КБ "Приватбанк" із заявою-вимогою про розірвання спірних депозитних договорів та повернення суми вкладів та відсотків за користування депозитними коштами.

19 травня 2015 року на звернення позивача ПАТ КБ "Приватбанк" надано письмову відповідь, в якій повідомив про припинення своєї діяльності на території АР Крим.

Таким чином, на вимогу позивача договори банківського вкладу розірвані не були та кошти йому не повернуто.

Виходячи з наведених вимог закону та обставин справи, встановивши, що відповідачем порушено право позивача на повернення сум грошових вкладів, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про наявність правових підстав для стягнення з ПАТ КБ "Приватбанк" на користь позивача вказаних грошових коштів.

Доводи апеляційної скарги про не доведення позивачем укладення між ним та ПАТ КБ "Приватбанк" договорів банківського вкладу спростовуються матеріалами справи, зокрема копіями заяв на оформлення вкладу та квитанцій про внесення ОСОБА_1 коштів на рахунки банку.

Крім того, у письмовій відповіді від 19 травня 2015 року відповідачем не заперечувалось існування договірних відносин між ним та позивачем.

Не заслуговують на увагу доводи відповідача про відсутність доказів наявності коштів на депозитних рахунках ОСОБА_1 на момент розгляду справи судом, оскільки позивачем доведено внесення на рахунки вказаних коштів, а будь-яких доказів їх повернення ПАТ КБ "Приватбанк" не надано.

Є безпідставними посилання відповідача на відсутність можливості повернути вклад в зв'язку з окупацією АР Крим та припиненням діяльності Кримської філії ПАТ КБ "Приватбанк", оскільки договори банківського вкладу від 30 травня 2012 року були укладені між позивачем та ПАТ КБ "Приватбанк", як юридичною особою, місцезнаходженням якої є м. Дніпропетровськ.

Ліквідація філій або припинення у будь-який спосіб їх діяльності не звільняє відповідача від виконання обов'язків по укладених і дійсних договорах.

Також, не можуть бути підставою для відмови в позові факти виплати АНО "Фонд захисту вкладників" іншим вкладникам ПАТ КБ "Приватбанк" за договорами, укладеними на території АРК та м. Севастополя за рахунок вилученого майна банку, так як в матеріалах справи відсутні дані, які б свідчили про виплату вкладів позивачу вказаним фондом.

Рішення суду постановлено з дотриманням норм матеріального і процесуального права, судом в повній мірі з'ясовано обставини, що мають значення для справи, доводи апеляційної скарги правильності висновків суду не спростовують, а тому підстави для його скасування відсутні.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 309, 313, 314, 315, 317, 319, 323-325 Цивільного процесуального кодексу України, колегія суддів, -

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства комерційний банк "Приватбанк" відхилити.

Рішення Рівненського міського суду Рівненської області від 20 січня 2016 року залишити без змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Судді: Бондаренко Н.В.

Малько О.С

Демянчук С.О.