Справа № 362/1343/14-ц Головуючий у І інстанції Лебідь-Гавенко Г. М.
Провадження № 22-ц/780/768/16 Доповідач у 2 інстанції Воробйова Н. С.
Категорія 26 08.02.2016
УХВАЛА

Іменем України

08 лютого 2016 року колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Київської області у складі:

головуючого судді Воробйової Н.С.

суддів: Верланова С.М., Березовенко Р.В.

при секретарі Вербова І.І.

розглянула у відкритому судовому засіданні у м. Києві цивільну справу за апеляційною скаргою Публічного акціонерного товариства «Банк Форум» на рішення Васильківського міськрайонного суду від 01 грудня 2015 року у справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Банк Форум» до ОСОБА_2, треті особи: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Колєсник Світлана Анатоліївна, Відділ державної виконавчої служби Печерського районного управління юстиції у м.Києві, про стягнення заборгованості за кредитним договором.

ВСТАНОВИЛА:

У березні 2014 року ПАТ «Банк Форум» звернулося до суду з зазначеним позовом, в якому просило стягнути з ОСОБА_2 заборгованість за кредитним договором, вказуючи на те, що 14 липня 2008 року між Акціонерним комерційним банком «Форум» (правонаступником якого є ПАТ «Банк Форум») та ОСОБА_2 був укладений кредитний договір № 0335/08/01-Nn, відповідно до умов якого відповідачу було надано кредит в розмірі 350 000 доларів США зі сплатою 13,5 % річних від суми заборгованості та з встановленням дати остаточного повернення 14 липня 2018 року.

Оскільки відповідач порушив умови кредитного договору, то станом на 23 січня 2014 року має прострочену заборгованість в сумі 203 490,22 доларів США.

Рішенням Васильківського міськрайонного суду Київської області від 30 липня 2014 року позов ПАТ «Банк Форум» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості задоволено (т. 1 а.с. 67-69).

Рішенням Апеляційного суду Київської області від 05 лютого 2015 року вказане рішення суду першої інстанції у скасовано та ухвалено нове, яким у задоволенні позову відмовлено (т. 1 а.с. 126-130).

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 24 червня 2015 року рішення Васильківського міськрайонного суду Київської області від 30 липня 2014 року та рішення Апеляційного суду Київської області від 05 лютого 2015 року та додаткове рішення Апеляційного суду Київської області від 26 березня 2015 року скасовано, а справу направлено на новий розгляд до суду першої інстанції (т. 1 а.с.197-199).

13 серпня 2015 року позивач збільшив позовні вимоги та просив стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором, що виникла станом на 11 серпня 2015 року в сумі 182 756, 68 доларів США та 929 762,57 грн. штрафних санкцій (т. 2 а.с. 16-25).

Представник позивача в судовому засіданні збільшені позовні вимоги підтримав у повному обсязі, просив їх задовольнити.

Представник відповідача просив відмовити у задоволенні позову, посилаючись на пропущення позивачем строків позовної давності.

Рішенням Васильківського міськрайонного суду від 01 грудня 2015 року у задоволенні позову відмовлено.

В апеляційній скарзі позивач просив скасувати рішення суду першої інстанції з підстав невідповідності висновків суду обставинам справи та порушення судом норм матеріального і процесуального права.

Зокрема, посилався на те, що на його думку, суд безпідставно дійшов висновку про пропущення позивачем строку позовної давності та не взяв до уваги клопотання про визнання поважними причин пропущення банком строків позовної давності, які мали об»єктивний характер.

Апеляційна скарга не підлягає до задоволення з таких підстав.

Згідно із ч. 3 ст. 10, ч. ч. 1, 2 ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків встановлених ст. 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі.

Відповідно до ст. 60 ЦПК України, доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Зобов'язання виникають із підстав, передбачених статтею 11 ЦК України, зокрема договорів.

Відповідно до ч.1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти

Згідно до статті 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Пунктом 12 та п. 17 Постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ» «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» № 5 від 30 березня 2012 року, передбачено, що наявність виконавчого напису нотаріуса, вчиненого за невиконання кредитного договору, за відсутності реального виконання боржником свого зобов'язання, не свідчить про припинення договірних правовідносин сторін й не звільняє боржника від відповідальності за невиконання ним грошового зобов'язання та не позбавляє кредитора права на отримання процентів за користування кредитом і пені, передбачених договором за несвоєчасну сплату кредиту.

Відповідно до частини першої статті 251 ЦК України строком є певний період у часі, зі спливом якого пов'язана дія чи подія, яка має юридичне значення.

В силу ст. 252 ЦК України строк визначається роками, місяцями, тижнями, днями або годинами. Разом з тим із настанням певної події, яка має юридичне значення, законодавець пов'язує термін, який визначається календарною датою або вказівкою на подію, яка має неминуче настати (статті 251, 252 ЦК України).

По справі встановлено, що 14 липня 2008 року між Акціонерним комерційним банком «Форум» (правонаступником якого є ПАТ «Банк Форум») та ОСОБА_2 був укладений кредитний договір № 0335/08/01-Nv, відповідно до умов якого відповідачу було надано кредит в розмірі 350 000 доларів США зі сплатою 13,5 % річних від суми заборгованості, та з встановленням дати остаточного повернення 14 липня 2018 року (т. 1 а.с. 5-8).

Згідно п. 2.3. та п. 2.7. даного Договору, позичальник здійснює повернення кредиту частинами щомісячно не пізніше 20-го числа місяця, починаючи з місяця, наступного за місяцем отримання кредиту в сумі не менше 2 916, 67 доларів США на відкритий йому позичковий рахунок (т. 1 а.с. 5).

Відповідно до розрахунку заборгованості, проведеного станом на 23 січня 2014 року, ОСОБА_2 має заборгованість у розмірі 203 490,22 доларів США, в тому числі: прострочена заборгованість по поверненню кредитних коштів - 22 430,23 доларів США ( 178 565,46 гривень), поточна заборгованість по поверненню кредитних коштів 160 416,45 доларів США (1 282 208,68 гривень), пеня - 20 733,54 доларів США (165 723,19 гривень) (т. 1 а.с. 9-11).

При цьому, згідно розрахунку, прострочений платіж по тілу кредиту у відповідача виник 02 лютого 2009 року.

Як встановлено судом, боржник взяв на себе зобов'язання повернути суму кредиту з відповідними процентами до 14 липня 2018 року, сплачуючи її частинами (щомісячними платежами) згідно з графіком платежів.

Строк виконання боржником кожного щомісячного зобов'язання в силу ч.3 ст. 254 ЦК України спливає у відповідне число останнього місяця строку.

Тобто, поряд з установленням строку дії договору, сторони встановили і строки виконання боржником окремих зобов'язань (внесення щомісячних платежів), що входять до змісту зобов'язання, яке виникло на основі договору.

У зв'язку з порушенням боржником графіка погашення платежів та виникненням заборгованості за кредитним договором, кредитор відповідно до ч.2 ст. 1050 ЦК України та пунктів кредитного договору скористався правом на односторонню зміну умов кредитного договору, надіславши 01 липня 2009 року вимогу про дострокове повернення всієї суми кредиту та пов'язаних із ним платежів. Дану вимоги боржник отримав 02.07.2009 року (т.3 64-65). Зазначене свідчить про те, що банком фактично змінено кінцевий строк повернення суми кредиту з відповідними процентами з липня 2018 року на 2009 рік.

02 жовтня 2009 року АКБ « Форум» надіслав на ім.»я приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Колесник С.А. заяву про вчинення виконавчого напису на договорі іпотеки та стягнути за рахунок заставного майна заборгованість в сумі 365676,29 дол.США, яка виникла з 02 лютого 2009 року по кредиту та з 23 березня 2009 року - по простроченим процентам, і яка по курсу НБУ складала 2928701,41 грн. та 101042,33 грн. пені (т.3 а.с.58,59).

Виконавчий напис видано нотаріусом 27 жовтня 2009 року; ВДВС Печерського району відкрито виконавче провадження за виконавчим написом №3067 від 27.10.2009 року; 19 квітня 2012 року постановою державного виконавця виконавчий напис повернуто стягувачеві без виконання (майно, на яке звернуто стягнення на прилюдних торгах не реалізовано, стягувач відмовився прийняти його на свій баланс (т.3 а.с.86).

Будь-які дані про те, що кредитор звертався у відповідності до вимог чинного законодавства з вимогами до боржника про стягнення заборгованості за кредитним договором матеріали справи не містять, докази цьому позивач не надав.

В подальшому, позивач повторно пред»явив до виконання виконавчий напис нотаріуса від №3067 від 27.10.2009 року.

З матеріалів справи видно, що 26 грудня 2013 року, в рахунок погашення боргу, позивачем за рахунок коштів, отриманих від продажу майна відповідача, що перебувало в іпотеці відповідно до Постанови від 03 жовтня 2013 року про передачу майна стягувану, винесеної старшим державним виконавцем Відділу державної виконавчої служби Печерського районного управління юстиції, ВП № 33600354, передано на погашення боргу суму в розмірі 152459, 68 грн., хоча реалізація майна була проведена за початковою ціною у сумі 1 459133 грн. (т. 2 а.с. 18, т. 3 а.с.46, 91).

Відповідно до розрахунку заборгованості, заборгованість відповідача станом на 11 серпня 2015 року становить 182 756,68 доларів США, остання фактична дата внесення коштів на погашення кредиту 25 грудня 2008 року, дата повернення кредиту згідно графіку - 31 січня 2009 року (т. 2 а.с. 17-19).

Згідно ч. 2 ст. 258 ЦК України передбачено, що позовна давність в один рік застосовується до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені).

Відповідно до ч. 1 ст. 261 ЦК України за загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила.

За зобов'язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання (ч. 5 ст. 261 ЦК України).

Згідно ст. 261 ЦК України початок перебігу позовної давності пов'язується не стільки зі строком дії (припинення дії) договору, скільки з певним моментом (фактами), які свідчать про порушення прав особи.

За змістом цієї норми початок перебігу позовної давності співпадає з моментом виникнення в зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд.

Позивачем заявлено позовні вимоги щодо стягнення заборгованості, яка виникла у боржника за період з 31 січня 2009 року до 26 березня 2014 року (часу звернення позивача до суду) у зв'язку з несплатою боржником поточних щомісячних платежів із погашення кредиту та процентів за користування ним. Згідно уточнених( збільшених вимог) позивач вказував на те, що заборгованість боржника виникла за період з 31 січня 2009 року до 13 серпня 2015 року.

Відповідно до правової позиції, викладеній Верховним Судом України в постанові від 19 березня 2014 року у справі 6-20цс14, якщо умовами договору кредиту передбачені окремі самостійні зобов'язання боржника про повернення боргу щомісяця частинами та встановлено самостійну відповідальність боржника за невиконання цього обов'язку, то у разі неналежного виконання позичальником цих зобов'язань позовна давність за вимогами кредитора до нього про повернення заборгованих коштів повинна обчислюватися з моменту настання строку погашення кожного чергового платежу.

Як встановлено з розрахунку заборгованості та умов кредитного договору, чергові платежі боржник повинен був здійснювати не пізніше 20 числа кожного місяця, тому з часу несплати кожного з платежів відповідно до статті 261 ЦК України починається перебіг позовної давності для вимог до боржника.

Відмовляючи позивачу у задоволенні позовних вимог, суд виходив з того, що у разі неналежного виконання позичальником зобов'язань за кредитним договором позовна давність за вимогами кредитора про повернення кредитних коштів і процентів за користування кредитом, повернення яких відповідно до умов договору визначено періодичними щомісячними платежами, обчислюється з моменту настання строку погашення кожного чергового платежу яким, у даному випадку, є 31 січня 2009 року, а тому дійшов висновку про те, що у задоволенні позову слід відмовити в зв'язку із закінченням строків позовної давності.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду, оскільки він відповідає вимогам закону та обставинам суду.

Посилання позивача на те, що строк позовної давності пропущено з поважних причин, а саме, що ПАТ «Банк Форум» перебуває в процедурі ліквідації, не заслуговують на увагу, оскільки процедура виведення банку з ринку та здійснення в ньому тимчасової адміністрації розпочато з 14 березня 2014 року, тобто вже після закінчення строків позовної давності для звернення кредитора до боржника з вимогами про стягнення заборгованості ( т.3 а.с.142).

Не можна також погодитися з доводами позивача про те, що судом першої інстанції не досліджувалися питання щодо встановлення періоду,за який виникла та стягується заборгованість, а також не з»ясовано питання чи повністю погашено відповідачем боргові зобов»язання за кредитним договором та виконавчим написом нотаріуса, оскільки вони спростовуються матеріалами справи та змістом судового рішення.

Згідно ст. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін , якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Рішення суду відповідає вимогам закону. Підстави для задоволення апеляційної скарги та скасування рішення суду відсутні.

Керуючись ст..ст.307, 308 ЦПК України, колегія

Ухвалила :

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Банк Форум» відхилити.

Рішення Васильківського міськрайонного суду від 01 грудня 2015 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржена у касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий

Судді: