Справа № 761/4909/16-ц
Провадження № 4-с/761/132/2016
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 березня 2016 року Шевченківський районний суд м. Києва в складі:

головуючого - судді: Осаулова А.А.

при секретарі: Вольда М.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Києві скаргу уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію АТ «Златобанк» Славінського В.І. на бездіяльність головного державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Державної виконавчої служби України ОСОБА_2 щодо не реєстрації припинення обтяжень рухомого майна, -

в с т а н о в и в :

Заявник - уповноважена особа Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію АТ «Златобанк» Славінський В.І. звернувся до Шевченківського районного суду м.Києва із зазначеною скаргою, де просив суд визнати протиправними дії головного державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Державної виконавчої служби України ОСОБА_2 щодо не реєстрації припинення обтяжень рухомого майна та просив зобов»язати головного державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Державної виконавчої служби України ОСОБА_2 вчинити реєстрацію в Державному реєстрі обтяжень рухомого майна відомостей про припинення обтяження, зареєстрованого 2412.2014 року о 17.00 год. у ВП №14703116 та обтяження від 05.02.2015 року о 17 год. 32 хв. 34 сек. за №15067005, у виконавчому провадженні за №46388339.

Свої вимоги скаржник обґрунтовував тим, що на підставі ухвали Шевченківського районного суду м.Києва від 22.12.2014 року державний виконавець постановою від 06.02.2015 року постановила рішення про звільнення з-під арешту рухоме та нерухоме майно заявника, що був раніше накладений згідно постанови про арешт від 24.12.2014 року. Між тим, 04.02.2016 року АТ «ЗЛАТОБАНК» отримало витяг з Державного реєстру обтяжень рухомого майна, з якого вбачається, що запис про арешт рухомого майна (запис 29 у Витягу), зареєстрований 24.12.2014р. за № 14703116 та внесений на підставі постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження від 24.12.2014р. № 45929798 до цього часу не виключений. Копія додається. Також, в Державному реєстрі обтяжень рухомого майна 05.02.2015 17:32:34 зареєстровано запис за № 15067005 про арешт рухомого майна на підставі постанови від 05.01.2015р. про закінчення виконавчого провадження № 46388339. Вказана бездіяльність державного виконавця є протиправною та підлягає судовому захисту шляхом задоволення вказаної скарги, оскільки дії державного виконавця не відповідають вимогам Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень», «Про виконавче провадження» та «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб».

В судовому засіданні представник скаржника просив скаргу задовольнити лише частково в частині визнати незаконною бездіяльності державного виконавця та зобов»язання його вчинити реєстрацію в Державному реєстрі обтяжень рухомого майна відомостей про припинення обтяження, зареєстрованого 05.02.2015 року о 17 год. 32 хв. 34 сек. за №15067005, у виконавчому провадженні за №46388339, оскільки вказані дії щодо іншого обтяження станом на даний час вже були вчиненні державним виконавцем самостійно.

Суб'єкт оскарження, головний державний виконавець Відділу примусового виконання рішень Державної виконавчої служби України ОСОБА_2 в судове засідання не з»явилась, але надали до суду пояснення проти скарги, де вказали, що дійсно публічне обтяження від 24.12.2014 року за №14703116 було вилучено з реєстру 05.02.2016 року.

Представник стягувача в судове засідання не з»яивився, хоча про дату і час розгляду справи по суті був повідомлений належним чином.

Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що подана скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

У відповідності з ч. 1 ст. 17 Закону України «Про виконавче провадження» примусове виконання рішень державною виконавчою службою здійснюється на підставі виконавчих документів, визначених цим Законом.

Відповідно до ч.1 т. 383 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їх права чи свободи.

Як вбачається з матеріалів справи і це встановлено судом, 05.02.2015 року на виконання ухвали Шевченківського районного суду м.Києва від 02.02.2015 року в порядку забезпечення позову державний виконавець постановою наклав арешт на майно ПАТ «Златобанк» в межах суми боргу в розмірі - 3398313 грн.

Між тим, постановою від за записом 37 до Державного реєстру обтяжень рухомого майна було внесено запис 05.02.2015 року за №15067005 про арешт майна ПАТ «Златобанк» і заборону його відчуження та відомості про винесення 05.01.2015 року постанови про закінчення виконавчого провадження.

Згідно ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч.1 статті 1 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій органів і посадових осіб, визначених у цьому Законі, що спрямовані на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які провадяться на підставах, в межах повноважень та у спосіб, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню (далі - рішення)

Відповідно до ч.1 ст.6 Закону України «Про виконавче провадження» державний виконавець зобов'язаний використовувати надані йому права відповідно до закону і не допускати у своїй діяльності порушення прав та законних інтересів фізичних і юридичних осіб.

Згідно ч. 1 статті 38 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень» при публічному обтяженні обтяжувачем є уповноважений орган. Права і обов'язки суб'єктів публічного обтяження встановлюються законом.

Згідно ч. 2 статті 41 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень» відомості про припинення публічного обтяження підлягають реєстрації протягом п'яти днів із дня його припинення. Обов'язок щодо здійснення реєстрації відомостей про припинення публічного обтяження покладається на уповноважений орган або на уповноважену ним особу.

Відповідно до постанови Правління НБУ від 12 травня Ю15р. № 310 «Про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію ПУБЛІЧНОГО ШЦОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА «ЗЛАТОБАНК» виконавчою дирекцією Фонду арантування вкладів фізичних осіб (далі - Фонд) прийнято рішення від 13 травня 2015р. № »9 (зі змінами згідно Рішення №100 від 18.05.2015р.) «Про початок процедури ліквідації АТ «ЗЛАТОБАНК» та призначення уповноваженої особи Фонду на ліквідацію банку», згідно з ким було призначено уповноваженою особою Фонду на ліквідацію АТ «ЗЛАТОБАНК» 'лавінського В.І. та розпочато процедуру ліквідації АТ «ЗЛАТОБАНК» строком на 1 рік з 14 равня 2015р. до 13 травня 2016р. включно.

Постановою Правління НБУ № 310 від 12.05.2015 року відкликано банківську ліцензію ПАТ «ЗЛАТОБАНК».

Згідно п.7 ч.2 ст.46 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» з дня початку процедури ліквідації банку втрачають чинність будь-які публічні обтяження чи обмеження на розпорядження (у тому числі арешти) будь-яким майном банку.

При цьому за умовами ч.5 ст.49 Закону України «Про виконавче провадження» постанова про закінчення виконавчого провадження у разі прийняття Національним банком України рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку-боржника виноситься державним виконавцем не пізніше наступного дня, коли йому стало відомо про такі обставини. При цьому виконавчий документ надсилається до уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб.

Також у відповідності до вимог ст.50 вказаного Закону у разі закінчення виконавчого провадження (крім направлення виконавчого документа за належністю іншому органу державної виконавчої служби, офіційного оприлюднення повідомлення про визнання боржника банкрутом і відкриття ліквідаційної процедури, закінчення виконавчого провадження за рішенням суду, винесеним у порядку забезпечення позову чи вжиття запобіжних заходів, а також крім випадків нестягнення виконавчого збору або витрат, пов'язаних з організацією та проведенням виконавчих дій), повернення виконавчого документа до суду або іншого органу (посадовій особі), який його видав, арешт, накладений на майно боржника, знімається, скасовуються інші вжиті державним виконавцем заходи примусового виконання рішення, а також провадяться інші дії, необхідні у зв'язку із завершенням виконавчого провадження. Завершене виконавче провадження не може бути розпочате знову, крім випадків, передбачених цим Законом.

Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 11 Закону України «Про виконавче провадження» державний виконавець зобов'язаний вживати передбачених цим Законом заходів примусового виконання рішень, неупереджено, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

У відповідності до вимог п.18 постанови пленуму Вищого Спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 21 травня 2012 року N 5 «Про внесення змін до постанови Пленуму Вищого адміністративного суду України від 13 грудня 2010 року N 3 "Про практику застосування адміністративними судами законодавства у справах із приводу оскарження рішень, дій чи бездіяльності державної виконавчої служби" виходячи зі змісту статті 387 ЦПК, у разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов'язує державного виконавця або іншу посадову особу державної виконавчої служби задовольнити вимогу заявника та усунути допущені порушення або іншим шляхом поновлює його порушені права чи свободи.

З огляду на викладені вимоги Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» та Закону України «Про виконавче провадження», суд дійшов висновку про можливість визнання незаконною бездіяльність головного державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Державної виконавчої служби України ОСОБА_2 щодо не реєстрації в Державному реєстрі обтяжень рухомого майна відомостей про припинення обтяження та зобов»язання уповноважену особу Відділу примусового виконання рішень Державної виконавчої служби України вчинити реєстрацію в Державному реєстрі обтяжень рухомого майна відомостей про припинення обтяження, зареєстрованого 05.02.2015 року о 17 год. 32 хв. 34 сек. за №15067005, у виконавчому провадженні за №46388339, а відтак в цій частині скарга підлягає задоволенню.

З огляду на самостійне усунення протиправності своїх дій державним виконавцем щодо вилучення з реєстру публічного обтяження від 24.12.2014 року за №14703116, тому в цій частині суд вважає за можливе в задоволення скарги відмовити.

Відповідно до ст. 388 ЦПК України з Відділу примусового виконання рішень Державної виконавчої служби України на користь держави підлягає стягненню судовий збір у розмірі - 275,60 грн.

Керуючись ст. 11, 17, 18, 29, 30, 49 Закону України «Про виконавче провадження», ст.46 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», ст. 383-387 ЦПК України , суд, -

у х в а л и в:

Скаргу задовольнити частково.

Визнати незаконною бездіяльність головного державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Державної виконавчої служби України ОСОБА_2 щодо не реєстрації в Державному реєстрі обтяжень рухомого майна відомостей про припинення обтяження, зареєстрованого 05.02.2015 року о 17 год. 32 хв. 34 сек. за №15067005.

Зобов»язати уповноважену особу Відділу примусового виконання рішень Державної виконавчої служби України вчинити реєстрацію в Державному реєстрі обтяжень рухомого майна відомостей про припинення обтяження, зареєстрованого 05.02.2015 року о 17 год. 32 хв. 34 сек. за №15067005, у виконавчому провадженні за №46388339.

В задоволенні іншої частини скарги, - відмовити.

Стягнути з Відділу примусового виконання рішень Державної виконавчої служби України на користь держави судовий збір у розмірі - 275,60 грн.

Ухвалу суду може бути оскаржено до Апеляційного суду м. Києва через Шевченківський районний суд м. Києва шляхом подання апеляційної скарги, протягом п'яти днів з дня її проголошення. У разі якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом п'яти днів з дня отримання копії ухвали.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення зазначених вище строків, або після перегляду ухвали в апеляційному порядку, якщо її не скасовано.

Суддя: