Номер провадження 2/289/748/16
Справа № 289/1168/16-ц
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29.08.2016 м .Радомишль

Радомишльський районний суд Житомирської області в складі:

головуючого Свінцицький Л. В.

при секретарі Глущенко Я.В.

за участі позивача ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Радомишлі цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Вишевицької обєднаної територіальної громади про визнання права власності на спадкове майно, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач, посилаючись на те, що після смерті її матері ОСОБА_2, відкрилась спадщина до якої входить, з поміж усього, земельна ділянка та житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, виникла необхідність прийняти спадщину, однак в нотаріальній конторі їй відмовляють у видачі свідоцтва про право на спадщину в звязку з відсутністю правовстановлюючих документів. Спадщину вона прийняла шляхом користування даною земельною ділянкою та постійним проживанням зі спадкодавцем та доглядом за нею, іншим чином ніж шляхом звернення до суду їй спадкові права не набути, просить суд визнати за нею право власності на земельні ділянки.

В судовому засіданні позивач свої позовні вимоги підтримав.

Представник відповідача в судове засідання не з"явився, про день та час слухання справи був належним чином повідомлений, надіслав до суду заяву в якій просить слухати справу без їх участі.

Вислухавши пояснення позивача, дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані по справі докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що заявлені вимоги підлягають до задоволення виходячи з наступних підстав.

Судом встановлено, що ОСОБА_2 була власником Сертифікату про право власності на земельну частку (пай) яка перебуває у колективній власності АТЗТ «Агрофірма Вишевичі» с. Вишевичі, Вишевицької сільської ради Радомишльського району Житомирської області розміром 2,66 в умовних кадастрових гектарах, а також цілого житлового будиноку з господарськими будівлями та спорудами, що розташований за адресою: вул. Комсомольська, № 59, с. Вишевичі, Радомишльський район, Житомирська область. Також встановлено в судовому засіданні те, що позивач фактично вступила в управління спадковим майном, а саме користується земельною ділянкою, обробляє, та постійно проживала з матірю та доглядала за нею.

Крім того, судом встановлено, що 22 червня 2006 року ОСОБА_2 зробила розпорядження у вигляді заповіту, де заповіла все своє майно своїй дочці ОСОБА_1

У звязку з тим, що іншим шляхом права позивача на спадкове майно захистити неможливо суд задовольняє її позовні вимоги.

Згідно ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її.

Спадщину позивач прийняла шляхом користування будинком та земельною ділянкою.

Відповідно до ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Згідно ч.5 ст. 1268 незалежно від відкриття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.

Відповідно до п. 10 додатку №1 до п.2.1. "Тимчасового положення про порядок реєстрації прав власності на нерухоме майно", затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 7 лютого 2002 р. N 7/5 документом для реєстрації права власності може бути рішення судів про визнання права власності на об'єкти нерухомого майна, про встановлення факту права власності на об'єкти нерухомого майна, про передачу безхазяйного нерухомого майна до комунальної власності.

Відповідно до положень ст. 392 ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою.

Право власності набувається на підставах, що не заборонені законом (ст. 327 ЦК України). Однією з таких підстав, відповідно до ст. 1217 ЦК України, є спадкування майна, в тому числі за законом. Стаття 1216 ЦК України передбачає, що спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця) до інших осіб (спадкоємців).

Таким чином, оцінюючи належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, враховуючи те, що обставини, на які посилалась позивач як на підставу для задоволення позову, знайшли своє підтвердження в судовому засіданні, а позовні вимоги позивача ґрунтуються на вимогах закону, суд прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню.

Приймаючи до уваги викладене та те, що іншим шляхом права позивача на спадкове майно захистити неможливо, суд її позовні вимоги задовольняє.

Керуючись ст.ст. 3, 10-11, 15, 57-60, 88, 212-215, 294 Цивільного процесуального кодексу України, ст.ст. 327, 392, 1216-1218, 1223, 1261, 1268, 1269 Цивільного кодексу України, суд -

В И Р І Ш И В:

Визнати за ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, в порядку спадкування за заповітом після смерті матері, ОСОБА_2, яка померла 04.01.2007 року у віці 83 років в с. Вишевичі, Радомишльського р-ну Житомирської області право власності на спадкове майно, а саме:

- цілий житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, що розташований за адресою: вул. Комсомольська, № 59, с. Вишевичі, Радомишльський район, Житомирська область;

- та право на земельну частку (пай) у землі, яка перебуває у колективній власності АТЗТ «Агрофірма Вишевичі» с. Вишевичі, Вишевицької сільської ради Радомишльського району Житомирської області розміром 2,66 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості), вартістю 5 881,00 грн., що належало померлій ОСОБА_2 згідно Сертифікату на право на земельну частку (пай) серії ЖТ № 0046636 від 26.03.1997 року, виданий на її імя на підставі рішення Радомишльської РДА № 100 від 26.03.1997 року.

Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Житомирської області через Радомишльський районний суд протягом десяти днів починаючи з дня його проголошення.

Суддя Л. В. Свінцицький