Справа № 755/9018/16-ц
У х в а л а

Іменем України

"22" червня 2016 р. суддя Дніпровського районного суду м. Києва Гаврилова О.В., вивчивши матеріали скарги Публічного акціонерного товариства «Державний експортно-імпортний банк України», заінтересовані особи: старший державний виконавець відділу Дніпровського районного відділу державної виконавчої служби м. Києва Головного територіального управління юстиції у м. Києві Урбан Дмитра Дмитровича, Товариство з обмеженою відповідальністю «Українська експертна група», ОСОБА_2, на дії та рішення державного виконавця Дніпровського районного відділу державної виконавчої служби м. Києва Головного територіального управління юстиції у м. Києві щодо визначення вартості й оцінки майна, -

в с т а н о в и в :

До Дніпровського районного суду м. Києва надійшла скарга представника ПАТ «Державний експортно-імпортний банк України», в якій заявник просить: визнати неправомірними дії старшого державного виконавця відділу Дніпровського районного відділу державної виконавчої служби м. Києва Головного територіального управління юстиції у м. Києві Уран Д.Д. щодо визначення вартості та оцінки арештованого майна у виконавчому провадженні №24977467 - квартири АДРЕСА_1, що належить на праві власності ОСОБА_3; визнати недійсним та скасувати висновок про вартість майна від 16.05.2016р. по виконавчому провадженні №24977467, складений суб'єктом оціночної діяльності ТОВ «Українська експертна група», з експертної оцінки майна - квартири АДРЕСА_1, що належить на праві власності ОСОБА_3; зобов'язати відділ Дніпровського районного відділу державної виконавчої служби м. Києва Головного територіального управління юстиції у м. Києві провести повторну експертну оцінку майна боржника ОСОБА_3, а саме - квартири АДРЕСА_1, в межах зведеного виконавчого провадження.

Як зазначено у статті 4 Цивільного процесуального кодексу України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України.

Відповідно до положень статті 383 Цивільного процесуального кодексу України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їх права чи свободи.

Таким чином, зазначені скарги щодо виконання рішень, ухвал місцевих загальних судів, які винесені відповідно до вимог цивільного процесуального законодавства, мають розглядатись в порядку ст.383 Цивільного процесуального кодексу України.

В п.13 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ від 07.02.2014 № 6 «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судових рішень у цивільних справах» роз'яснено, що скарга має відповідати загальним вимогам щодо форми та змісту позовної заяви, передбаченим положеннями ЦПК, та містити відомості, зазначені в пунктах 3 - 5 частини сьомої статті 82 Закону про виконавче провадження, зокрема зміст оскаржуваних рішень, дій чи бездіяльності державного виконавця або іншої посадової особи державної виконавчої служби та норму закону, яку порушено, а також обставини, якими заявник обґрунтовує свої вимоги.

Якщо скарга за формою і змістом не відповідає таким вимогам, то застосовуються положення статті 121 ЦПК.

У разі відсутності спеціальної норми щодо вирішення певних питань, що виникають при розгляді скарг на рішення, дії або бездіяльність посадових осіб державної виконавчої служби, при розгляді таких скарг мають застосовуватися положення ЦПК, якими врегульовано аналогічні питання, а саме: стаття 122 ЦПК - про відкриття провадження у справі; статті 26, 27, 45 ЦПК - щодо кола осіб, які беруть участь у справі, їхніх прав та обов'язків; статті 74 - 77 ЦПК - про судові виклики та повідомлення; глави 4 розділу III ЦПК - про судовий розгляд; глав 1, 2 розділу V ЦПК - щодо апеляційного та касаційного оскарження судових рішень тощо.

Відповідно до положень ст. 58 Закону України «Про виконавче провадження», у разі якщо визначити вартість майна (окремих предметів) складно або якщо боржник чи стягувач заперечує проти передачі арештованого майна боржника для реалізації за ціною, визначеною державним виконавцем, державний виконавець залучає суб'єкта оціночної діяльності - суб'єкта господарювання для проведення оцінки майна. Державний виконавець повідомляє про результати визначення вартості чи оцінки майна сторонам. У разі якщо сторони не згодні з результатами визначення вартості чи оцінки, вони мають право подати державному виконавцю заперечення в десятиденний строк з дня надходження повідомлення. У разі заперечення однією із сторін проти результатів оцінки, проведеної суб'єктом оціночної діяльності - суб'єктом господарювання, державний виконавець призначає рецензування звіту про оцінку майна.

У п. 24 вищезазначеної Постанови, роз'яснено, що у справах за скаргами стягувача чи боржника на дії державного виконавця, пов'язані з арештом і вилученням майна та визначенням вартості й оцінки цього майна, суд перевіряє відповідність цих дій положенням статей 57, 58 Закону про виконавче провадження. При цьому судам необхідно враховувати, що визначення вартості майна боржника проводиться самим державним виконавцем за ринковими цінами, що діють на день визначення вартості, крім випадків, коли застосовуються оцінки за регульованими цінами, оцінки нерухомого майна, транспортних засобів, повітряних, морських та річкових суден. При складності визначення вартості майна (окремих предметів) чи наявності у боржника або стягувача заперечень проти передачі арештованого майна боржника для реалізації за ціною, визначеною державним виконавцем, до участі у виконавчому провадженні і проведення оцінки за регульованими цінами, оцінки нерухомого майна, транспортних засобів, повітряних, морських та річкових суден залучається суб'єкт оціночної діяльності - суб'єкт господарювання, який провадить свою діяльність відповідно до Закону України від 12 липня 2001 року № 2658-III "Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні".

При цьому суди мають враховувати, що суб'єкт оціночної діяльності є учасником виконавчого провадження, а не посадовою особою державної виконавчої служби і його звіт про оцінку майна є результатом практичної діяльності фахівця-оцінювача, а не актом державного органу. Тому вимоги заявника в частині оскарження оцінки майна, визначеної за результатами рецензування, підлягають розгляду у порядку цивільного судочинства.

Такі вимоги сторони виконавчого провадження розглядаються не у позовному провадженні, а як оскарження рішення державного виконавця про оцінку майна в процесуальному порядку, передбаченому розділом VII ЦПК, оскільки є процесуальною дією державного виконавця незалежно від того, яка конкретно особа (сам державний виконавець, залучений ним суб'єкт оціночної діяльності чи особа, яка рецензувала звіт про оцінку майна) здійснювала відповідні дії, так як виконавчо-процесуальні відносини виникли між сторонами виконавчого провадження та державним виконавцем і між державним виконавцем та суб'єктом оціночної діяльності.

Враховуючи викладене, суддя приходить до висновку про наявність підстав для залишення скарги ПАТ «Державний експортно-імпортний банк України» без руху, оскільки як убачається зі змісту скарги, предметом оскарження є висновок про оцінку майна від 16.05.2016р., проте заявником не викладено обставин та не зазначено доказів подання стягувачем державному виконавцю заперечень на висновок від 16.05.2016р., в разі отримання яких, державний виконавець повинен призначити рецензування звіту про оцінку майна, яке і може бути предметом оскарження в порядку, передбаченому ст. 383 ЦПК України.

Крім того, третьою вимогою скарги є зобов'язання ВДВС провести повторну експертну оцінку по зведеному виконавчому провадженню, проте в скарзі не наведене обґрунтування для призначення повторної оцінки, з урахуванням не проведення рецензування попереднього звіту, та, як убачається зі змісту скарги, оскаржувана оцінка проводилася не в межах зведеного виконавчого провадження.

Відповідно до ст.121 Цивільного процесуального кодексу України позовна заява, подана без додержання вимог, викладених у статтях 119-121 Цивільного процесуального кодексу України підлягає залишенню без руху з наданням строку для усунення недоліків.

З огляду на викладене, відповідно до ч. 1 ст. 121 ЦПК України, скарга підлягає залишенню без руху, заявнику необхідно в п'ятиденний строк з дня отримання копії ухвали усунути зазначені в ній недоліки. Для усунення недоліків скарги надати в письмовому вигляді скаргу, при складанні якої врахувати вказані вище недоліки щодо форми та змісту скарги та викласти її у спосіб, що забезпечить поновлення прав скаржника та у спосіб передбачений законом.

Враховуючи викладене та керуючись ст.121 Цивільного процесуального кодексу України, -

У Х В А Л И В:

Скаргу Публічного акціонерного товариства «Державний експортно-імпортний банк України», заінтересовані особи: старший державний виконавець відділу Дніпровського районного відділу державної виконавчої служби м. Києва Головного територіального управління юстиції у м. Києві Урбан Дмитра Дмитровича, Товариство з обмеженою відповідальністю «Українська експертна група», ОСОБА_2, на дії та рішення державного виконавця Дніпровського районного відділу державної виконавчої служби м. Києва Головного територіального управління юстиції у м. Києві щодо визначення вартості й оцінки майна.

У випадку неусунення недоліків, заява вважається неподаною і повертається заявнику.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя: