Справа № 530/310/16-ц
Номер провадження 2/530/238/16
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 травня 2016 року Зіньківський районний суд Полтавської області в складі: головуючого - судді Должко С.Р., при секретарі Бедюх Н.І., розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Зіньків справу за позовом

ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3 до Опішнянської селищної ради Зіньківського району Полтавської області, третя особа Полтавська обласна психіатрична лікарня ім. О.Ф.Мальцева про визнання права власності на частки земельних ділянок в порядку спадкування, та зустрічним позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3, Опішнянської селищної ради Зіньківського району Полтавської області про визнання права власності на частки земельних ділянок в порядку спадкування,-

В С Т А Н О В И В:

Позивачі, ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3 звернулися в Зіньківський районний суд Полтавської області з позовом до Опішнянської селищної ради Зіньківського району Полтавської області, третя особа Полтавська обласна психіатрична лікарня ім. О.Ф.Мальцева про визнання права власності на частки земельних ділянок в порядку спадкування.

21.04.2016 року в Зіньківський районний суд Полтавської області звернувся із зустрічною позовною заявою ОСОБА_4 до ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3, Опішнянської селищної ради Зіньківського району Полтавської області про визнання права власності на частки земельних ділянок в порядку спадкування.

В судове засідання позивачі, вони ж відповідачі ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3 не з"явилися.

Зявився їх представник, ОСОБА_5, який підтримав заявлені позовні вимоги не змінивши їх та частково визнав зустрічні позовні вимоги в частині права власності на земельну ділянку за заповітом, за ОСОБА_4, в іншій частині просить відмовити, так як право власності на будинок та господарсько-побутові споруди що знаходиться за адресою с.м.т.Опішня, вул. Крупської №25 -не є предметом позову.

Представник відповідача, Опішнянської селищної ради Зіньківського району Полтавської області в судове засідання не з'явився, але надав до суду заяву, в якій позовні вимоги за первісним позовом - визнав в повному обсязі і просив розгляд справи провести без його участі.

Заслухавши представника позивачів та відповідачів, ОСОБА_5, який підтримав свої позовні вимоги, та визнав частково позовні вимоги по зустрічній позовній заяві, зачитавши заяви відповідача, Опішнянської селищної ради Зіньківського району Полтавської області який визнав основі позовні вимоги та дослідивши наявні матеріали справи, суд знаходить, що заявлені вимоги обґрунтовані і такі, що підлягають задоволенню - по вимогах ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3 та по зустрічній позовній заяві ОСОБА_4 позовні вимоги підлягають до часткового задоволення.

У відповідності до ст.. 57 ЦПК України, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цивільно-процесуального кодексу України.

Відповідно до ст. 41 Конституції України: кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності.

Відповідно до ст. 16 ЦК України, визнання права є одним із способів захисту порушеного майнового права.

Відповідно до ст. 114 ЦПК України: Позови, що виникають з приводу нерухомого майна, пред'являються за місцезнаходженням майна або основної його частини, враховуючи місцезнаходження, позов предявляється за правилами виключної підсудності до Зіньківського районного суду Полтавської області за місцем знаходження земельної ділянки.

Частиною 1 ст. 1297 Цивільного кодексу України встановлено, що спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно зобовязаний звернутися до нотаріуса за видачею свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно.

Відповідно до ст. 392 ЦК України, власник майна може предявити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою... .

Як передбачено нормою ст. 2 ЦПК України, - цивільне судочинство здійснюється відповідно до Конституції України, цього Кодексу та Закону України "Про міжнародне приватне право". Якщо міжнародним договором, згода на обов'язковість якого надана Верховною Радою України, передбачено інші правила, ніж встановлені цим Кодексом, застосовуються правила міжнародного договору. Провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи. Закон, який встановлює нові обов'язки, скасовує чи звужує права, належні учасникам цивільного процесу, чи обмежує їх використання, не має зворотної дії в часі.

Згідно положень пункту 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 18.12.2009 № 14 Про судове рішення у цивільній справі, - рішення суду як найважливіший акт правосуддя покликане забезпечити захист гарантованих Конституцією України прав і свобод людини та здійснення проголошеного Основним Законом України принципу верховенства права. У зв'язку з цим суди повинні неухильно додержувати вимог про законність і обґрунтованість рішення у цивільній справі (частина перша статті 213 ЦПК). Рішення є законним тоді, коли суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства відповідно до статті 2 ЦПК, вирішив справу згідно з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин відповідно до статті 8 ЦПК, а також правильно витлумачив ці норми. Якщо спірні правовідносини не врегульовані законом, суд застосовує закон, що регулює подібні за змістом відносини (аналогія закону), а за відсутності такого - суд виходить із загальних засад законодавства (аналогія права). Якщо є суперечності між нормами процесуального чи матеріального права, які підлягають застосуванню при розгляді та вирішенні справи, то рішення є законним, якщо судом застосовано відповідно до частини четвертої статті 8 ЦПК норми, що мають вищу юридичну силу. У разі наявності суперечності між нормами законів (кодексів), що мають однакову юридичну силу, застосуванню підлягає той з них, який прийнято пізніше. При встановленні суперечностей між нормами права, які підлягають застосуванню при розгляді та вирішенні справи, суду також необхідно враховувати роз'яснення Пленуму Верховного Суду України, що містяться в постанові від 1 листопада 1996 року № 9 "Про застосування Конституції України при здійсненні правосуддя". Обґрунтованим визнається рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених доказами, які були досліджені в судовому засіданні і які відповідають вимогам закону про їх належність та допустимість, або обставин, що не підлягають доказуванню, а також якщо рішення містить вичерпні висновки суду, що відповідають встановленим на підставі достовірних доказів обставинам, які мають значення для вирішення справи.

За змістом ст. 10 ЦПК України, - цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд сприяє всебічному і повному з'ясуванню обставин справи: роз'яснює особам, які беруть участь у справі, їх права та обов'язки, попереджує про наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій і сприяє здійсненню їхніх прав у випадках, встановлених цим Кодексом.

Відповідно ст. 212 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Результати оцінки доказів суд відображає в рішенні, в якому наводяться мотиви їх прийняття чи відмови у прийнятті.

Згідно ст.328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом.

Відповідно до п. 11 ст. 346 ЦК України право власності припиняється у разі смерті власника.

Відповідно до ст. ст. 1217, 1218, ЦК України спадщина здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Відповідно до ч.1, ч.5. ст. 1268 ЦК України спадкоємець має право прийняти спадщину, яка незалежно від часу прийняття належить спадкоємцю з часу відкриття спадщини.

Відповідно до ч. 5 ст. З Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обмежень" право власності та інші речові права на нерухоме майно, набуті згідно з діючими нормативно-правовими актами до набрання чинності цим Законом, визнаються державою.Відповідно до ст. 392 ЦК України, власник майна може предявити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою... .

Згідно з положеннями ст. 1277 ЦК ( 435-15 ) у разі відсутності спадкоємців за заповітом і за законом, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини, а також відмови від її прийняття орган місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини зобов'язаний подати до суду заяву про визнання спадщини відумерлою.

Відповідно до положень Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" ( 280/97-ВР ), основні терміни, використані в цьому Законі, мають таке значення: зокрема, територіальна громада - жителі, об'єднані постійним проживанням у межах села, селища, міста, що є самостійними адміністративно-територіальними одиницями, або добровільне об'єднання жителів кількох сіл, що мають єдиний адміністративний центр; районні та обласні ради - органи місцевого самоврядування, що представляють спільні інтереси територіальних громад сіл, селищ та міст. Згідно з ст.5 Закону система місцевого самоврядування включає: територіальну громаду; сільську, селищну, міську раду; сільського, селищного, міського голову; виконавчі органи сільської, селищної, міської ради; районні та обласні ради, що представляють спільні інтереси територіальних громад сіл, селищ, міст; органи самоорганізації населення. Відповідно до ст.10 цього ж Закону сільські, селищні, міські ради є органами місцевого самоврядування, що представляють відповідні територіальні громади та здійснюють від їх імені та в їх інтересах функції і повноваження місцевого самоврядування, визначені Конституцією України, цим та іншими законами. Пленуму Верховного Суду України у п. 24 Постанови № 7 від 30 травня 2008 р. Про судову практику у справах про спадкування роз'яснив, що при відсутності інших спадкоємців за заповітом і за законом, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини, а також відмови від її прийняття відповідачами є територіальні громади в особі відповідних органів місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини.

Судом встановлено що, відповідно до копії свідоцтва про смерть 1-КЕ №133643 виданого Опішнянською селищною радою Зіньківського району Полтавської області - 30.12.1999 року, у віці 77 років, померла ОСОБА_6 (а.с.15).

При житті ОСОБА_6 мала у приватній власності земельну ділянку загальною площею 0,19 га, в тому числі: земельну ділянку площею 0,15 га для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), земельну ділянку площею 0,04 га для ведення особистого селянського господарства, яка розташована на території смт.Опішня, вул.Крупської, 25, Зіньківського району, Полтавської області, що належала останній на підставі державного акта на право власності на земельну ділянку серії ПЛ № 383, зареєстрованого в книзі реєстрації державних актів 17.01.1997 року за № 90 (а.с.18).

У встановлений законом строк спадкоємці: ОСОБА_1, ОСОБА_2 і ОСОБА_7, яка померла 27.06.2009 року (а.с.14), а її спадщину прийняв її чоловік ОСОБА_3, подали до Опішнянської державної нотаріальної контори Полтавської області заяви про прийняття спадщини спадкодавця ОСОБА_6 (а.с.82-89).

Відповідно до довідки Опішнянської селищної ради Зіньківського району Полтавської області № 2123, на день смерті ОСОБА_6, разом з нею проживав та був зареєстрований її син, ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.16).

На даний час ОСОБА_4 перебуває на стаціонарному лікуванні в Полтавській обласній клінічній психіатричній лікарні ім.О.Ф.Мальцева і є недієздатною фізичною особою. Тобто ОСОБА_4 вважається таким, що прийняв спадщину спадкодавця ОСОБА_6.

Факт родинних відносин ОСОБА_1 зі спадкодавцем підтверджується свідоцтвом про народження серії ЯК № 577532, де її батьками вказані: ОСОБА_8 та ОСОБА_6 (а.с.6) та свідоцтвом про укладення шлюбу серії І-ЖТ № 351458, відповідно до якого ОСОБА_9 05.01.1979 року уклала шлюб з ОСОБА_10 і прийняла його прізвище (а.с.7).

Родинні відносини ОСОБА_2 зі спадкодавцем підтверджується свідоцтвом про народження серії ЯЖ № 374481, де її батьками вказані: ОСОБА_8 та ОСОБА_6 (а.с.9) та свідоцтвом про укладення шлюбу серії І-БП № 277683, відповідно до якого ОСОБА_11 10.09.1975 року уклала шлюб з ОСОБА_12 і прийняла його прізвище (а.с.10).

Відповідно до свідоцтва про народження серії ЯЕ № 877484 батьками ОСОБА_13, ІНФОРМАЦІЯ_2 записані ОСОБА_8 та ОСОБА_6 (а.с.13). Згідно зі свідоцтвом про укладення шлюбу серії VI-УР № 119677, 01.11.1963 року ОСОБА_13 уклала шлюб з ОСОБА_3 і прийняла його прізвище (а.с.12).

На звернення позивачів до Зіньківської державної нотаріальної контори по питанню видачі свідоцтва про право на спадщину їм було видано постанову про відмову у вчиненні нотаріальних дій через неподання правовстановлюючого документа щодо належності житлового будинку спадкодавцеві та відсутність відомостей про спадкову земельну ділянку у Державному земельному кадастрі (а.с.23).

Згідно ст. 346 ч.1 ЦК України, у разі смерті власника право власності припиняється. Згідно п. 4.20 Гл.10 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого 22.02.2012 року № 296/5, видача свідоцтва про право на спадщину на земельну ділянку нотаріусом проводиться на підставі державного акту на право власності на земельну ділянку, витягу з державного земельного кадастру про відсутність обмежень на земельну ділянку, витягу з поземельної книги, а також витягу з технічної документації з нормативної грошової оцінки земель.

Стаття 1261 Цивільного кодексу України передбачає, що у першу чергу право на спадкування мають діти спадкоємця, а тому ОСОБА_1, ОСОБА_2 та ОСОБА_3 (в порядку спадкування після померлої дружини ОСОБА_7І.), як спадкоємці померлої матері за законом першої черги, мають право успадкувати належну спадкодавцю вказану земельну ділянку, але не можуть реалізувати своє право і успадкувати її в нотаріальному порядку, через відсутність кадастрового номера земельної ділянки.

У роз'ясненнях п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 р. №7 «Про судову практику у справах про спадкування» у разі відмови нотаріуса в оформлені права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про Державний земельний кадастр» кадастровий номер земельної ділянки - індивідуальна, що не повторюється на всій території України, послідовність цифр та знаків, яка присвоюється земельній ділянці під час її державної реєстрації і зберігається за нею протягом усього часу існування.

Відповідно до ч.1 ст. 1 Закону України "Про Державний земельний кадастр", державна реєстрація земельної ділянки - це внесення до Державного земельного кадастру, передбачених цим законом відомостей про формування земельної ділянки та присвоєння їй кадастрового номера. У разі якщо відомості про земельні ділянки не внесені до Державного реєстру земель, їх державна реєстрація здійснюється на підставі технічної долкументації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) за заявою власників (користувачів земельної ділянки державної чи комунальної власності).

Відповідно до ст. 125 ЗК право власності та право постійного користування на земельну ділянку виникає після одержання її власником або користувачем документа, що посвідчує право власності чи право постійного користування земельною ділянкою, та його державної реєстрації.

Згідно п. 2 Прикінцевих та перехідних положень Закону України "Про Державний земельний кадастр" земельні ділянки, право власності (користування) на які виникло до 2004 року, вважаються сформаваними незалежно від присвоєння їм кадастрового номера. У разі, якщо відомості про зазначені земельні ділянки не внесені до Державного реєстру земель, їх державна реєстрація здійснюється на підставі технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) за заявою їх власників (користувачів земельної ділянки державної чи комунальної власності).

Право власності на вказані земельні ділянки було оформлене та зареєстроване відповідно до вимог діючого на той час законодавства. Вимоги сучасного законодавства позбавляють позивачів можливості замовити послугу щодо визначення кадастрового номера, а відповідно і успадкувати таке спадкове майно в позасудовому порядку.

Відповідно до статті 16 ЗУ «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державна реєстрація прав проводиться на підставі заяви власника, іншого правонабувача, сторони правочину, за яким виникло право, уповноваженої ними особи або державного кадастрового реєстратора у випадках, передбачених Законом.

Згідно копії спадкової справи №152 від 26.06.2000 року на майно померлої ОСОБА_6 (а.с.82-90) встановлено, що ОСОБА_6 26.04.1999 року склала заповіт, в якому вказано, що на випадок своєї смерті вона робить розпорядження: належну ій ? частину будинку з допоміжними з допоміжними господарськими будівлями, що знаходяться за адресою с.м.т.Опішня, вул. Крупської №25 заповідає ОСОБА_4, а ? частину цього ж домоволодіння заповідає в рівних долях ОСОБА_7, ОСОБА_1, ОСОБА_2.

Приватизовану земельну ділянку загальною площею 0,19 га, що знаходиться за адресою с.м.т.Опішня, вул. Крупської №25 заповідає в рівних долях ОСОБА_4,ОСОБА_7, ОСОБА_1, ОСОБА_2 (а.с.86).

Відповідно до ст. 316 ЦК України "правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею...". Відповідно до ст. 1218 ЦК України "До складу спадщини входять усі права та обов"язки, що належали спадкодавцеві на момент відкритя спадщини і не припинилися внаслідок його смерті".

Відповідно до ст. 1268 Цивільного кодексу України спадкоємець має право прийняти спадщину або не прийняти її. Судом встановлено, що позивач бажає прийняти спадщину.

Згідно ст. 4 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб у спосіб, визначений законами України.

Пунктом 1 ч. 2 ст. 16 ЦК України визначено, що одним із способів захисту цивільних прав та інтересів є визнання права.

Відповідно до змісту ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», при розгляді справ українські суди повинні застосовувати Конвенцію та практику Європейського суду з прав людини як джерело права. Також, у п.12 постанови Пленуму Верховного Суду України від 18.12.2009 року №14 «Про судове рішення у цивільній справі» зазначено, що «в мотивувальній частині кожного рішення у разі необхідності мають бути посилання на Конвенцію та рішення Європейського суду, які згідно з Законом №3477 «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» є джерелом права і підлягають застосуванню в такій справі».

Конвенція про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року та Протоколи до неї є складовою національного законодавства України.

Рішення Європейського суду є офіційною формою роз'яснення основних (невідчужуваних) прав кожної людини, закріплених і гарантованих Конвенцією, яка є частиною національного законодавства, та у зв'язку з цим - джерелом законодавчого правового регулювання і правозастосування в Україні.

Згідно статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

З огляду на вищевикладене вбачається, що положення ч.1 ст.1268 ЦК України стосовно захисту права власності повністю відповідає захисту права власності, яке гарантується ст.1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, що у відповідності до ст.9 Конституції України є частиною національного законодавства.

Крім цього, зміст цього конвенційного положення про захист права власності розкритий у ряді Рішень Європейського Суду з прав людини. Так, у Рішенні Європейського суду від 29.11.1991 року у справі «ОСОБА_14 Девелопментс ЛТД» проти Ірландії» зазначається, що власники мають право претендувати щонайменше на законне сподівання на можливість користуватися своєю власністю.

Також, Європейський суд з прав людини у своїй прецедентній практиці виходить із того, що положення пункту 1 статті 6 та статті 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантує кожному право подати до суду будь-який позов, що стосується його прав і обов'язків цивільного характеру (п.36 рішення ЄСПЛ від 21.02.1975 року у справі «Голден проти Сполученого королівства») та кожен має право на ефективний засіб юридичного захисту (ст.13 Конвенції).

Суд бере до уваги, що позивачем по зустрічній позовній заяві, ОСОБА_4 не надано ніяких документів на господарство, яке розташоване за адресою смт.Опішня, вул.Крупської, 25, Зіньківського району, Полтавської області. В позовних вимогах ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3 не ставиться вимога про визнання права власності на господарство, яке розташоване за адресою смт.Опішня, вул.Крупської, 25, Зіньківського району, Полтавської області, а тому в цій частині позовних вимог позивача, ОСОБА_4 слід відмовити.

У відповідності до ст.. 213 ЦПК України, суд виконавши всі вимоги цивільного судочинства ухвалюючи рішення на основі повного і всебічного зясування обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні та керуючись ст. ст. 376, 392 ЦК України, ст. ст. 3, 10,15,30, 57-61, 212-223 ЦПК України суд, -

В И Р І Ш И В:

Позовну заяву ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3 до Опішнянської селищної ради Зіньківського району Полтавської області, третя особа Полтавська обласна психіатрична лікарня ім. О.Ф.Мальцева про визнання права власності на частки земельних ділянок в порядку спадкування задоволити повністю.

Зустрічну позовну заяву ОСОБА_4 до ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3, Опішнянської селищної ради Зіньківського району Полтавської області про визнання права власності на земельну ділянку в порядку спадкування задоволити частково.

Визнати за ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_3, ідентифікаційний номер НОМЕР_1, мешканкою АДРЕСА_1 - право власності на 1/4 частину земельної ділянки загальною площею 0,19 га, в тому числі: ? частину земельної ділянки площею 0,15 га для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), ? частину земельної ділянки площею 0,04 га для ведення особистого селянського господарства, яка розташована на території смт.Опішня, вул.Крупської, 25, Зіньківського району, Полтавської області, що належала ОСОБА_6, померлій 30.12.1999 року на підставі державного акта на право власності на земельну ділянку серії ПЛ № 383, зареєстрованого в книзі реєстрації державних актів 17.01.1997 року за № 90 - в порядку спадкування за заповітом;

Визнати за ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_4, ідентифікаційний номер НОМЕР_2, мешканкою АДРЕСА_2 - право власності на 1/4 частину земельної ділянки загальною площею 0,19 га, в тому числі: ? частину земельної ділянки площею 0,15 га для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), ? частину земельної ділянки площею 0,04 га для ведення особистого селянського господарства, яка розташована на території смт.Опішня, вул.Крупської, 25, Зіньківського району, Полтавської області, що належала ОСОБА_6, померлій 30.12.1999 року на підставі державного акта на право власності на земельну ділянку серії ПЛ № 383, зареєстрованого в книзі реєстрації державних актів 17.01.1997 року за № 90 - в порядку спадкування за заповітом;

Визнати за ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_5, ідентифікаційний номер НОМЕР_3, мешканцем смт.Опішня, вулиця Крупська, 80, Зіньківського району, Полтавської області - право власності на 1/4 частину земельної ділянки загальною площею 0,19 га, в тому числі: ? частину земельної ділянки площею 0,15 га для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), ? частину земельної ділянки площею 0,04 га для ведення особистого селянського господарства, яка розташована на території смт.Опішня, вул.Крупської, 25, Зіньківського району, Полтавської області, що належала ОСОБА_6, померлій 30.12.1999 року на підставі державного акта на право власності на земельну ділянку серії ПЛ № 383, зареєстрованого в книзі реєстрації державних актів 17.01.1997 року за № 90 - в порядку спадкування за заповітом;

Визнати за ОСОБА_4, 15.02.1949 р.н, мешканцем смт.Опішня, вулиця Крупська, 25, Зіньківського району, Полтавської області - право власності на 1/4 частину земельної ділянки загальною площею 0,19 га, в тому числі: ? частину земельної ділянки площею 0,15 га для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), ? частину земельної ділянки площею 0,04 га для ведення особистого селянського господарства, яка розташована на території смт.Опішня, вул.Крупської, 25, Зіньківського району, Полтавської області, що належала ОСОБА_6, померлій 30.12.1999 року на підставі державного акта на право власності на земельну ділянку серії ПЛ № 383, зареєстрованого в книзі реєстрації державних актів 17.01.1997 року за № 90 - в порядку спадкування за заповітом.

В іншій частині позовних вимог по зустрічній позовній заяві ОСОБА_4 відмовити.

Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Полтавської області через Зіньківський районний суд шляхом подання апеляційної скарги протягом 10 днів з моменту його оголошення.

Написано власноручно.

Суддя Зіньківського районного суду

Полтавської області ОСОБА_15