АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 22-ц/793/2277/16Головуючий по 1 інстанції
Категорія : 50 ОСОБА_1
Доповідач в апеляційній інстанції
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 жовтня 2016 року Колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Черкаської області в складі:

головуючогоОСОБА_2
суддівОСОБА_3, ОСОБА_4
при секретаріОСОБА_5

адвоката ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Черкаси апеляційну скаргу ОСОБА_7 на рішення Канівського міськрайонного суду Черкаської області від 06 вересня 2016 року по справі за позовом ОСОБА_7 до ОСОБА_8 про зменшення розміру аліментів,

в с т а н о в и л а :

ОСОБА_7 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_8 про зменшення розміру аліментів, мотивуючи свої вимоги тим, що 25.04.2015 року між ним та відповідачкою ОСОБА_8 було зареєстровано шлюб. Від шлюбу у них народилася дочка, Злата, ІНФОРМАЦІЯ_1. На даний час вони разом не проживають.

На підставі рішення Канівського міськрайонного суду Черкаської області від 08.06.2016 року було стягнуто з ОСОБА_7 на користь ОСОБА_8 аліменти на утримання дочки у твердій грошовій сумі у розмірі 800 грн. та 600 грн. на утримання дружини ОСОБА_8, до досягнення дочкою трьох років.

Позивач стверджує, що на даний час його матеріальне становище значно змінилося. Крім того, зазначає, що має незадовільний стан здоровя та потребує постійного лікування. У звязку з цим, просив суд зменшити розмір аліментів на утримання дочки у твердій грошовій сумі до 400 грн., та звільнити від сплати аліментів на утримання дружини ОСОБА_8

Рішенням Канівського міськрайонного суду Черкаської області від 06 вересня 2016 року в задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись з вказаним рішенням ОСОБА_7 подав апеляційну скаргу, вважаючи, що рішення прийняте з порушенням норм матеріального права та просить скасувати рішення Канівського міськрайонного суду Черкаської області від 06 вересня 2016 року і ухвалити нове рішення, яким заявлені ним позовні вимоги задовольнити в повному обсязі.

Вислухавши сторону, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку про те, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення виходячи з наступного.

Відповідно до роз'яснень Пленуму Верховного Суду України, що викладені в п. 2 Постанови від 18.12.2009 року №14 "Про судове рішення у цивільній справі", рішення є законним тоді, коли суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства відповідно до статті 2 ЦПК України, вирішив справу згідно з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин відповідно до статті 8 ЦПК, а також правильно витлумачив ці норми.

Обґрунтованим визнається рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених доказами, які були досліджені в судовому засіданні і які відповідають вимогам закону про їх належність і допустимість, або обставин, що не підлягають доказуванню, а також якщо рішення містить вичерпні висновки суду, що відповідають встановленим на підставі достовірних доказів обставинам, які мають значення для вирішення справи.

Рішення суду першої інстанції повністю відповідає зазначеним вимогам, оскільки ґрунтується на повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в сукупності.

Відмовляючи в задоволенні позову ОСОБА_7 до ОСОБА_8 про зменшення розміру аліментів, суд першої інстанції прийшов до висновку, що матеріальний стан позивача та стан його здоровя з часу ухвалення судом першої інстанції рішення не змінився, а тому підстав, визначених статтею 192 СК України для зменшення розміру аліментів, не встановлено.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції.

Встановлено, що 25.04.2015 року між ОСОБА_7 та ОСОБА_8 було зареєстровано шлюб. Від шлюбу у них народилася дочка, Злата, ІНФОРМАЦІЯ_1. На даний час ОСОБА_7 та ОСОБА_8 разом не проживають, але перебувають у шлюбі.

На підставі рішення Канівського міськрайонного суду Черкаської області від 08.06.2016 року стягнуто з ОСОБА_7 на користь ОСОБА_8 аліменти на утримання дочки у твердій грошовій сумі у розмірі 800 грн. та 600 грн. на утримання матері ОСОБА_8, до досягнення дочкою трьох років. Зазначене рішення набрало законної сили та звернуто до виконання.

Посилаючись на те, що після ухвалення рішення про стягнення аліментів на дитину та дружину його матеріальний стан та стан здоровя погіршився, ОСОБА_7 просить зменшити розмір стягнутий з нього аліментів на утримання дитини та скасувати аліменти на утримання дружини.

Статтею ст. 51 Конституції України гарантовано, а статтю 180 Сімейного кодексу України передбачено, що батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Згідно зі статтею 181 СК України способи виконання батьками обов'язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі.

Визначення аліментів у твердій грошовій сумі в розмірі 800 грн. не буде суперечити закону, та порушувати право дитини, оскільки сума аліментів в розмірі 800 грн. на дитину не буде меншою ніж визначена законом. Розмір аліментів на кожну дитину не повинен бути меншим ніж 30 % прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку. Відповідно до Закону України «Про Державний бюджет України на 2016 рік» прожитковий мінімум для дітей віком до 6 років з січня 2016 року становить 1228 грн.

Розмір аліментів, визначений судом у твердій грошовій сумі, підлягає індексації відповідно до закону (ч. 2 ст. 184 СК України).

Крім того, колегія суддів погоджується і з висновком суду першої інстанції в частині стягненні аліментів на утримання дружини до досягнення дитиною 3-х років.

Відповідно до ч. 3 ст. 84 Сімейного кодексу України дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років.

Відповідно до ч. 4 ст. 84 Сімейного кодексу України право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того, чи вона працює, та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу.

Однією з необхідних умов отримання дружиною (чоловіком) аліментів є спроможність другого з подружжя надавати матеріальну допомогу, причому останнього не можна визнати неспроможним це робити у зв'язку з тим, що він, будучи працездатним, не працює без поважних причин чи має інших утриманців, оскільки законом не передбачено таких підстав звільнення від сплати аліментів.

Відповідно до вимог ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення.

Згідно з роз'ясненнями, викладеними у п. 17 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року N 3 "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів", вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров'я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж зазначений у ч. 2 ст. 182 СК України.

Зазначені обставини були предметом дослідження по справі, за якою вже стягнуті аліменти на утримання дитини та дружини.

Відповідно до ч. 1 ст. 192 та частини 3 статті 80 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Таким чином, зміна раніше встановленого розміру аліментів можлива за наявності доведених у судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених СК України.

Частиною 3 ст. 10 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Згідно зі ст. 212 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів в їх сукупності.

Так, ОСОБА_7 на підтвердження своїх доводів зазначив, що його матеріальне становище погіршилось. Але на час ухвалення рішення суду першої інстанції про стягнення аліментів ОСОБА_7 не працював, що відповідає його стану матеріального забезпечення і в даний час. Доводи ОСОБА_7 про те, що за цивільно-правовою угодою йому було обіцяно значно вищу заробітну плату нічим не підтверджено. Також з часу ухвалення рішення про стягнення аліментів не змінився сімейний стан ОСОБА_7 та стан його здоровя. Відповідно до довідки лікаря ОСОБА_7 страдає деформіруючим остеоартрозом сустава ( вроджена аномалія) та потребує постійного лікування (а.с.13). Таким чином зазначене захворювання ОСОБА_7 мав станом на 08.06.2016 року, на час ухвалення рішення про стягнення аліментів.

Посилання апелянта в своїй апеляційній скарзі про те, що у нього є непрацездатний батько інвалід, є безпідставним та не спростовує висновків суду першої інстанції, оскільки з матеріалів справи вбачається, що батько є інвалідом 3 групи, а тому отримує пенсію і аж ніяк не може бути непрацездатним. Також зазначена група інвалідності була встановлена батькові позивача до ухвалення рішення про стягнення з ОСОБА_7 аліментів. Крім того, у ОСОБА_7 мається рідна сестра, яка також зобовязана надавати допомогу батькам.

Вірно встановивши факти і відповідно їм правовідносини, постановивши рішення з дотриманням норм матеріального і процесуального права на підставі наявних та наданих сторонами належних та допустимих доказів, суд першої інстанції ухвалив правильне та справедливе рішення, яким відмовив ОСОБА_7 в задоволенні позову.

Доводи апеляційної скарги ретельно перевірені судом апеляційної інстанції, є безпідставними та не спростовують висновків суду першої інстанції і не містять підстав для скасування чи зміни правильного рішення.

Керуючись ст.ст. 209, 303, 307, 308, 315 ЦПК України, колегія суддів судової палати,-

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_7 на рішення Канівського міськрайонного суду Черкаської області від 06 вересня 2016 року відхилити, а рішення Канівського міськрайонного суду Черкаської області від 06 вересня 2016 року залишити без змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з часу проголошення і може бути оскаржене в касаційному порядку до суду касаційної інстанції протягом двадцяти днів.

Головуючий :

Судді :