Дата документу 29.08.2016
Справа № 334/3864/16-ц
Провадження № 2/334/2396/16
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 серпня 2016р. Ленінський районний суд м. Запоріжжя у складі:

головуючої - судді Лисенко Л.І.,

при секретарі - Матвієнко О.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про усунення перешкод у здійсненні права власності,

встановив:

Позивач звернулася в суд з позовом до ОСОБА_2 про усунення перешкод у здійсненні права власності, вказавши, що вона на підставі договору купівлі-продажу, посвідченому приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу Кушніренко О.Г., реєстровий № 2803 їй належить квартира АДРЕСА_1. Своє право власності позивач зареєструвала в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно 16.06.2016р. за № 61607048.

У зазначеній квартирі по теперішній час зареєстрований відповідач ОСОБА_2, колишній співвласник квартири і який не є членом сім'ї позивача. 17.04.2014р. відповідач здійснив відчуження належної йому частки квартири за договором дарування, посвідченим приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу Кукурудз Т.Ю., реєстровий № 1634 на користь одного з продавців, у якого позивач придбала квартиру.

Після відчуження своєї частки квартири відповідач виїхав з квартири, звільнив її від власних речей, однак, з реєстраційного обліку не знявся.

Комунальні служби, що надають послуги, проводять нарахування за комунальні послуги на зареєстрованих осіб. Позивач просить усунути їй перешкоди у користуванні власністю і визнати ОСОБА_2 таким, що втратив право користування житловим приміщенням.

Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не з'явився, причини неявки суду не повідомив, про час та місце слухання справи повідомлявся, заперечень на позов не надав, про день і час судового засідання повідомлені через оголошення в газеті «Запорізька правда», відповідно до 74 п.9 ЦПК України.

Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що ОСОБА_1 на підставі договору купівлі-продажу, посвідченому приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу Кушніренко О.Г., реєстровий № 2803 належить квартира АДРЕСА_1. Своє право власності позивач зареєструвала в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно 16.06.2016р. за № 61607048.

У зазначеній квартирі по теперішній час зареєстрований відповідач ОСОБА_2, колишній співвласник квартири і який не є членом сім'ї позивача. 17.04.2014р. відповідач здійснив відчуження належної йому частки квартири за договором дарування, посвідченим приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу Кукурудз Т.Ю., реєстровий № 1634 на користь одного з продавців, у якого позивач придбала квартиру.

Після відчуження своєї частки квартири відповідач виїхав з квартири, звільнив її від власних речей, однак, з реєстраційного обліку не знявся, що підтверджується довідкою про реєстрацію місця проживання особи № 01/4-3225, виданою Департаментом реєстраційних послуг Запоріької міської ради 08.06.2016р. (а.с.10).

Стаття 47 Конституції України та ст. 9 ЖК України передбачають, що кожен має право на житло і ніхто не може бути обмежений у праві користуванням інакше ніж з підстав і в порядку визначеним законом. Право на повагу до житла гарантує і ст. 8 Конвенції про захист прав людини та основних свобод.

Відповідно до ч.1 ст.319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Згідно із ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. При цьому відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. У передбачених законом випадках, зокрема, ст.ст. 156, 157 ЖК України, обмеження права власності можуть мати місце.

За змістом ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Аналіз наведених вище норм цивільного законодавства України дає підстави для висновку про те, що у разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, у тому числі шляхом звернення до суду за захистом свого майнового права, зокрема, із позовом про усунення перешкод у користуванні власністю.

Права власника житлового будинку (квартири) визначені ст. 383 ЦК України та ст. 150 ЖК України, які передбачають право власника використовувати житло для власного проживання, проживання членів сім'ї, інших осіб і розпоряджатися своїм житлом на власний розсуд. Обмеження чи втручання у право власника можливе лише з підстав, передбачених законом. Таким чином, право члена сімї власника будинку (квартири) користуватися цим житлом існує лише за наявності у власника права приватної власності на це майно. Згідно ст. 405 ЦК України право користування житлом надається лише члену сімї власника.

Таким чином, оцінивши наведені обставини справи, суд дійшов до висновку про задоволення позову ОСОБА_1 про усунення перешкод у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном та визнання відповідача таким, що втратила право користування житлом.

Керуючись ст. ст.319, 321, 383, 386, 391 ЦК України, ст. ст. 10, 60, 212, 213 ЦПК України, Законом України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», ст.9, 150 ЖК України, суд,

В И Р І Ш И В :

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про усунення перешкод у здійсненні права власності задовольнити.

Усунути перешкоди ОСОБА_1 у користуванні і розпорядженні своїм майном, визнати ОСОБА_2 таким, що втратив право користування житловим приміщенням - квартирою АДРЕСА_1.

Рішення може бути оскаржено в апеляційний суд Запорізької області протягом 10 днів.

Суддя: Лисенко Л. І.