1 УХВАЛА ІМЕНЕМ УКРАЇНИСправа № 335/2944/16-ц 2/335/963/2016
про залишення позовної заяви без руху
15 березня 2016 р. суддя Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя Шалагінова А.В., ознайомившись з матеріалами позовної заяви ОСОБА_1 до Запорізької міської ради про визнання права власності,
14 березня 2016 р. до суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 до Запорізької міської ради про визнання права власності.
Вивчивши подані матеріали приходжу до висновку, що позовну заяву слід залишити без руху з таких підстав.
Відповідно до пунктів 3, 5, 6 частини другої статті 119 ЦПК України позовна заява повинна містити зміст позовних вимог, виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги, зазначення доказів, що підтверджують кожну обставину, наявність підстав для звільнення від доказування.
З позовної заяви вбачається, що позивач просить визнати за нею право власності на квартиру АДРЕСА_1.
В цей же час, зі змісту позовної заяви випливає, що 12 січня 1994 р. будівельно-монтажним трестом «Запоріжжитлоцивільбуд» видане свідоцтво на право власності на вказану квартиру, за яким власниками квартири визначені позивач ОСОБА_1 (1/2 частина) та її чоловік ОСОБА_2 (1/2 частина). Після смерті чоловіка позивач успадкувала належну йому частину квартири, про що нею було отримано свідоцтво про право на спадщину за законом та відповідним чином зареєстровано в БТІ. На теперішній час свідоцтво про право власності втрачене.
Проте, позивач зазначає позовні вимоги про визнання за нею права власності на всю квартиру, тобто як на ? частину, що належала їй на підставі вищевказаного свідоцтва про право власності, так і на ? частину квартири, яку позивач успадкувала та щодо якої отримала відповідний правовстановлюючий документ.
Крім того, як визначено у ст. 392 Цивільного кодексу України, на яку посилається позивач в обґрунтування заявленого позову, особа має право звернутися у суд з позовом про визнання права власності: 1) якщо це право оспорюється або не визнається іншими особами; 2) у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.
Передумовою для застосування ст. 392 ЦК України є відсутність іншого, крім судового, шляху для відновлення порушеного права й позов про визнання права власності у разі втрати документа, що засвідчує право власності особи на річ, подається за відсутності можливості одержати у відповідних органах дублікат правовстановлюючого документа.
У позовній заяві позивач не зазначив обставин, яки б свідчили, що його право власності оспорюється або не визнається іншими особами, або що він втратив документ, що засвідчує право власності, і немає іншого, крім судового, шляху для відновлення його порушених прав.
До позовної заяви позивачем додано відповідь районної адміністрації по Орджонікідзевському району Запоізької міської ради від 4 серпня 2015 р., в якій вказується про неможливість видачі вказаним органом дубліката свідоцтва, оскільки свідоцтво видавалось будівельно-монтажним трестом «Запоріжжитлоцивільбуд». Проте, обставин та посилань на докази звернення позивача до будівельно-монтажного треста «Запоріжжитлоцивільбуд» з питання отримання дублікату свідоцтва матеріали позовної заяви не містять.
Таким чином, позивачеві слід визначитися зі змістом позовних вимог, а також зазначити обставини, якими позивач обґрунтовує позовні вимоги про визнання права власності саме на всю квартиру, а також обставини неможливості отримання нею дубліката правовстановлюючого документа в будівельно-монтажниму тресті «Запоріжжитлоцивільбуд».
Також, у змісті позовних вимог позивач зазначає клопотання про відстрочення судового збору, в обґрунтування якого посилається на те, що проживає одна, отримує невелику пенсію за віком.
Відповідно до ч. 1 ст. 82 ЦПК України суд, враховуючи майновий стан сторони, може своєю ухвалою відстрочити або розстрочити сплату судового збору на визначений строк, але не більше як до ухвалення судового рішення у справі.
В пункті 29 Постанови № 10 Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ „Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах від 17.10.2014 року, зазначено, що відповідно до статті 8 Закону № 3674-VI та статті 82 ЦПК України, єдиною підставою для відстрочення або розстрочення сплати судового збору є врахування судом майнового стану сторони, тобто фізичної або юридичної особи (наприклад, довідка про доходи, про склад сімї, про наявність на утриманні непрацездатних членів сімї, банківські документи про відсутність на рахунку коштів, довідка податкового органу про перелік розрахункових та інших рахунків тощо). Клопотання про відстрочення або розстрочення сплати судового збору, зменшення його розміру або звільнення від його сплати може бути викладене в заяві чи скарзі, які подаються до суду, або окремим документом. Особа, яка заявляє відповідне клопотання, згідно зі статтею 10 ЦПК повинна навести доводи і подати докази на підтвердження того, що її майновий стан перешкоджав (перешкоджає) сплаті нею судового збору у встановленому законодавством порядку і розмірі.
Закон України „Про судовий збір містить чіткий перелік пільг щодо сплати судового збору та підстав за яких судовий збір не справляється, при цьому ст. 8 цього Закону та ст. 82 ЦПК України передбачено право суду відстрочити, розстрочити сплати судового збору або зменшити його розмір чи звільнити від його сплати лише у випадку доведення стороною факту незадовільного майнового стану.
Враховуючи те, що в матеріалах позову відсутні дані, які б свідчили, про такий майновий стан позивача, який би унеможливлював сплату нею судового збору, або вказував на те, що при його сплаті позивача буде поставлено у скрутне матеріальне становище станом на час подання до суду даної позовної заяви, клопотання про відстрочення сплати судового збору задоволенню не підлягає.
Зі змісту поданої ОСОБА_1 позовної заяви вбачається, що вказаний позов є позовом майнового характеру, що випливає з права власності на нерухоме майно.
Згідно п. 1 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір», ставка судового збору за подання до суду фізичною особою позовної заяви майнового характеру складає 1 відсоток ціни позову, але не менше 0,4 розміру мінімальної заробітної плати та не більше 5 розмірів мінімальної заробітної плати.
Проте, всупереч вимог пункту 4 частини другої статті 119 ЦПК України позивач не зазначила у позовній заяві ціну позову, що позбавляє можливості взагалі визначити розмір судового збору. Також, до позовної заяви не додано оцінки майна, з якої можливо було б виходити при визначенні розміру судового збору.
Таким чином, позивачеві слід визначитися із ціною позову, та сплатити судовий збір до бюджету у розмірі, визначеному п. 1 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір». Зазначене також не позбавляє позивача, визначивши ціну позову, знов звернутися із клопотанням про відстрочення, зменшення або звільнення від сплати судового збору, додавши до нього відповідні докази неможливості його сплати станом на час звернення до суду.
Відповідно до частини першої статті 121 ЦПК України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 119 і 120 цього Кодексу, або не сплачено судовий збір, постановляє ухвалу, в якій зазначаються підстави залишення заяви без руху, про що повідомляє позивача і надає йому строк для усунення недоліків, який не може перевищувати п'яти днів з дня отримання позивачем ухвали.
За таких обставин, приходжу до висновку про залишення даної позовної заяви без руху із наданням позивачеві строку для усунення недоліків шляхом викладення змісту позовних вимог та обставин, якими позовні вимоги обгрунтовуються, зазначення (надання) доказів на підтвердження обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги, визначення ціни позову, сплати судового збору.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 119121 ЦПК України,
Позовну заяву ОСОБА_1 до Запорізької міської ради про визнання права власності залишити без руху.
Надати позивачеві строк для усунення недоліків позовної заяви шляхом викладення змісту позовних вимог та обставин, якими позовні вимоги обгрунтовуються, зазначення (надання) доказів на підтвердження обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги, визначення ціни позову, сплати судового збору, 5 (пять) днів з дня отримання копії ухвали, розяснивши, що у разі не усунення недоліків позовна заява буде вважатися неподаною та повернута.
Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя А.В. Шалагінова