Справа № 415/3656/16-ц
Провадження № 2/415/1664/16
10.10.16 року м. Лисичанськ
Лисичанський міський суд Луганської області в складі:
головуючого судді Калмикової Ю.О.,
при секретарі Нескородовій Г.А.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду міста Лисичанська цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу та стягнення аліментів, -
ОСОБА_1 звернулась до Лисичанського міського суду з позовною заявою до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу та стягнення аліментів, в якому зазначила, що вона з відповідачем по справі перебуває у шлюбі, зареєстрованому 14.03.2007 року Рогівською сільською радою Новопсковського району Луганської області, актовий запис № 02. Від спільного подружнього життя мають неповнолітню дитину - ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, батьком якої в свідоцтві про народження вказано відповідача. Подружні стосунки з відповідачем були припинені з січня 2016 року через постійні суперечки. На примирення не згодна та переконана, що подальше подружнє життя і збереження шлюбу неможливе. Спору про поділ майна, що є їхньою спільною власністю не має. Неповнолітня дитина залишається жити з позивачем. Відповідач ухиляється від матеріального утримання дитини. Між нею та відповідачем не досягнуто згоди щодо матеріального утримання та виховання дитини. Інших дітей, непрацездатної дружини, батьків відповідач не має, стягнень за виконавчими документами з нього не справляється. Проживають з відповідачем окремо, добровільно матеріальної допомоги на утримання дитини не надає. Просила суд розірвати шлюб між нею, ОСОБА_1 та ОСОБА_2, зареєстрований 14.03.2007 року Рогівською сільською радою Новопсковського району Луганської області, актовий запис № 02 та стягнути з ОСОБА_2 на її користь аліменти на утримання неповнолітньої дитини ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, у розмірі 1/4 частини з усіх видів його доходів щомісячно, з дня подання позовної заяви та до досягнення дитиною повноліття, але не менше 30 % прожиткового мінімуму, встановленого для дитини відповідного віку
Позивач ОСОБА_1 в судове засідання не з'явилась, про день, час та місце слухання справи повідомлялась належним чином, в прохальній частині позову просила справу розглядати за її відсутності, позов підтримала.
Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не з'явився, про день, час та місце слухання справи був повідомлений належним чином, клопотання про відкладення розгляду справи до суду не надходило.
Відповідно до ч. 1 ст. 224 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи.
Позивач не заперечувала проти розгляду справи за відсутності відповідача.
У зв'язку з наведеним, суд вважає за можливе слухати справу за відсутністю відповідача, а матеріали, що є у справі, достатніми для цього.
Дослідивши письмові докази по справі, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.
Відповідно до ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення.
З матеріалів справи судом встановлено, що згідно з свідоцтвом про шлюбу серії НОМЕР_1, виданого 14 березня 2007 року Рогівською сільською радою Новопсковського району Луганської області, ОСОБА_2 та ОСОБА_1 14 березня 2007 року зареєстрували шлюб, про що зроблено відповідний актовий запис № 02. Прізвище дружини після реєстрації шлюбу - ОСОБА_2.
Згідно з свідоцтвом про народження серії НОМЕР_2, виданого 17.07.2007 року Рогівською сільською радою Новопсковського району Луганської області, ОСОБА_3 народився ІНФОРМАЦІЯ_1 року, про що зроблено актовий запис № 03. Батьком дитини записаний ОСОБА_2, матір'ю - ОСОБА_1.
З позовної заяви вбачається, що фактичні взаємовідносини подружжя припинені, подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечить інтересам сторін, сторони не бажають примиритися і строк для примирення їм не потрібен.
Задовольняючи позов про розірвання шлюбу, суд виходить з того, що добровільність шлюбу - одна з основних його засад. Шлюб - це сімейний союз, при цьому слово «сімейний» засвідчує, що шлюб створює сім'ю, а слово «союз» підкреслює договірну природу шлюбу, яка зумовлює його добровільний характер. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Розірвання шлюбу засвідчує стійкий розлад подружніх стосунків. Позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя.
Для поваги до права дружини або чоловіка на пред'явлення вимоги про розірвання шлюбу потрібен прояв другим з подружжя власної гідності, поваги до себе.
Позивач скористався даним правом та звернулась до суду з цим позовом і наполягає на розірванні шлюбу. Збереження шлюбу можливе на паритетних засадах, на почуттях взаємної любові та поваги, взаємодопомоги та підтримки, тобто на тому, що є моральною основою шлюбу, а позивач не має намір зберігати шлюб з відповідачем.
Приймаючи до уваги відсутність згоди позивача на примирення, суд вважає, що причини, що спонукають її наполягати на розірванні шлюбу є обґрунтованими і подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечило б їх інтересам, що має істотне значення, внаслідок чого позов підлягає задоволенню.
За таких обставин суд вважає, що позовні вимоги про розірвання шлюбу підлягає задоволенню.
Щодо позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів суд виходить з наступного.
У Принципі 6 Декларації прав дитини, проголошеної Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року зазначено, що дитина для повного та гармонічного розвитку її особистості потребує любові та розуміння. Вона повинна зростати у піклуванні та під відповідальністю своїх батьків, в атмосфері любові, моральної та матеріальної забезпеченості.
Відповідно до ст. 18 Конвенції про права дитини, що була ратифікована Постановою ВР N 789-XII від 27.02.1991 р., Держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування.
Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.
Відповідно до ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частині від доходу її матері, батька та (чи) в твердій грошовій сумі.
Відповідно до ч. 2 ст. 182 СК України мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених ст. 184 СК України.
Відповідно до ч. 1 ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду з дня пред'явлення позову.
За таких обставин, враховуючи, що відповідач в добровільному порядку не надає позивачу матеріальної допомоги на утримання дитини, а позивач потребує такої допомоги, суд вважає, що позов заявлено обґрунтовано, позовні вимоги підтверджено протягом судового засідання, у зв'язку з чим позовні вимоги про стягнення аліментів підлягають задоволенню.
Відповідно до підп. 3 п. 5 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору звільняються позивачі за подання позовів про стягнення аліментів.
Відповідно до ч. 3 ст. 88 ЦПК України, якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог.
Приймаючи до уваги вимоги ст. 88 ЦПК України, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь держави судовий збір у сумі 551,20 грн.
У відповідності до ст. 367 ЦПК України суд вважає за необхідне допустити негайне виконання рішення у межах суми платежу за один місяць.
Керуючись ст.ст. 10, 11, 60, 208, 209, 212-215, 224-226, 367 ЦПК України, Принципом 6 Декларації прав дитини Резолюція 1386 (XIV) Генеральної Асамблеї ООН від 20 листопада 1959 року, ст. 18 Конвенції про права дитини ратифікованої Постановою ВР N 789-XII від 27.02.1991 р., ст.ст. 110-112, 180-183, 191 СК України, ст. 5 Закону України «Про судовий збір», суд -
Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу та стягнення аліментів задовольнити.
Розірвати шлюб, зареєстрований Рогівською сільською радою Новопсковського району Луганської області, актовий запис № 02 від 14 березня 2007 року, між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 (дошлюбне прізвище - ОСОБА_1).
Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, уродженця с. Рогове Новопськовського району Луганської області, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання неповнолітньої дитини ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, у розмірі 1/4 частини з усіх видів його доходів щомісячно, але не менше 30 % прожиткового мінімуму, встановленого для дитини відповідного віку, починаючи з 22 липня 2016 року і до досягнення дитиною повноліття.
Стягнути з ОСОБА_2 судовий збір на користь держави у сумі 551 (п'ятсот п'ятдесят одна) грн. 20 коп.
Відповідно до ст. 367 ЦПК України допустити негайне виконання рішення у межах суми платежу за один місяць.
Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом десяти днів з дня отримання його копії.
Рішення може бути оскаржено позивачем в апеляційному суді Луганської області через Лисичанський міський суд шляхом подачі апеляційної скарги на рішення суду протягом десяти днів з дня його проголошення.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене відповідачем в апеляційному порядку.

СУДДЯ Ю.О. КАЛМИКОВА