Справа № 551/799/15-ц
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 березня 2016 року Шишацький районний суд Полтавської області в складі:

головуючого - судді Сиволапа Д.С.,

секретаря - Кулинченко О.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду селища Шишаки Полтавської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про визнання права власності на спадкове майно,

ВСТАНОВИВ:

07 серпня 2015 року позивач ОСОБА_1 звернулась до Шишацького районного суду Полтавської області із позовом до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про визнання права на спадкове майно.

В обґрунтування позовних вимог зазначила, що є спадкоємцем за заповітом після померлої ІНФОРМАЦІЯ_2 матері ОСОБА_4 та вчасно прийняла спадщину, подавши відповідну заяву нотаріусу. 17 грудня 2013 року отримала свідоцтво про право на частину спадщини у вигляді земельної ділянки площею 2,9799га. В той же час отримала відмову нотаріуса у видачі їй свідоцтва про спадщину на іншу частину майна померлої у виді належних їй на день смерті: 14/16 частин житлового будинку, що розташований по АДРЕСА_1 та 6/8 частин земельної ділянки, що розташована за цією ж адресою в зв'язку з відсутністю правовстановлюючих документів на ім'я померлої.

Крім того позивач має право на обов'язкову частку у спадщині померлого ІНФОРМАЦІЯ_3 батька ОСОБА_5. Прийнявши спадщину отримала відмову нотаріуса у видачі їй свідоцтва про спадщину на належну їй частину майна померлого у вигляді 1/16 частини житлового будинку, що розташований по АДРЕСА_1 та 1/8 частин земельної ділянки, що розташована за цією ж адресою в зв'язку з відсутністю правовстановлюючих документів на ім'я померлого.

В зв'язку з вищевикладеним, посилаючись на норми ЦК та ЦПК України позивач звернулась за захистом своїх прав до суду та просила, визнати за нею, в порядку спадкування за заповітом та в порядку спадкування обов'язкової частки у спадщини, право власності на вищевказане спадкове майно у наведених частинах.

Позивач в судове засідання не з'явилась. Особливою умовою угоди № 22 від 19 квітня 2015 року, укладеної між позивачем та адвокатом Баленко Н.П. є участь представника у судових засіданнях без участі позивача. Представник позивача в судове засідання не з'явився, надала письмову заяву про підтримання позовних вимог та розгляд справи без її та позивача участі. Судові витрати у справі просила віднести на рахунок позивача.

Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не з'явився, до суду надав письмову заяву про визнання позову та розгляд справи у його відсутність.

Враховуючи те, що інший відповідач ОСОБА_3 є громадянином та мешканцем Російської Федерації, судом в порядку ч. 7 ст. 76 ЦПК України, ст. 10. Конвенції про правову допомогу і правові відносини у цивільних, сімейних і кримінальних справах, підписаної від імені України у м. Мінську 22 січня 1993 року та ратифікованої Законом України від 10 листопада 1994 року №240/94-ВР надано доручення компетентному суду Російської Федерації для вручення відповідачу документів (судового виклику та копії позовної заяви з додатками) (а.с.64-66).

Відповідний пакет документів був направлений Головним територіальним управлінням юстиції у Полтавській області до Головного управління Міністерства юстиції Російської Федерації по Ростовській області 05 жовтня 2015 року за вих. 7-Ін-128/15/06/21930 тобто більше ніж за 5 місяців до розгляду справи (а.с.68).

Незважаючи на це будь-які відомості про виконання або не виконання вказаного доручення до суду не надійшли.

Враховуючи суспільно-політичну обстановку та характер міждержавних взаємовідносин, що складись останнім часом між Україною та Російською Федерацією, суд має сумнів у виконанні вказаного доручення. В той же час тривале неприйняття рішення у справі залишає правовідносини без належної правової визначеності та порушує право позивача на розгляд справи потягом розумного строку.

Враховуючі те, що у своїх позовних вимог позивач не претендує на належне відповідачу ОСОБА_3 майно, не наполягає на стягненні судових витрат у справі, а отже не посягає на його права та обов'язки, а залучення останнього в якості співвідповідача у справі обумовлено лише вимогами процесуального законодавства, суд керуючись принципами розумності, справедливості та верховенства права вважає можливим, в порядку виключення, розглянути справи без участі відповідача ОСОБА_3

Дослідивши матеріали справи та оцінивши докази в їх сукупності, суд прийшов до висновку про необхідність задоволення позовних вимог, виходячи з наступного.

Так, згідно довідки виконкому Шишацької селищної ради Полтавської області від 12.05.2015 № б/н домоволодіння, яке розташоване по АДРЕСА_1 згідно погосподарської книги № 06, особовий рахунок НОМЕР_2, станом на 01.07.1990 року відносилось до колгоспного двору. Членами колгоспного двору на 01.07.1990 року були: голова двору - ОСОБА_5, дружина - ОСОБА_4 (а.с.13).

Вищевказаний будинок, згідно технічного паспорту ПП Миргородське підприємство технічної інвентаризації та експертиз «Інвентаризатор» від 30 липня 2012 року (інвентарний № 3698) складається з житлового будинку 1975 року побудови загальною площею 78,0 кв.м., жилою площею 55,8 кв.м. (літ. - А-1), сараїв (літ.- Б, В), літньої кухні (літ. - Г, г), погребу (літ. - Д), колодязю (№1) (а.с. 34-37).

Як встановлено судом із змісту технічного паспорту спадковий будинок разом з господарсько-побутовими приміщеннями були побудовані в період з 1975 по 1976 роки. В зв'язку з чим, розглядаючи спірні правовідносини, суд керується тими нормами права, які існували на час їх виникнення.

Так, у відповідності до чинного на той час законодавства, зокрема положень Цивільного кодексу Української РСР 1963 року виникнення права власності на житлові будинки, споруди не залежало від державної реєстрації цього права.

Відповідно до постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику, у справах за позовами про захист права приватної власності» від 22.12.1995 року № 20 із змінами і доповненнями, щодо роз'яснення ст.ст. 17, 18 Закону України «Про власність» вбачається, що право власності на майно, яке належало колгоспному двору збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні. Розмір частки члена двору визначається виходячи з рівності часток усіх його членів, включаючи неповнолітніх та непрацездатних.

Пунктом 6 Інструкції про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затвердженої заступником Міністра комунального господарства Української РСР 31 січня 1966 року, яка втратила чинність на підставі наказу Держжитлокомунгоспу України від 13 грудня 1995 року № 56, було визначено, що будинки і домоволодіння, розташовані в сільських населених пунктах, які адміністративно підпорядковані містам або селищам міського типу, але до них не приєднані, не підлягають реєстрації.

Згідно ст. 13 Закону Української РСР «Про селищну раду депутатів трудящих Української РСР» 1968 року зі змінами на вказані ради було покладено обов'язок здійснення обліку населення та ведення за встановленими формами погосподарських книг.

Таким чином записи у погосподарських книгах, визнавались в якості актів органів влади (публічних актів), що підтверджують право приватної власності на житлові споруди.

Враховуючи вищевикладене суд приходить до висновку про те, що наявність відповідного запису у погосподарській книзі № 06 (особовий рахунок НОМЕР_2) Шишацької селищної ради Шишацького району Полтавської області (а.с. 15) є належним документом, який підтверджує право спільної сумісної власності на житловий будинок з господарськими будівлями, що розташований по АДРЕСА_1 та який станом на 01.07.1990 відносився до колгоспного двору, наступних громадян: ОСОБА_5 та ОСОБА_4.

На період будівництва житлового будинку, яке здійснено в 1975 році, введення об'єкту до експлуатації потрібно не було, що підтверджено листом Державного комітету будівництва, архітектури та житлової політики України від 23.03.1999 року № 12/5-126, яким роз'яснюється процедура реєстрації об'єктів нерухомості збудованих до 05.08.1992 року.

Будинок з моменту побудови і до цього часу знаходиться в сільському населеному пункті, має в ньому окремий порядковий номер. Придатність будинку для проживання та належність його спадкодавцю на час його смерті та іншим членам його родини ніким не оспорюєтся. Згідно висновку за результатами технічного обстеження будинку він відповідає вимогам надійності і безпечної експлуатації (а.с.29-30).

Згідно ст. 112 ЦК УРСР майно може належати на праві спільної власності двом або кільком колгоспам чи іншим кооперативним та іншим громадським організаціям, або державі і одному чи кільком колгоспам або іншим кооперативним та іншим громадським організаціям, або двом чи кільком громадянам. Розрізняється спільна власність з визначенням часток (часткова власність) або без визначення часток (сумісна власність).

Згідно ст. 355 ЦК України майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно). Майно може належати особам на праві спільної часткової або на праві спільної сумісної власності. Право спільної власності виникає з підстав, не заборонених законом. Спільна власність вважається частковою, якщо договором або законом не встановлена спільна сумісна власність на майно.

З врахуванням приписів ст. 112 ЦК УРСР 1963 року та ст. 355 ЦК України спірний житловий будинок належав членам колгоспного двору: ОСОБА_5 та ОСОБА_4 на праві спільної сумісної власності, оскільки визначення частки кожного з них не проводилось. При цьому, в разі визначення частки співвласників даного будинку, кожен з них мав би право власності на 1/2 його частину.

ІНФОРМАЦІЯ_3 в с Хвощове Шишацького району Полтавської області помер ОСОБА_5, що підтверджується свідоцтвом про смерть НОМЕР_3, виданим виконавчим комітетом Шишацької селищної ради Полтавської області 10 жовтня 2011 року, актовий запис № 63 (а.с.10).

Померлий залишив заповіт, посвідчений 18 лютого 2003 року приватним нотаріусом Шишацького районного нотаріального округу Плаксіною П.Б., згідно якого житловий будинок з господарськими будівлями, розташований за адресою с. Хвощове Шишацького району Полтавської області та присадибну земельну ділянку площею 0,60га, яка належала йому на підставі Державного акту серії НОМЕР_4 виданого 10.11.1999 року заповідав своїй дружині ОСОБА_4, дві інші земельні ділянки площею 2,98га кожна заповідав своєму онукові ОСОБА_2 (а.с.12).

Спадкова земельна ділянка для будівництва і обслуговування житлового будинку і господарських будівель та ведення особистого підсобного господарства площею 0,60га, на частину якої претендує позивач, належала померлому ОСОБА_5 на підставі Державного акту на право приватної власності на землю серії НОМЕР_5, виданого 10.11.1999 року Шишацькою селищною радою за реєстровим номером 725 (а.с.17, 23-28). Її нормативна грошова оцінка становить 66600 грн. (а.с.18).

Згідно довідки Шишацької селищної ради Полтавської області від 12 травня 2015 року ОСОБА_5 до дня смерті проживав разом з дружиною ОСОБА_4, а отже остання прийняла спадщину після нього у відповідності до вимог ч.3 ст. 1268, ст. 1270 ЦК України оскільки відмову від неї не заявляла (а.с. 14).

При вивченні спадкової справи щодо майна померлого ОСОБА_5 № 150/2011, яка перебуває на обліку та зберіганні приватного нотаріуса Плаксіної П.Б., судом встановлено, що крім ОСОБА_4 спадщину померлого прийняли онук померлого ОСОБА_2, спадкоємець за заповітом в частині майна, що заповідав йому спадкодавець, а також донька померлого (позивач) ОСОБА_1 та син померлого ОСОБА_3, як особи, що в силу непрацездатності мають право на обов'язкову частку у спадщині на підставі ст. 1241 ЦК України (а.с.9,46, 77-81).

Так згідно ч.1 ст. 1241 ЦК України малолітні, неповнолітні, повнолітні непрацездатні діти спадкодавця, непрацездатна вдова (вдівець) та непрацездатні батьки спадкують, незалежно від змісту заповіту, половину частки, яка належала б кожному з них у разі спадкування за законом (обов'язкова частка).

Згідно ст.1 Закону України «Про загально обов'язкове державне пенсійне страхування» непрацездатні громадяни - особи, які досягли встановленого законом пенсійного віку або визнані інвалідами, у тому числі діти-інваліди, а також особи, які мають право на пенсію у зв'язку з втратою годувальника відповідно до цього Закону.

ОСОБА_1 на момент відкриття спадщини є непрацездатною, як особа, що досягла пенсійного віку (62 роки), визначеного ст. 26 вищевказаного Закону.

ОСОБА_3 є непрацездатним в силу наявності у нього ІІ групи інвалідності безстроково, що підтверджується довідкою МСЭ-002 № 131696 від 23.02.1999 року (а.с.48).

Зважаючи на вимоги ч.1 ст. 1241 ЦК України та враховуючи те, що в разі відсутності заповіту право спадкувати за законом після померлого ОСОБА_5 мали б право 4 спадкоємця 1 черги: ОСОБА_4 (дружина), ОСОБА_3 (син), ОСОБА_1 (донька), ОСОБА_2 (за правом представлення після смерті свого батька - ОСОБА_8, обов'язкова частка у спадщині, до складу якої входить спірна земельна ділянка та житловий будинок, у ОСОБА_3 та ОСОБА_1 становить по 1/8 частині на кожного. В зв'язку з чим частка ОСОБА_4 на спадщину за заповітом на вищевказане спадкове майно становить 6/8 частин спірного нерухомого майна.

Враховуючи те, що на день смерті ОСОБА_5 належала лише 1/2 частина житлового будинку по АДРЕСА_1, ОСОБА_4 успадкувала після його смерті 6/16 частин житлового будинку, а ОСОБА_1 та ОСОБА_3 по 1/16 частини вказаного житлового будинку на кожного.

Таким чином за життя ОСОБА_4 з урахуванням її частки у спільному будинку та прийнятої спадщини мала у власності 14/16 частин житлового будинку по АДРЕСА_1 та 6/8 частин присадибної земельної ділянки розміром 0,60га, але відповідно до вимог закону своє право власності на вказані об'єкти нерухомості не оформила.

ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_4 померла, що підтверджується свідоцтвом про смерть НОМЕР_6, виданим виконавчим комітетом Шишацької селищної ради Полтавської області 03 червня 2013 року, актовий запис № 37 (а.с.10).

Померла залишила заповіт, посвідчений 03 березня 2005 року приватним нотаріусом Шишацького районного нотаріального округу Плаксіною П.Б. згідно якого все своє майно заповідала доньці ОСОБА_1 (а.с.84).

При вивченні спадкової справи щодо майна померлої ОСОБА_4 № 37/2013, яка перебуває на обліку та зберіганні у приватного нотаріуса Шишацького районного нотаріального округу Макаренко Н.О., судом встановлено, що позивач ОСОБА_1 прийняла спадщину подавши нотаріусу відповідну заяву у встановлений ч.1 ст. 1270 ЦПК України строк. Інші спадкоємці, які прийняли спадщину або претендують на неї відсутні (а.с.82-83).

Таким чином позивач ОСОБА_1 правомірно претендує на обов'язкову частку у спадщині померлого батька ОСОБА_5 у вигляді 1/16 частин спірного житлового будинку та 1/8 частини спірної земельної ділянки, а також на спадщину померлої матері ОСОБА_4 за заповітом у вигляді 14/16 частини спірного житлового будинку та 6/8 частин спірної земельної ділянки.

Постановою приватного нотаріуса Шишацької районного нотаріального округу Плаксіної П.Б. від 08 червня 2015 року № 329/02-31 ОСОБА_1 відмовлено у видачі свідоцтва про право на обов'язкову частку у спадщині померлого ОСОБА_5 з огляду на відсутність правовстановлюючих документів на спадкове майно на ім'я померлого (а.с.38).

Постановою приватного нотаріуса Шишацької районного нотаріального округу Макаренко Н.О. від 08 червня 2015 року № 146/02-31 ОСОБА_1 відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом після смерті ОСОБА_4 з огляду на відсутність правовстановлюючих документів на спадкове майно на ім'я померлої (а.с.39).

Таким чином, успадкувавши після смерті батька ОСОБА_5 та матері ОСОБА_4 певні частини належного їм за життя нерухомого майна у вигляді житлового будинку з господарськими спорудами, що розташований по АДРЕСА_1 та земельної ділянки для будівництва і обслуговування житлового будинку і господарських будівель та ведення особистого підсобного господарства площею 0,60га, що розташована у с. Хвощове Шишацького району Полтавської області спадкоємець (позивач) ОСОБА_1 позбавлена можливості оформити вказане майно на своє ім'я через відсутність правовстановлюючих документів на ім'я спадкодавців, що є перешкодою для реалізації нею права власності на спадкове майно.

Згідно ст. ст. 55, 124 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань. Юрисдикція судів поширюється на всі правовідносини, що виникають у державі.

Відповідно до ч. 2 ст. 16 ЦК України, способом захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права. Згідно ст. 392 ЦК України, власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюєтся або не визнається іншою особою.

Відповідно до приписів ст. 41 Конституції України та ст.ст. 316, 319, 321 ЦК України правом власності є право особи на майно, яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Право власності є непорушним. Ніхто не може протиправно бути позбавлений його права чи обмежений у його здійсненні.

На підставі вищевикладеного, суд дійшов висновку про те, що позовні вимоги є законними, обґрунтованими та підлягають задоволенню в повному обсязі.

Враховуючи те, що позивач не наполягала на стягненні судових витрат з відповідачів, суд відносить всі документально підтверджені судові витрати на її рахунок.

Керуючись ст.ст. 41, 55, 124 Конституції України, ст. 112 ЦК УРСР, ст.ст. 3, 15, 16, 316, 319, 321, 328, 355, 392, 1216-1218, 1222, 1241, 1261, 1268, 1270 п.п. 4-5 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України, ст.ст. 17, 18 Закону України «Про власність», ст.ст. 10, 11, 60, 74, 209, 212-215, 218 ЦПК України, суд,

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про визнання права власності на спадкове майно - задовольнити в повному обсязі.

Визнати за ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, ІПН НОМЕР_1, право власності, в порядку спадкування за заповітом, на спадкове майно її померлої матері ОСОБА_4 у вигляді належних їй на день смерті:

- 14/16 частин житлового будинку з господарськими будівлями, що розташований по АДРЕСА_1 і згідно технічного паспорту ПП Миргородське підприємство технічної інвентаризації та експертиз «Інвентаризатор» від 30 липня 2012 року (інвентарний № 3698) складається з житлового будинку 1975 року побудови загальною площею 78,0 кв.м., жилою площею 55,8 кв.м. (літ. - А-1), сараїв (літ.- Б, В), літньої кухні (літ. - Г, г), погребу (літ. - Д), колодязю (№1);

- 6/8 частин земельної ділянки для будівництва і обслуговування житлового будинку і господарських будівель та ведення особистого підсобного господарства площею 0,60га, що розташована у с. Хвощове Шишацького району Полтавської області та була передана у приватну власність ОСОБА_5 рішенням Шишацької селищної ради Полтавської області від 09 грудня 1993 року № 89 (Державний акт на право приватної власності на землю серії НОМЕР_5 виданий Шишацькою селищною радою Полтавської області 10 листопада 1999 року, за реєстровим номером 725).

Визнати за ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, ІПН НОМЕР_1, право власності, в порядку прийняття обов'язкової частки у спадщині її померлого батька ОСОБА_5, на наступне майно:

- 1/16 частини житлового будинку з господарськими будівлями, що розташований по АДРЕСА_1 і згідно технічного паспорту ПП Миргородське підприємство технічної інвентаризації та експертиз «Інвентаризатор» від 30 липня 2012 року (інвентарний № 3698) складається з житлового будинку 1975 року побудови загальною площею 78,0 кв.м., жилою площею 55,8 кв.м. (літ. - А-1), сараїв (літ.- Б, В), літньої кухні (літ. - Г, г), погребу (літ. - Д), колодязю (№1);

- 1/8 частини земельної ділянки для будівництва і обслуговування житлового будинку і господарських будівель та ведення особистого підсобного господарства площею 0,60га, що розташована у с. Хвощове Шишацького району Полтавської області та була передана у приватну власність ОСОБА_5 рішенням Шишацької селищної ради Полтавської області від 09 грудня 1993 року № 89 (Державний акт на право приватної власності на землю серії НОМЕР_5, виданий Шишацькою селищною радою Полтавської області 10 листопада 1999 року, за реєстровим номером 725).

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо воно не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Полтавської області через Шишацький районний суд в 10 денний строк з дня його проголошення, а особами, які не були присутні під час проголошення судового рішення - у той же строк з дня отримання його копії.

Головуючий суддя Д.С. Сиволап