Справа № 0907/2-257/11
Провадження № 2/344/773/16
У Х В А Л А

28 вересня 2016 року м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський міський суд Івано-Франківської області в складі:

головуючої судді Польської М.В.

секретаря Дзюбак Х.Б.

за участю представника позивача ОСОБА_1,

розглянувши у судовому засіданні в приміщенні Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області заяву представника позивача про відвід судді у цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ПАТ Прикарпаттяобленерго, відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань в Городенківському районі Івано-Франківської області, третя особа без самостійних вимог на стороні відповідача територіальна інспекція праці в Івано-Франківській області про визнання дій протиправними щодо заниження коефіцієнта росту заробітної плати, зобовязання надання довідки про розмір заробітної плати на 2001 рік з якої підлягає обчислення втраченого заробітку, визнати факт заволодіння грошовими коштами з лютого 1994 р. по квітень 2001 р., відшкодування 14684.54грн. майнових збитків, стягнення нарахованої інфляції та 3% річних, відшкодування моральної шкоди, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_2 звернувся в травні 2005 року в Городенківський районний суд із скаргою на дії ВАТ «Прикарпаттяобленерго» (на даний час ПАТ «Прикарпаттяобленерго») про зобовязання видати довідку.

В серпні 2005 року було подано у даній справі вже позов до ВАТ «Прикарпаттяобленерго» (на даний час ПАТ «Прикарпаттяобленерго»), третя особа Відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань в Городенківському районі Івано-Франківської області про визнання дій неправомірними по виконанню рішення суду в частині проведених перерахунків втраченого заробітку, зобовязання видати довідку в якій визначити розмір щомісячної страхової виплати 834.02грн., стягнути недоплату до втраченого заробітку 116117.4грн., зобовязати виплатити одноразову допомогу.

В грудні 2005р. двічі, в січні 2006р., в березні 2006р. двічі, в квітні 2006р., в жовтні 2007р., в липні 2008р., у вересні 2008р., січні 2009р., серпні 2010р., у вересні 2010р., травні 2011р. неодноразово зі сторони позивача уточнено та змінено позовні вимоги.

Ухвалою суду від 16.03.2006р. до участі у справі залучено третьою особою без самостійних вимог на стороні відповідача територіальна інспекція праці в Івано-Франківській області.

Ухвалою суду від 11.02.2008р. відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань в Городенківському районі Івано-Франківської області залучено співвідповідачем у справі.

Рішенням Івано-Франківського міського суду від 08.02.2013 року, залишеного без змін ухвалою Апеляційного суду Івано-Франківської області позов ОСОБА_2 задоволено частково. Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 13.11.2013 року рішення Івано-Франківського міського суду від 08.02.2013 року, ухвалу Апеляційного суду Івано-Франківської області скасовано, справу направлено на новий розгляд.

12.02.2014 року позивач клопотав про поновлення строку на звернення до суду, 17.02.2014 року позивач збільшив позовні вимоги, змінив предмет та підстави позову.

Ухвалою від 27.02.2014 р. (суддя Бойчук О.В.) залучено Територіальну інспекцію праці в Івано-Франківській області в якості органу державної влади для подання висновку на виконання своїх повноважень.

18.01.2016 року в звязку з закінченням пятирічного строку судді Бойчука О.В., справу прийнято до провадження головуючої судді Польської М.В.

24.02.2016 року представник позивача ОСОБА_1 подав заяву про збільшення позовних вимог, в якій просив: визнати протиправними дії ПАТ «Прикарпаттяобленерго» в лютому 1994 року щодо заниження коефіцієнту росту заробітної плати з 4.5 на 1.33, що спричинило протиправне системне заволодіння грошовими коштами ОСОБА_2, потягнуло завідомо незаконні дані у довідку 2001 року про розрахуноквий розмір заробітної плати ОСОБА_2 на 2001 рік, після якої Відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань в Городенківському районі Івано-Франківської області мало нараховувати і виплачувати відшкодування частини втраченого заробітку ОСОБА_2 з підстави виробничого нещасного випадку; зобовязати ПАТ «Прикарпаттяобленерго» надати Відділенню виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань в Городенківському районі Івано-Франківської області довідку про розрахунковий розмір заробітної плати ОСОБА_2 за 2001 рік, з якої підлягає обчислення та виплата частини втраченого заробітку внаслідок нещасного випадку на виробництві, а саме що такий розмір становить 489.48грн. (80% втрати працездатності); визнати заволодіння ПАТ «Прикарпаттяобленерго» грошовими коштами ОСОБА_2 за період з лютого 1994 року по квітень 2001 року на суму 14684.54грн. та стягнути ці кошти в користь позивача як прямі майнові збитки; стягнути з ПАТ «Прикарпаттяобленерго» інфляційні втрати в сумі 233117.17грн. (нарахованих станом на 24.02.2016р.); стягнути 3% річних 7809.62грн. (нарахованих станом на 24.02.2016р.), а всього 252611.33грн.; стягнення судових витрат.

28 вересня 2016 року представник позивача ОСОБА_1 подав усну заяву про відвід судді Польської М.В.

Обґрунтовуючи усно заяву про відвід головуючого судді, представник ОСОБА_1 зазначив, що суддя Польська М.В. веде себе не коректно, упереджений інтерес до сторони позивача, перейшовши до стадії дослідження доказів у цивільній справі, не виносить окремі ухвали про неналежність доказів наданих відповідачем 1 (довідки, розрахунку тощо), а тому судом досліджуються всі неналежні докази, що призведе до незаконного рішення та подальшого його оскарження у вищі інстанції, посилаючись на практику вирішення таких клопотань іншими суддями в т.ч. господарського та кримінального судочинства. Окрім того, представник ОСОБА_1 з його слів подав три скарги на суддю у ОСОБА_3 кваліфікаційну комісію суддів та ОСОБА_3 юстиції по інших справах, які вона розглядала незаконно виносячи на його думку в них процесуальні документи (ухвали), в т.ч. як слідчий суддя, а в цій цивільній справі, що розглядається, такі наведені в обґрунтування заяви про відвід підстави (як скарги на суддю) можуть використовуватись суддею Польською М.В. як помста щодо представника позивача, та вона може «прихлопнути представника ОСОБА_1 як таракана» через таку помсту.

Щодо усної заяви про відвід, то слід сказати таке.

На підставах, зазначених у статтях 20, 21 і 22 цього Кодексу, судді, секретарю судового засідання, експерту, спеціалісту, перекладачу може бути заявлено відвід особами, які беруть участь у справі. Відвід (самовідвід) повинен бути вмотивованим і заявленим до початку з'ясування обставин у справі та перевірки їх доказами. Заявляти відвід (самовідвід) після цього дозволяється лише у випадках, коли про підставу відводу (самовідводу) стало відомо після початку з'ясування обставин у справі та перевірки їх доказами.

Як зазначено вище справа прийнята до провадження даного складу суду в січні 2016 року. Дійсно в лютому 2016 року представник позивача ОСОБА_1 подав вкотре заяву на збільшення позовних вимог (а.с.179-181 т.5), а попередньо в листопаді 2015 року заяву судді Бойчуку О.В. (а.с.153-154 т.5) в якій в прохальній частині, просив суд визнати неправильними судові експертизи Львівського НДІ та такими що містять злочинне правопорушення, тобто недопустимим доказом, натомість визнати правильними висновки Київського НДІ які неспростовані іншими доказами в справі. Судом після отримання таких заяв, в засіданні було розяснено вимоги ЦПК України про те, що кожна сторона вправі висловлюватись щодо оцінки кожного доказу, що є в же в матеріалах справи, так як долучалися до матеріалів справи такі документи іншим складом суддів (журнал судове засідання 16.02.2016р. а.с.1174-175 т.5), та в подальшому в судовому засіданні 31.03.2016р. повторно розяснено таке право, та те що оцінка належності і допустимості доказів, які є в матеріалах даної цивільної справи буде надана судом в нарадчій кімнаті при вирішенні питання постановлення рішення у даній справі, з врахуванням пояснень щодо цього сторін.

Так, за вимогами ст..57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко- і відеозаписів, висновків експертів.

Отже, позиція представника позивача щодо оцінки судом тільки письмових доказів, є помилковою, так як оцінюються і інші докази в сукупності, якими є в т.ч. і пояснення сторін, висновки експерта тощо.

Як слідує з норми ст..58 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.

А за ст..59 цього ж кодексу (недопустимість доказів) суд не бере до уваги докази, які одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

При цьому, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу (ч.1 ст.60 ЦПК). Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

В т.ч. письмовими доказами є будь-які документи, акти, довідки, листування службового або особистого характеру або витяги з них, що містять відомості про обставини, які мають значення для справи. Письмові докази, як правило, подаються в оригіналі. Якщо подано копію письмового доказу, суд за клопотанням осіб, які беруть участь у справі, має право вимагати подання оригіналу (ст..64 ЦПК).

Норма, що б зобовязувала суд на стадії розгляду справи, яка прийнята до провадження в 5-ти томах, не оголошувати при дослідженні всі аркуші справи які підшиті та прийняті попередньо судами, з якими не погоджується сторона позивача, та виносити по такому доказу ухвалу щодо неналежності та недопустимості доказу, у чинному ЦПК відсутня. Таку ж норму не застосував і представник ОСОБА_1, пославшись на практику інших судів. Дослідження доказів по справі розпочато судом в судовому засіданні 12.08.2016 року та була оголошена перерва (на томі 1 справи) до 28.09.2016р., і як вбачається з журналу судового засідання по кожному аркушу справи оголошеному судом, представник ОСОБА_1 при його бажанні використовував надане право на оцінку таких доказів додатково, крім отриманих пояснень в попередніх засіданнях.

Зважаючи на це, доводи у обґрунтуваннях про відвід судді представника ОСОБА_1 є, на переконання головуючого судді, не що інше як надуманими та спрямованими на вчинення певного тиску (аналіз дій судді по інших справах є тільки його ж, не доведеним по результатах розгляду таких скарг), для використання цього як однобокого схиляння суду до позиції сторони позивача з тим, що у іншому разі буде скарга на суддю і в даній цивільній справі.

Відповідно до частини 2 статті 293 ЦПК України заперечення на ухвали, що не підлягають оскарженню окремо від рішення суду, включаються до апеляційної скарги на рішення суду.

Розглядаючи справу, головуючий суддя Польська М.В. дотримується принципів цивільного судочинства, із повним та всебічним дослідженням всіх обставин справи.

З огляду на викладене, зважаючи на те, що позивачем не обґрунтовано належним чином заяву про відвід, яка оголошена усно після початку розгляду справи по суті, та не надано належних доказів щодо підстав відводу, суд дійшов висновку, що в задоволенні відводу судді слід відмовити.

Керуючись ст.ст. 20-24, 209, 210 ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В :

В задоволенні усної заяви представника позивача ОСОБА_1 про відвід судді Польської М.В. - відмовити.

Судовий розгляд продовжити в тому ж складі суду.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Польська М.В.