Сквирський районний суд Київської області
Справа № 376/973/16-ц
Провадження № 2/376/526/2016
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"06" липня 2016 р. Сквирський районний суд Київської області

в складі: головуючого судді Клочко В.М.,

при секретарі судових засідань ОСОБА_1, ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Сквира Київської області справу за позовом ОСОБА_3 до Державного підприємства «Київпассервіс» про стягнення заробітку за час вимушеного прогулу, -

встановив:

Позивач ОСОБА_3 звернувся до суду з вказаним позовом, у якому просить стягнути з Державного підприємства «Київпассервіс» на її користь середню заробітну плату за час вимушеного прогулу з 29.09.2015 року по 29.10.2015 року в розмірі 3 118 грн. 22 коп. посилаючись на те, що в провадженні Білоцерківського міськрайонного суду Київської області перебувала цивільна справа за позовом ОСОБА_3 до Державного підприємства «Київпассервіс» про поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу та стягнення моральної (немайнової) шкоди.

В позові вона просила поновити її на посаді начальника станції АС «Сквира» ДП «Київпассервіс», стягнути з Державного підприємства «Київпассервіс» на її користь середню заробітну плату за час вимушеного прогулу за період з 29.09.2015 року по день винесення рішення по справі та стягнути з Державного підприємства «Київпассервіс» на її користь моральну шкоду в розмірі 15 000 гривень, розподілити судові витрати.

23.02.2016 року під час судового засідання сторони по справі подали укладену та підписану мирову угоду, згідно якої Державне підприємство «Київпассервіс» визнає позовні вимоги в частині поновлення її на посаді начальника станції АС «Сквира» ДП «Київпассервіс», ДП «Київпассервіс» відшкодовує на її користь заробітну плату за час вимушеного прогулу за період з 29.10.2015 року по день винесення рішення по справі, а вона в свою чергу відмовляється від позовних вимог, щодо стягнення моральної (немайнової) шкоди в розмірі 15 000 грн.

Вище зазначена мирова угода 23.02.2016 року була затверджена Білоцерківським міськрайонним судом Київської області.

Під час укладання даної мирової угоди сторонами було допущено технічну помилку і замість вірного стягнути на її користь заробітну плату за час вимушеного прогулу за період з 29.09.2015 року помилково було зазначено стягнути заробітну плату за час вимушеного прогулу за період з 29.10.2015 року.

Позивач у судове засідання не зявилася, звернулася до суду з письмовим клопотанням у якому просила, розглянути справу у її відсутність та ухвалити рішення по суті позовних вимог.

Представник відповідача у судове засідання не заявився, звернувся до суду з письмовим клопотанням у якому простив розглянути справу у його відсутність та закрити провадження у справі посилаючись на те, що з даними позовними вимогами ОСОБА_3 вже зверталася до суду і між сторонами була укладена мирова угода, яка на даний час виконана.

Судом встановлено, що в провадженні Білоцерківського міськрайонного суду Київської області перебувала цивільна справа за позовом ОСОБА_3 до Державного підприємства «Київпассервіс» про поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу та стягнення моральної (немайнової) шкоди.

Предметом позовних вимог ОСОБА_3 було поновлення її на посаді начальника станції АС «Сквира» ДП «Київпассервіс», стягнення з Державного підприємства «Київпассервіс» на її користь середню заробітну плату за час вимушеного прогулу за період з 29.09.2015 року по день винесення рішення по справі та стягнути з Державного підприємства «Київпассервіс» на її користь моральну шкоду в розмірі 15 000 гривень, розподілити судові витрати.

23.02.2016 року під час судового засідання сторони по справі подали укладену та підписану мирову угоду, згідно якої Державне підприємство «Київпассервіс» визнає позовні вимоги в частині поновлення ОСОБА_3 на посаді начальника станції АС «Сквира» ДП «Київпассервіс», ДП «Київпассервіс» відшкодовує ОСОБА_3 заробітну плату за час вимушеного прогулу за період з 29.10.2015 року по день винесення рішення по справі, а ОСОБА_3 відмовляється від позовних вимог, щодо стягнення моральної (немайнової) шкоди в розмірі 15 000 грн.

Вище зазначена мирова угода 23.02.2016 року була затверджена Білоцерківським міськрайонним судом Київської області.

31.03.2016 року вище зазначена мирова угода між сторонами була виконана ОСОБА_3 поновлено на посаді начальника АС «Сквира» ДП «Київпассервіс» з 29.09.2015 року та виплачено заробітну плату за час вимушеного прогулу з 29.10.2015 року.

У відповідності до ч. 3 ст. 61 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 205 ЦПК України однією з підстав закриття провадження у справі є подання заяви, яка не підлягає розгляду в судах у порядку цивільного судочинства.

Відповідно до ч. 1 п. 2 ст. 205 ЦПК України також підставою для закриття провадження є набрання законної сили рішення суду або ухвали суду про закриття провадження у справі у зв'язку з відмовою позивача від позову або укладенням мирової угоди сторін, ухвалені або постановлені з приводу спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав.

Із досліджених судом матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_3 було поновлено на роботі з 29.09.2015 року, середню заробітну плату за час вимушеного прогулу було виплачено з 29.10.2015 року по 23.02.2016 року тобто на дату підписання мирової угоди, а на даний час ОСОБА_3 просить суд стягнути заробітну плату за час вимушеного прогулу з 29.09.2015 року по 29.10.2015 року таким чином, суд, приходить до висновку, що дані позовні вимоги не є тотожними, оскільки середня заробітна плата за час вимушеного прогулу стягується за різні періоди часу.

У відповідності до ч. 3 ст. 61 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Відповідно до ч. 1 ст. 174 ЦПК України позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов протягом усього часу судового розгляду, зробивши усну заяву. Якщо відмову позивача від позову, визнання позову відповідачем викладено в адресованих суду письмових заявах, ці заяви приєднуються до справи.

Згідно ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд.

При вирішенні спору, суд, враховує те, що відповідачем по справі, фактично було визнано позовні вимоги ОСОБА_3 щодо поновленні на роботі з 29.09.2015 року та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, з 29.10.2015 року по 23.02.2016 року, що стверджується мировою угодою від 23.02.2016 року, ухвалою Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 23.02.2016 року про затвердження мирової угоди та актом від 31.03.2016 року, який міститься в матеріалах справи про те, що дана мирова угода була виконана сторонами в добровільному порядку, а тому суд приходить до висновку, що позовні вимоги ОСОБА_3 підлягають задоволенню в повному обсязі.

Керуючись ст.ст.10,57,61,79, 131,212-215,218 Цивільно-процесуального кодексу ,суд, -

вирішив:

Позов ОСОБА_3 до Державного підприємства «Київпассервіс» про стягнення заробітку за час вимушеного прогулу задовольнити в повному обсязі.

Стягнути Державного підприємства «Київпассервіс» користь ОСОБА_3 середню заробітну плату за час вимушеного прогулу з 29.09.2015 року по 29.10.2015 року в розмірі 3 118 грн. 22 коп.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Апеляційного суду Київської області через Сквирський районний суд Київської області протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя

: