Справа № 471/1574/15-ц
Провадження №2/471/354/16
Номер рядка звіту 24
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"27" вересня 2016 р.

Братський районний суд Миколаївської області

в складі:

головуючого судді Скарницької І.Б.,

за участю секретаря Данілової Л.В.,

відповідача - ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду с-ща Братське цивільну справу за позовною заявою Моторного (транспортного) страхового бюро України до ОСОБА_1 про відшкодування шкоди в порядку регресу,

ВСТАНОВИВ:

Моторне (транспортне) страхове бюро України (надалі позивач) звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 про відшкодування шкоди.

В своєму позові позивач зазначає, що з вини відповідача 08 жовтня 2016 року сталося ДТП, в результаті якого транспортному засобу водія ОСОБА_2 було заподіяно шкоду у розмірі 95430,50 грн. В звязку з тим, що ОСОБА_1 на момент скоєння ДТП не мав чинного договору обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, заподіяну шкоду в розмірі 50000 грн. за заявою ОСОБА_2 було сплачено позивачем.

В звязку з цим, позивач просить стягнути з відповідача 50000,00 грн. сплачених страхових коштів, 2000,00 грн. витрати на правову допомогу, 1660,00 грн. витрати на аварійного комісара.

Представник позивача у судове засідання не зявився, до суду надіслав клопотання про розгляд справи за його відсутності.

Відповідач у судовому засіданні позовні вимоги не визнав, з підстав, викладених у запереченні, а саме, відшкодування шкоди було здійснено позивачем на підставі недійсного страхового полісу, у суму виплаченої шкоди безпідставно було враховано 20% НДС, що складає 8333,33 грн., а 2000,00 грн. які позивач просить стягнути як витрати на правову допомогу не підтверджені матеріалами справи. В звязку з чим, відповідач просив суд відмовити у задоволенні позову.

Вислухавши пояснення відповідача, дослідивши матеріали справи, суд встановив наступне.

08 жовтня 2012 року керуючи автомобілем ГАЗ, д/н ВЕ 6152АХ, ОСОБА_1 порушив п.п. 11.1 ПДР України та скоїв зіткнення з автомобілем Шкода, д/н НОМЕР_1, під керуванням ОСОБА_2

06 грудня 2012 року постановою Апеляційного суду Миколаївської області ОСОБА_1 було визнано винним у скоєні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КупПА.

Відповідно до звіту про вартість колісного транспортного засобу від 13.12.2012 року №156/12-2012 розмір збитків, завданих власнику автомобіля Шкода, д/н НОМЕР_1, ОСОБА_2 становить 95430,50 грн.

Відповідно до полісу АВ/906835 обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів від 25.08.2012 року, страхова сума власника автомобіля Шкода, д/н ВЕ 0084, з урахуванням франшизи становить 50000 грн.

В матеріалах справи відсутній страховий поліс відповідача на момент скоєння ДТП, отже його цивільно-правова відповідальність була не застрахована.

Відповідно до ст. 22 Закону України Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоровю, майну третьої особи.

Відповідно до ст. 39 Закону України Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, позивач є єдиним об'єднанням страховиків, які здійснюють обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів за шкоду, заподіяну третім особам.

Статтею 41.1. пункт а Закону передбачено, що МТСБУ за рахунок коштів фонду захисту потерпілих відшкодовує шкоду на умовах, визначених цим Законом, у разі її заподіяння транспортним засобом, власник якого не застрахував свою цивільно-правову відповідальність.

14 грудня 2012 року ОСОБА_2 звернулася до позивача із заявою про відшкодування шкоди, завданої внаслідок ДТП (арк. с..4).

Відповідно до платіжного доручення від 13.02.2013 року № 816 позивач здійснив виплату страхового відшкодування у розмірі 50000 грн. (арк.с. 11, 12).

Статтею 38 Закону України Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів передбачено право особи, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою на право зворотньої вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування.

Також, відповідно до ст. 1191 ЦК України, особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотньої вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом.

Позивач звертався до відповідача з листами, в яких зазначав про необхідність відшкодуванням ним в порядку регресу виплаченої шкоди (арк. с. 24), проте відповідач кошти не повернув.

Доводи відповідача, про те що позивачем безпідставно сплачено сума збитків з урахуванням ПДВ суд не приймає до уваги в зв'язку з наступним.

Відповідно до ст. 29 Закону України Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, у зв'язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов'язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України. Якщо транспортний засіб необхідно, з поважних причин, помістити на стоянку, до розміру шкоди додаються також витрати на евакуацію транспортного засобу до стоянки та плата за послуги стоянки.

Отже, якщо вартість робіт, запасних частин чи матеріалів включає в себе ПДВ, то він є складовою збитку, а відповідно має бути відшкодований страховиком.

Заперечення відповідача щодо нікчемності договору страхування від 26.08.2012 року укладеного між ОСОБА_2 та СтзДВ Гарант судом також не приймається до уваги з огляду на наступне.

Так, відповідно до п. 17.3 Закону України Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, при укладенні договору обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності страхувальник зобов'язаний повідомити страховика про всі діючі договори обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності, укладені з іншими страховиками, а також, за вимогою страховика, надати інформацію про всі відомі обставини, що мають істотне значення для оцінки страхового ризику.

Відповідно до роз'яснення, які містяться на Інтернет порталі МТСБУ (www.mtsbu.ua) моторне (транспортне) страхове бюро України при укладенні другого договору ОСАЦВ страхувальнику необхідно обов'язково попередити страховика про перший укладений договір страхування.

В такому випадку обоє догорів страхування є дійсними. Якщо страховик, який укладав другий договір ОСАЦВ не був повідомлений про існування першого договору ОСАЦВ, другий договір страхування є нікчемним. У разі настання страхової події і за умови, що обоє страховиків було поінформовано про наявність двох договорів ОСАЦВ, заподіяна шкода потерпілому може бути відшкодована ( в межах страхових сум відповідно до умов укладених договорів) і першим, і другим страховиком у будь-якому співвідношенні за їх домовленістю.

Якщо ж страхувальник, при укладені другого договору страхування, не повідомив страховика про наявність іншого чинного договору страхування, то виплата може бути лише за першим договором. Визнання нікчемних договорів дійсними можливе лише у судовому порядку.

З огляду на вищевикладене слід відмітити, що Поліс №АВ/906835 на момент ДТП був чинним й у позивача не було підстав для відмови у виплаті страхового відшкодування потерпілому.

Щодо вимог про стягнення коштів на правову допомогу.

Статтею 79 ЦПК України передбачено, що до витрат, пов'язаних з розглядом справи, відносяться, зокрема, витрати на правову допомогу. Статтею 84 цього Кодексу визначено, що витрати, пов'язані з оплатою правової допомоги адвоката або іншого фахівця в галузі права, несуть сторони, крім випадків надання безоплатної правової допомоги. Як вбачається з додаткової угоди № 203 до контракту про надання правової допомоги № 77 від 20.11.2015 року позивач сплатив ОСОБА_3 2000 грн. в якості оплати послуг за надання юридичної допомоги.

Таким чином, суд стягує з відповідача ОСОБА_1 на користь позивача витрати на правову допомогу у сумі 1000,00 грн.

Суд відмовляє в задоволенні частини позивача про сплату 1660,00 грн. витрат на аварійного комісара, в зв'язку з тим, що матеріалами справи не підтверджено наявності понесених витрат.

У відповідності до ст. 88 ЦПК України, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача судовий збір у сумі 1218,00 грн.

Керуючись ст.ст. 209, 210 ЦПК України, суд

вирішив:

Позов Моторного (транспортного) страхового бюро України до ОСОБА_1 про відшкодування шкоди в порядку регресу задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Моторного (транспортного) страхового бюро України 50000 (п'ятдесят тисяч) 00 коп. витрат на відшкодування шкоди.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Моторного (транспортного) страхового бюро України 2000 (дві тисячі) 00 коп. витрат на правову допомогу.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Моторного (транспортного) страхового бюро України 1218 (одну тисячу двісті вісімнадцять гривень) 00 коп. витрат на сплату судового збору.

В іншій частині позову - відмовити.

На рішення протягом десяти днів може бути подана апеляційна скарга до апеляційного суду Миколаївської області через Братський районний суд.

Суддя ОСОБА_4