У х в а л а

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 жовтня 2016 рокум. Київ

Суддя Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ ДемяносовМ.В., розглянувши касаційну скаргу ОСОБА_2 в особі представника ОСОБА_3 на рішення Солом'янського районного суду м. Києва від 14 березня 2016 року та ухвалу апеляційного суду м. Києва від 22 червня 2016 року у справі за позовом ОСОБА_2 до Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк», третя особа - ОСОБА_4, про визнання договору іпотеки частково недійсним,

в с т а н о в и в:

У жовтні 2015 року ОСОБА_2 звернулася до суду із вищезазначеним позовом, в якому просила визнати недійсним п.п. 5, 5.1, 5.2, 5.3, 5.4 іпотечного договору № б/н від 29 травня 2007 року укладеного між ОСОБА_4 та АКІБ «Укрсиббанк», правонаступником якого є ПАТ «Дельта Банк».

Свої вимоги обґрунтовує тим, що 29 травня 2007 року між ОСОБА_4 та АКІБ «Укрсиббанк» було укладено іпотечний договір № б/н, за умовами якого в якості забезпечення виконання умов кредитних договорів від 29 травня 2007 року № , від 29 травня 2007 року № , від 29 травня 2007 року № було передано в іпотеку нежиле приміщення магазину, загальною площею 321,4 кв. м, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1.

Зазначає, що вказаний предмет іпотеки ОСОБА_4 набув у власність 06 січня 2000 року, на підставі договору купівлі-продажу магазину, перебуваючи у зареєстрованому шлюбі позивачем.

Позивачка посилається, на те, що предмет іпотеки є об'єктом спільної сумісної власності подружжя, виходячи з положень ст. 60 CK України, а тому відповідно до вимог ч. 3 ст. 65 CК України, для укладення одним із подружжя договорів, які потребують нотаріального посвідчення і (або) державної реєстрації, а також договорів стосовно цінного майна, згода другого з подружжя має бути подана письмово та нотаріально засвідчена. Проте, договір про задоволення вимог іпотекодержателя, до якого прирівнюється відповідне застереження в договорі іпотеки, є окремим від іпотечного договору, який потребує нотаріального посвідчення, а тому на його укладення повинна бути також надана нотаріально засвідчена згода другого з подружжя, якщо предметом цих договорів є спільне майно. Посилаючись на те, що згоди на включення до договору іпотеки відповідного застереження позивач не надавала, а тому на підставі ч. 1 ст. 203, ч. 1 ст. 215 ЦК України, ч. 3 ст. 65 CК України просила вимоги задовольнити.

Рішенням Солом'янського районного суду м. Києва від 14 березня 2016 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду м. Києва від 22 червня 2016 року, у задоволенні позову ОСОБА_2 відмовлено.

ОСОБА_2 в особі представника ОСОБА_3 звернулася до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ з клопотанням про поновлення строку на касаційне оскарження рішення Солом'янського районного суду м. Києва від 14 березня 2016 року та ухвали апеляційного суду м. Києва від 22 червня 2016 року, посилаючись на поважність причин його пропуску.

Клопотання підлягає задоволенню, оскільки причини пропуску строку на касаційне оскарження, вказані заявником, є поважними.

У касаційній скарзі ОСОБА_2 в особі представника ОСОБА_3 просить скасувати рішення судів першої та апеляційної інстанцій, мотивуючи свою вимогу порушенням судами нормпроцесуального права й неправильним застосуванням норм матеріального права, та ухвалити нове рішення, яким задовольнити її позовні вимоги.

У відкритті касаційного провадження у справі слід відмовити з таких підстав.

Відповідно до п. 5 ч. 4 ст. 328 ЦПК України суддя відмовляє у відкритті касаційного провадження, якщо касаційна скарга є необґрунтованою і викладені у ній доводи не викликають необхідності перевірки матеріалів справи.

Відповідно до ч. 1 ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину серед іншого є недодержання в момент його вчинення стороною чи сторонами вимог, які встановлені, зокрема, ч. 1 ст. 203 зазначеного Кодексу, згідно з якою зміст правочину не може суперечити ЦК України та іншим актам цивільного законодавства.

Відповідно до ч. 2 ст. 6 Закону України «Про іпотеку» майно, що є у спільній власності, може бути передане в іпотеку лише за нотаріально посвідченою згодою усіх співвласників.

Частина перша ст. 65 СК України встановлює, що чоловік та дружина розпоряджаються майном, яке є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, за взаємною згодою. Зважаючи на те, що договір іпотеки підлягає нотаріальному посвідченню, а іпотека як обтяження нерухомого майна - державній реєстрації, згода другого подружжя згідно з п. 2 ч. 3 ст. 65 СК України повинна бути нотаріально засвідчена. Другий з подружжя у разі укладення договору іпотеки без його згоди має право в судовому порядку оскаржити дійсність цього договору в силу ч. 2 ст. 65 СК України.

Згідно з ч. 3 ст. 33 Закону України «Про іпотеку» звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підстав рішення суду, виконавчого напису нотаріуса або згідно договором про задоволення вимог іпотеко держателя.

Відповідно до ч. 1 ст. 36 Закону України «Про іпотеку» (в редакції чинній на час укладення договору), сторони іпотечного договору можуть вирішити питання звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання на підставі договору. Позасудове врегулювання здійснюється згідно із застереженням про задоволення вимог іпотекодержателя, що міститься в іпотечному договорі, або згідно з окремим договором між іпотекодавцем і іпотекодержателем про задоволення вимог іпотекодержателя, який підлягає нотаріальному посвідченню і може бути укладений в будь-який час до набрання законної сили рішенням суду про звернення стягнення на предмет іпотеки.

Ухвалюючи рішення про відмову у задоволенні позову суд першої інстанції з висновками якого погодився апеляційний суд, правильно визначився з характером спірних правовідносин та нормами матеріального права, які підлягають застосуванню, повно та всебічно дослідив наявні у справі докази і надав їм належну оцінку, та дійшов обґрунтованого висновку про те, що підстав вважати, що умови договору не відповідали вимогам закону немає, оскільки позивач надала нотаріально посвідчену згоду на передачу її чоловіком ОСОБА_4 в іпотеку будь-якому банку нежилого приміщення, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1.

Судові рішення ухвалені з дотриманням норм матеріального та процесуального права.

Доводи скарги висновки судів не спростовують та не викликають необхідності перевірки матеріалів справи, крім того, зводяться до оцінки доказів, їх належності та допустимості, проте, в силу ст. 335 ЦПК України, суд касаційної інстанції не вправі встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Керуючись ст. 325, п. 5 ч. 4 ст. 328 ЦПК України,

у х в а л и в:

Поновити ОСОБА_2 в особі представника ОСОБА_3 строк на касаційне оскарження рішення Солом'янського районного суду м. Києва від 14 березня 2016 року та ухвали апеляційного суду м. Києва від 22 червня 2016 року.

Відмовити ОСОБА_2 в особі представника ОСОБА_3 у відкритті касаційного провадження на рішення Солом'янського районного суду м. Києва від 14 березня 2016 року та ухвалу апеляційного суду м. Києва від 22 червня 2016 року у справі за позовом ОСОБА_2 до Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк», третя особа - ОСОБА_4, про визнання договору іпотеки частково недійсним.

Додані до скарги матеріали повернути заявнику.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Вищого спеціалізованого

суду України з розгляду

цивільних і кримінальних справ М.В.Демяносов