У Х В А Л А

14 березня 2016 року м. Київ

Колегія суддів Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України в складі

Яреми А.Г., Гуменюка В.І.,Охрімчук Л.І.,
розглянувши заяву ОСОБА_4 про перегляд ухвали колегії суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 7 жовтня 2015 року у справі за позовом публічного акціонерного товариства комерційний банк "ПриватБанк" до ОСОБА_4 про стягнення заборгованості,

в с т а н о в и л а:

Рішенням Христинівського районного суду Черкаської області від 20 травня 2015 року в задоволенні позову відмовлено.

Рішенням Апеляційного суду Черкаської області від 9 липня 2015 року скасовано рішення суду першої інстанції та ухвалено нове рішення, яким позов задоволено. Стягнуто з ОСОБА_4 заборгованість за кредитним договором 5146 грн 09 коп. Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Ухвалою колегії суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 7 жовтня 2015 року рішення суду апеляційної інстанції залишено без змін.

У заяві ОСОБА_4 порушується питання про скасування ухвали колегії суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 7 жовтня 2015 року з підстав, передбачених пунктами 1 та 4 частини першої статті 355 ЦПК України:

неоднакового застосування судом (судами) касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права, що спричинило ухвалення різних за змістом судових рішень у подібних правовідносинах, а саме частини третьої статті 254, статей 256-258, частин першої та п'ятої статті 261, статей 549 та 1050 ЦК України;

невідповідності судового рішення суду касаційної інстанції викладеному у постанові Верховного Суду України висновку щодо застосування у подібних правовідносинах норм матеріального права,' а саме частини третьої статті 254, статей 256-258, частин першої та пятої статті 261, статей 549 та 1050 ЦК України. <http://search.ligazakon.ua/l_doc2.nsf/link1/an_843047/ed_2014_10_30/pravo1/T030435.html?pravo=1>

Для прикладу наявності зазначених підстав подання заяви про перегляд судового рішення ОСОБА_4 посилається на постанову Вищого господарського суду України від 12 грудня 2012 року, ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 19 березня 2014 року, 22 вересня 2014 року, 22 жовтня 2014 року, 12 листопада 2014 року, постанови Верховного Суду України від 6 листопада 2013 року, 19 березня 2014 року, 18 червня 2014 року.

Перевіривши доводи заявника, колегія суддів Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України вважає, що необхідність відкриття провадження у справі за вказаною заявою відсутня та в допуску справи до провадження необхідно відмовити з таких підстав.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 355 ЦПК України заява про перегляд судових рішень у цивільних справах може бути подана з підстави неоднакового застосування судом (судами) касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права, що спричинило ухвалення різних за змістом судових рішень у подібних правовідносинах.

Під судовими рішеннями у подібних правовідносинах слід розуміти такі, де тотожними є предмет спору, підстави позову, зміст позовних вимог та встановлені судом фактичні обставини, а також має місце однакове матеріально-правове регулювання спірних правовідносин.

Скасовуючи рішення суду першої інстанції та ухвалюючи нове рішення про задоволення позову, суд апеляційної інстанції, з висновками якого погодився й суд касаційної інстанції, виходив з того, що відповідно до статті 253, частини п'ятої статті 261 ЦК України перебіг строку позовної давності почався зі спливом строку виконання зобов'язання, тобто з 22 листопада 2011 року, а закінчився - 22 листопада 2014 року, натомість позивач звернувся до суду в межах строку позовної давності - 13 жовтня 2014 року.

Постановою Вищого господарського суду України 12 грудня 2012 року, що надана заявником як приклад, скасовано рішення суду апеляційної інстанції в частині стягнення заборгованості по кредиту та залишено в силі рішення суду першої інстанції про стягнення суми заборгованості, оскільки у кредитному договорі передбачено, що його виконання здійснюється частинами відповідно до графіку погашення кредиту, а тому початком перебігу строку позовної давності є день, коли боржник повинен був сплатити черговий платіж, проте не сплатив його і відповідно загальний строк позовної давності застосовується щодо кожного щомісячного простроченого платежу, який був визначений графіком.

Ухвалами колегії суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 19 березня 2014 року, 22 жовтня 2014 року, 12 листопада 2014 року, що надані заявником як приклади, скасовані судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій про задоволення позовів про стягнення заборгованості за кредитними договорами, а справи передано на новий розгляд до судів першої та апеляційної інстанцій. Проте зазначені ухвали суду касаційної інстанції не містять правової позиції щодо спірних правовідносин, а вказують на допущені судами порушення норм процесуального права та необхідність їх усунення для правильного вирішення спору, а також нез'ясування судом належним чином фактичних обставин справи.

Порівняння змісту наданих для прикладу судових рішень зі змістом судового рішення, про перегляд якого подано заяву, не дає підстав для висновку про те, що суд касаційної інстанції під час розгляду двох чи більше справ за тотожних предмета спору, підстав позову та за аналогічних обставин і однакового регулювання нормами матеріального права спірних правовідносин дійшов протилежних висновків щодо заявлених вимог.

У зв'язку з цим, підстава для перегляду судового рішення у зв'язку з неоднаковим застосуванням судом касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права, передбачена пунктом 1 частини першої статті 355 ЦПК України, відсутня.

Згідно з пунктом 4 частини першої статті 355 ЦПК України заява про перегляд судових рішень у цивільних справах може бути подана з підстави невідповідності судового рішення суду касаційної інстанції викладеному у постанові Верховного Суду України висновку щодо застосування у подібних правовідносинах норм матеріального права.

У постановах Верховного Суду України від 18 червня 2014 року, 6 листопада 2013 року, 19 березня 2014 року, що надані заявником як приклади, відмовлялося у задоволенні заяви, скасовувалися рішення суду касаційної інстанції, а справи направлялися на новий розгляд до суду касаційної інстанції через те, що розглядаючи справу, суди не враховували, що у разі неналежного виконання позичальником зобов'язань за кредитним договором позовна давність за вимогами кредитора про повернення кредитних коштів та процентів за користування кредитом, повернення яких відповідно до умов договору визначено періодичними щомісячними платежами, повинна обчислюватися з моменту настання строку погашення чергового платежу.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 22 вересня 2014 року, що надана заявником як приклад, справу за позовом банку про стягнення заборгованості за кредитним договором допущено до провадження Верховного Суду України.

Постановою Верховного Суду України від 19 листопада 2014 року в указаній справі скасовано ухвалу суду касаційної інстанції, справу передано на новий розгляд до суду касаційної інстанції, оскільки судом не враховано, що погашення кредиту (заборгованості за кредитом, процентами, винагородою) повинно здійснюватись позичальником частинами з 11 до 15 числа кожного місяця, а тому початок перебігу позовної давності за кожний черговий платіж починається з моменту порушення строку його погашення.

Таким чином, порівняння змісту постанов Верховного Суду України від 18 червня 2014 року, 6 листопада 2013 року, 19 березня 2014 року зі змістом ухвали колегії суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 7 жовтня 2015 року, про перегляд якої подано заяву, не дає підстав для висновку про те, що зазначена ухвала суду касаційної інстанції не відповідає викладеним у вказаних постановах Верховного Суду України висновкам щодо застосування у подібних правовідносинах норм матеріального права.

Ураховуючи наведене, вважати зазначену заяву обґрунтованою немає підстав.

Керуючись статтями 355, 360 ЦПК України, колегія суддів Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України

у х в а л и л а:

У допуску до провадження Верховним Судом України справи за позовом публічного акціонерного товариства комерційний банк "ПриватБанк" до ОСОБА_4 про стягнення заборгованості за заявою ОСОБА_4 про перегляд ухвали колегії суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 7 жовтня 2015 року відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: А.Г. Ярема
В.І. Гуменюк Л.І. Охрімчук