Справа № 161/9242/16-ц
Провадження № 2/161/3494/16
ЛУЦЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 вересня 2016 року Луцький міськрайонний суд Волинської області

в складі: головуючого - судді Пушкарчук В.П.,

при секретарі Сіньчук Л.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Луцьку цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Територіальної громади в особі Лаврівської сільської ради Луцького району Волинської області про визнання права власності на нерухоме майно в порядку спадкування, -

в с т а н о в и в :

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом про визнання права власності на спадкове майно - житловий будинок з господарськими спорудами № АДРЕСА_1.

Позовні вимоги мотивує тим, що після смерті бабці ОСОБА_3, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 року відкрилася спадщина. За життя вона склала заповіт від 02..04.1999 року, відповідно до якого житловий будинок з господарськими будівлями і спорудами, який знаходиться в АДРЕСА_1, та все інше майно заповіла своєму внукові, позивачу ОСОБА_1. ОСОБА_1 Спадщину після смерті бабці прийняв, подавши до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини. На день смерті ОСОБА_3 в неї було двоє спадкоємців за законом: дочка ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2 року народження, та ОСОБА_5, якій на час смерті було 101 рік. ОСОБА_5 не оформивши спадщини після смерті ОСОБА_3 померла ІНФОРМАЦІЯ_1 року. Єдиним спадкоємцем за законом в порядку спадкової трансмісії (ст. 551 ЦК України в редакції 1963 року) стала матір позивача ОСОБА_4. ОСОБА_4 прийняла спадщину після смерті ОСОБА_6 шляхом подання заяви про прийняття спадщини до нотаріальної контори. ІНФОРМАЦІЯ_3 року ОСОБА_4 трагічно загинула. Таким чином, позивач є спадкоємцем за заповітом після смерті бабці ОСОБА_3 та спадкоємцем за законом після смерті матері ОСОБА_4).

Постановою нотаріуса Луцької районної нотаріальної контори від 15.07.2016 року № 845/02-31 відмовлено ОСОБА_1 у вчиненні нотаріальної дії - видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом тасвідоцтва про право на спадщину за законом на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами по АДРЕСА_1 з підстави неподання необхідних для вчинення нотаріальної дії правовстановлюючих документів щодо належності цього майна спадкодавцям.

З огляду на зазначені обставини просив визнати за ним право власності на спадкове майно - житловий будинок з надвірними будівлями і спорудами по АДРЕСА_1 в порядку спадкування за заповітом (2/3 частки) після смерті ОСОБА_3, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 року та в порядку спадкування за законом (1/3 частки) після смерті ОСОБА_4, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_3 року.

В судове засідання позивач ОСОБА_1 подав заяву, в якій просив розгляд справи проводити у його відсутності, позов підтримав з підстав, зазначених у заяві та просив його задовольнити.

Представник відповідача Територіальної громади в особі Лаврівської сільської ради Луцького району Волинської областів судове засідання подав заяву, в якій позов визнав повністю та просив розгляд справи проводити у їх відсутності.

Розгляд справи здійснювався за відсутності осіб, які беруть участь у справі, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, що відповідає вимогам ч. 2 ст. 197 ЦПК України.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав.

Статтею 1217 ЦК України встановлено, що спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Згідно ст. 319 Цивільного кодексу України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. При здійсненні своїх прав та виконанні обов'язків власник зобов'язаний додержуватись моральних засад суспільства.

Судом встановлено, що житловий будинок з надвірними спорудами та будівлями № АДРЕСА_1 належав на праві приватної власності ОСОБА_3.

Згідно з записами в погосподарській книзі № 2 за 1999 рік Лаврівської сільської ради особовий рахунок № НОМЕР_1 на ім'я ОСОБА_3 зареєстрований житловий будинок по АДРЕСА_1, 1973 року побудови.

Відповідно до законодавства, яке було чинним на час набуття права власності на житловий будинок, господарські будівлі та споруди в 1973-1985 роках, записи в погосподарських книгах визнавались в якості актів органів влади (публічних актів), що підтверджують право приватної власності.

Таким чином, суд прийшов до висновку, що спірне домоволодіння належало ОСОБА_3, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 року, згідно свідоцтва про смерть (а.с. 7), на праві власності.

Оскільки, ОСОБА_3 померла, то спадщина відкрилась на все належне їй майно, зокрема на житловий будинок з надвірними будівлями та спорудами АДРЕСА_1.

За життя, 02 квітня 1999 року спадкодавцем був складений та посвідчений секретарем Лаврівської сільської ради ОСОБА_7 заповіт на ім'я внука ОСОБА_1 (а.с. 10).

Згідно ст. 535 ЦК України (в редакції 1963 року) неповнолітні або непрацездатні діти спадкодавця (в тому числі усиновлені), а також непрацездатні дружина, батьки (усиновителі) і утриманці померлого успадковують, незалежно від змісту заповіту, не менше двох третин частки, яка належала б кожному з них при спадкоємстві за законом (обов'язкова частка).

Отже внук ОСОБА_1 успадкував після смерті бабці ОСОБА_3 2/3 частини спадкового майна, тобто житлового будинку з надвірними будівлями та спорудами АДРЕСА_1.

На день смерті ОСОБА_3 в неї було двоє спадкоємців за законом: дочка ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2 року народження, та ОСОБА_5, якій на час смерті було 101 рік.

ОСОБА_5 не оформивши спадщини після смерті ОСОБА_3 померла ІНФОРМАЦІЯ_1 року, що підтверджено копією свідоцтва про смерть серії НОМЕР_2 (а.с. 8). Єдиним спадкоємцем за законом в порядку спадкової трансмісії (ст. 551 ЦК України в редакції 1963 року) стала матір позивача ОСОБА_4.

ОСОБА_4 прийняла спадщину після смерті ОСОБА_6 шляхом подання заяви про прийняття спадщини до нотаріальної контори.

ІНФОРМАЦІЯ_3 року ОСОБА_4 трагічно загинула, що підтверджено копією свідоцтва про смерть серії НОМЕР_3 (а.с. 9).

Згідно ст. 1261 Цивільного кодексу України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, той з подружжя, який його пережив та батьки.

Спадкоємцем після смерті ОСОБА_4 є позивач ОСОБА_1, який прийняв спадщину подавши до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини.

Судом встановлено, що гр. ОСОБА_1 являється сином ОСОБА_4, даний факт підтверджено свідоцтвом про народження (а.с. 12).

Таким чином, оглянувши спадкові справи № 30/2002 після смерті ОСОБА_3, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 року, № 8/2010 після смерті ОСОБА_4, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_3 року та № 441/2003 після смерті ОСОБА_6, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 року, оцінивши зібрані та досліджені в судовому засіданні докази в їх сукупності, суд прийшов до висновку, що слід визнати право власності за позивачем на нерухоме майно в порядку спадкування за заповітом (2/3 частки) після смерті ОСОБА_3, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 року, та в порядку спадкування за законом (1/3 частки) після смерті ОСОБА_4, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_3 року..

Керуючись ст.ст. 10, 11, 58, 60, 213, 214, 215, 319 ЦПК України, ст.ст. 1216, 1217, 1261 Цивільного кодексу України, ст.ст. 535, 549, 551 ЦК України (в редакції 1963 року), суд, -

в и р і ш и в :

Позов задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на спадкове майно за заповітом, що залишилось після смерті ОСОБА_3, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 року, а саме: на 2/3 частини житлового будинку з надвірними будівлями та спорудами АДРЕСА_1.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на спадкове майно за законом, що залишилось після смерті ОСОБА_4, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_3 року, а саме: на 1/3 частини житлового будинку з надвірними будівлями та спорудами АДРЕСА_1.

Рішення може бути оскаржене до Апеляційного суду Волинської області через Луцький міськрайоний суд Волинської області шляхом подачі апеляційної скарги протягом 10 (десяти) днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя Луцького міськрайонного суду

Волинської області В.П. Пушкарчук