Справа №: 398/1455/16-ц
РІШЕННЯ

Іменем України

"01" червня 2016 р. Олександрійський міськрайонний суд Кіровоградської області в складі: головуючого судді БугайченкоТ.А., за участі народних засідателів Бердник М.В., Кумпан Л.В., секретаря Величко Т.Г., розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Олександрії цивільну справу за заявою ОСОБА_1 про оголошення фізичної особи померлою, заінтересована особа Олександрійський міський відділ Державної реєстрації актів громадського стану,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулась до суду з заявою про оголошення її доньки - ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1 померлою. Свої вимоги мотивує тим, що у 2005 році її донька, ОСОБА_2, виїхала до Російської Федерації, де мала намір продовжити навчання в одному із навчальних закладів міста Москва, а вже ІНФОРМАЦІЯ_2 місце перебування доньки їй стало невідоме, вона не виходила на зв»язок, з роботи не повернулась. Звернувшись до правоохоронних органів з заявою про зникнення доньки, вона дізналась, що її доньку було вбито ІНФОРМАЦІЯ_2 її колишнім хлопцем. Так вироком Люблинського районного суду м.Москви від 23 червня 2006 року було встановлено, що її доньку було навмисно вбито. Ураховуючи складні політичні відносини України з Росією вона не має змоги отримати документи, які підтверджують факт смерті її доньки. Тому за захистом своїх прав вимушена звернутись до суду.

Представник заявника у судовому засіданні підтримала вищезазначену заяву та просила її задоволити.

Від представника заінтересованої особи надішла заява, в якій він просить розглянути справу у їх відсутність.

Допитані в судовому засіданні свідки ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 показали, що їм відомо, що ОСОБА_2 у вересні 2005 року поїхала на роботу до Москви, але на роботі не з»явилась. 0Зі слів заявника відомо, що згідно вироку суду ОСОБА_6 була вбита її колишнім хлопцем, якого було за це засуджено . Але тіло ОСОБА_6 знайдено не було, тому заявник не має можливості зареєструвати у державних органах факт смерті донькою.

Вислухавши представника заявника, показання свідків та дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що у задоволенні заяви слід відмовити, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 46 ЦК України, фізична особа може бути оголошена судом померлою, якщо у місці її постійного проживання немає відомостей про місце її перебування протягом трьох років, а якщо вона пропала безвісти за обставин, що загрожували їй смертю або дають підставу припускати її загибель від певного нещасного випадку, - протягом шести місяців, а за можливості вважати фізичну особу загиблою від певного нещасного випадку або інших обставин внаслідок надзвичайних ситуацій техногенного та природного характеру - протягом одного місяця після завершення роботи спеціальної комісії, утвореної внаслідок надзвичайних ситуацій техногенного та природного характеру.

П. 13 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» №5 від 31.03.1995 року звертає увагу суду на необхідність відрізняти оголошення особи померлою від встановлення факту смерті особи. Оголошення фізичної особи померлою це ствердження судовим рішенням припущення про смерть даної особи, тобто констатація високого ступеня й мовірності смерті. Встановлення факту смерті можливо, якщо суд на підставі незаперечних доказів ствердить, тобто доведе обставини, які вірогідно свідчать про смерть особи у точно визначений час, обставини, за яких настала смерть і факт неможливості реєстрації органом державної РАЦС факту смерті.

Порядок оголошення фізичної особи померлою встановлюється ЦПК України.

При цьому заявник має мати особисту цивільну-правову заінтересованість у зміні правового стану особи, яку він просить оголосити померлою. Для підтвердження цього повинні бути наведені обставини, які свідчать про те, що між заявником та особою, яку він просить оголосити померлою існують особисті або майнові правовідносини матеріально-правовий зв'язок або за відсутності такого зв»язку - дані про те, що відсутність фізичної особи є для заявника перешкодою у реалізації субєктивних прав або виконання обовязків.

Стаття 47 ЦК України передбачає, що правові наслідки голошення фізичної особи померлою прирівнюються до правових наслідків, які настають у разі смерті.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 являється матір»ю ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.7).

Зі змісту вироку Люблинського районного суду м.Москви від 23 червня 2006 року вбачається, що ОСОБА_2 внаслідок насильницьких та протиправних дій засудженого померла.

Наведені заявником обставини свідчать про той факт, що нею не вжито усіх заходів щодо отримання документів , які підтверджують факт смерті її доньки.

Крім того, оголошення громадянина померлим базується на презумпції смертності (тобто на припущенні, що громадянин, який відсутній, - мертвий), а не фактичних даних, які підтверджують факт смерті особи, тому підстави для задоволення вимог ОСОБА_1 відсутні.

Керуючись ст. 46, 47 ЦК України, ст. 246-249 ЦПК України, суд,-

ВИРІШИВ:

У задоволенні вимог за заявою ОСОБА_1 - відмовити.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до апеляційного суду Кіровоградської області через суд першої інстанції шляхом подачі в 10-денний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги, а особами , які брали участь у справі, але не були присутні під час проголошення рішення , у той же строк, починаючи з дня отримання копії рішення.

СУДДЯ: Т.А.Бугайченко

НАРОДНІ ЗАСІДАТЕЛІ Л.В.Кумпан М.В.Бердник