Справа № 459/188/16-ц
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

(заочне)

29 лютого 2016 року Червоноградський міський суд Львівської області

в складі: головуючого-судді Новосада М.Д.

при секретарі Марковець Т.Л.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Червонограді справу за позовом ПАТ КБ «Приватбанк» до ОСОБА_1, з участю третьої особи відділу ДВС Червоноградського МУЮ ГУ юстиції у Львівській області про звільнення майна з-під арешту,

В С Т А Н О В И В :

Позивач звернувся в суд із позовом до відповідача про звільнення майна з-під арешту. В обґрунтування позовних вимог покликається на те, що у 2007 році з відповідачем було укладено кредитний договір, у забезпечення якого додатково уклали договір іпотеки квартири. Натомість відділом ДВС Червоноградського МУЮ ГУ юстиції у Львівській області у 2009 та 2011 роках винесено три постанови, котрими накладено арешт на все майно відповідача. Вказує, що заборгованість останнього станом на 15.01.2016 р. становить 25273,28 дол. США, що значно перевищує вартість предмету застави. Вважає, що право застави в банку виникло раніше накладених арештів. Відтак зазначає, що вище вказаний відділ ДВС не має правових підстав для звернення стягнення на заставлене майно на користь стягувачів, які не є заставодержателями. Тому просить звільнити з-під арештів майно, що належить відповідачу, та стягнути з останнього судові витрати.

Представник позивача у судове засідання не з'явився, подав клопотання про розгляд справи у його відсутності, проти заочного розгляду не заперечує.

Відповідач до суду не зявився, про час та місце слухання справи належним чином повідомлявся, заяв про розгляд справи у його відсутності не подав.

Від третьої особи надійшло клопотання за підписом начальника відділу ДВС Червоноградського МУЮ ГУ юстиції у Львівській області про розгляд справи у відсутності їх представників. При цьому, у клопотанні також зазначено, що виконавче провадження № 29581938, про яке вказує позивач, повязане з виконанням судового наказу і боржником у ньому є ОСОБА_2 Натомість ОСОБА_1 є боржником у виконавчому провадженні № 17209529 про стягнення з нього 4031,32 грн. заборгованості на користь ПАТ КБ «Приватбанк». В обох провадження накладено арешти на майно боржників та повернуто виконавчі документи стягувачам у відповідності до п. 2 ч. 1 ст. 47 Закону України «Про виконавче провадження». Також зазначено, що оскільки виконавчі провадження не є завершеними, то майно боржника не може бути звільнене з-під арешту згідно норм вказаного Закону.

Враховучи наявність передбачених ст.ст. 224, 225 ЦПК України умов проведення заочного розгляду справи, суд на підставі даних норм права провів такий розглядза наявних у справі доказів, про що судом винесено ухвалу.

Дослідивши наявні у справі докази, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, суд прийшов на наступного переконання.

Як вбачається з копії кредитного договору № CGR0GK00390495 від 11.04.2007 р., останній було укладено між позивачем та відповідачем, згідно якого останнім надав кредит у розмірі 15000 дол. США.

Натомість на забезпечення зобовязань за вище вказаним кредитним договором цими ж особами було укладено іпотечний договір від 11.04.2007 р., предметом якого є квартира, що за адресою: м. Червоноград, вул. Грінченка, 7/7 (п. 33.3).

З доданих до позовної заяви копій відомостей з Єдиного реєстру заборон відчуження обєктів нерухомого майна вбачається, що державними виконавцями відділу ДВС Червоноградського МУЮ ГУ юстиції у Львівській області:

- 29.07.2009 р. накладено арешт на квартиру за адресою: Львівська область, м. Червоноград, вул. Грінченка, 7/7, власник ОСОБА_1 (номер обтяження 8924420);

- 08.12.2011 р. накладено арешт на квартиру за адресою: Львівська область, м. Червоноград, вул. Грінченка, 7/7, власник ОСОБА_2 (ВП 29581938, номер обтяження 11941985);

- 29.07.2009 р. накладено арешт на квартиру за адресою: Львівська область, м. Червоноград, вул.Стуса, 23/3, власник - ОСОБА_1 (номер обтяження 8924415);

- 12.02.2010 р. накладено на все нерухоме майно ОСОБА_1 (номер обтяження № 9516527).

У позовній заяві представник позивача покликається на заборгованість відповідача. Вочевидь мається на увазі порушення останнім саме вище зазначених договорів.

Суд звертає увагу, що відповідно до ст. 33 Закону України «Про іпотеку», у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов'язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов'язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. Право іпотекодержателя на звернення стягнення на предмет іпотеки також виникає з підстав, встановлених статтею 12 цього Закону.

Згідно з ч. 1 ст. 60 Закону України «Про виконавче провадження» особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту.

Відповідно до ч. 1 ст. 317 ЦК України власникові належить право володіння, користування та розпорядження своїм майном.

Згідно ч. 1 ст. 321 цього ж Кодексу, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

Суд зауважує, що із матеріалів справи вбачається, що позивач не є власником майна квартири, що є предметом іпотеки.

З огляду на викладене, суд вважає, що позивач не є власником чи володільцем арештованого майна, а лише іпотекодержателем.

У той же час, як роз'яснено у п. 4 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про виключення майна з опису», за правилами, установленими для розгляду позовів про виключення майна з опису, розглядаються вимоги громадян і організацій, що ґрунтуються на праві власності на описане майно або на праві володіння ним.

Суд звертає увагу, що відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 44 Закону України «Про виконавче провадження», у першу чергу задовольняються забезпечені заставою вимоги щодо стягнення з вартості заставленого майна.

Відтак права іпотекодержателя при наявності інших обтяжень спірного майна задовольняються не шляхом звільнення цього майна з-під арешту, а пріорітетом задоволення його вимог.

На думку суду, права позивача як іпотекодержателя спірного майна, не пов'язані ні з правом власності на майно, ні з правом володіння ним, а тому вимоги про звільнення майна з-під арешту є безпідставними.

Крім цього, суд зазначає, що позивачем взагалі не обґрунтовуються позовні вимоги у частині звільнення з-під арешту майна, котре не є предметом вище вказано іпотечного договору.

Також попри зазначення у позовній заяві, суду не надано доказів на підтвердження суми заборгованості відповідача перед банком, яка дорівнює або є більшої вартості предмета іпотеки.

Разом з цим, суд звертає увагу, що позивачем лише формально презюмується у позові, однак не надається будь-яких доказів, котрі б підтверджували отримання ним права стягнення з відповідача заборгованості за кредитним договорам (судове рішення, наприклад) та доказів того, що відбулося звернення стягнення на іпотечне майно.

При цьому суд наголошує, що в силу вимог ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Враховуючи вище викладені обставини справи та норми законодавства, беручи до уваги права й обовязки сторін, суд вважає, що у задоволенні позову слід відмовити за безпідставністю.

Керуючись ст.ст. 10, 60, 88, 209, 212-215, 218, 224-227 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В:

У задоволені позову відмовити.

Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Львівської області через Червоноградський міський суд Львівської області шляхом подачі апеляційної скарги в десятиденний строк з дня проголошення рішення.

Особи, які не були присутніми під час проголошення рішення можуть подати апеляційну скаргу в цей же строк з дня отримання копії рішення.

Рішення набуває законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. В разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Рішення може бути переглянуте Червоноградським міським судом Львівської області за письмовою заявою відповідача, поданою протягом 10-ти днів з дня отримання копії рішення.

Суддя: М. Д. Новосад