05.07.2016 ЄУН №337/395/16-ц
Провадження №2/337/468/2016
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 липня 2016 року м. Запоріжжя

Хортицький районний суд міста Запоріжжя у складі: головуючого судді Бредун Д.С., секретарі Медвідь Г.С., за участю позивача ОСОБА_1, представника відповідача ОСОБА_2, розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Запоріжжя, цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «Запорізький автомобілебудівний завод», про стягнення заробітної плати, невиплаченої при звільненні працівника,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовною заявою, в якій після уточнення просив:

зобовязати ПАТ «ЗАЗ» оплатити позивачу весь час простою, який відбувся в період з липня 2005 року до грудня 2015 року, не з вини працівника, в сумі 5392 гривень;

зобовязати ПАТ «ЗАЗ» компенсувати позивачу втрати частини доходів у звязку з порушенням строків їх виплати, в сумі 5116 гривень.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 підтримав позов і пояснив, що він працював у ПАТ «ЗАЗ» з 1991 по 2015 роки. З 2005 року на підприємстві відбувались простої, та певні робочі дні визнавались неробочими, чим порушувалось право позивача на нормальну тривалість робочого часу. З усіма відповідними наказами його ознайомлювали, але з більшістю він був не згоден, однак в судовому порядку жоден із наказів не оскаржував. Щодо наказів №201 та №203, він в числі інших працівників цеху звернувся до керівництва із скаргою, щодо незгоди визнання робочих днів неробочими. Тоді дія наказів №201 та №203 на нього не поширювалась, він працював повний робочий час, за що отримав заробітну плату. За весь фактично відпрацьований робочий час, заробітна плата була йому виплачена. Відносно заявлених позовних вимог пояснив, що оскільки простої на підприємстві відбувались не з вини працівника, роботодавець повинен сплатити йому компенсацію.

Представник відповідача ОСОБА_2 в судовому засіданні заперечувала проти позову та пояснила, що між ПАТ «ЗАЗ» та ОСОБА_1 було укладено колективний трудовий договір, за умовами якого роботодавець мав право, в тому числі, змінювати тривалість робочого часу. З 2005 року на підприємстві зменшувались тривалість робочого часу, про що виносились накази, з якими ознайомлювали усіх працівників. Жоден із цих наказів не був оскаржений, і всі вони є чинними. Таким чином, оскільки на підприємстві відбувався не простой, а зменшення норм тривалості робочого часу, що відповідає вимогам діючого трудового законодавства, просила відмовити в задоволенні позову.

Заслухавши пояснення сторін, вивчивши матеріали справи, суд прийшов до наступних висновків.

ОСОБА_1 з 17 вересня 1991 року по 20 січня 2016 року працював у Публічному акціонерному товаристві «Запорізький автомобілебудівний завод» (а.с.172-176, 8, 157, 158). 20 січня 2016 року ОСОБА_1 було звільнено наказом №30-к від 20 січня 2016 року (а.с.8, 158) з посади інженера-дослідника 2-ї категорії відділу контролю якості стандартизації та метрології, у звязку із скороченням його посади за п.1 ст. 40 КЗпП України. Також виплачено ОСОБА_1 вихідну допомогу в розмірі середньомісячного заробітку.

Що визнано сторонами в судовому засіданні, при звільненні ОСОБА_1 йому була виплачена заробітна плата за весь фактично відпрацьований час.

При цьому, на протязі роботи позивача на підприємстві, в тому числі наказами №7 від 19 січня 2009 року, №49 від 01 березня 2011 року, №57 від 18 березня 2011 року, №66 від 30 березня 2011 року, №95 від 28 квітня 2011 року, №105 від 13 травня 2011 року, №113 від 24 травня 2011 року, №74 від 17 червня 2011 року, №22 від 08 лютого 2012 року, №28 від 29 лютого 2012 року, №67 від 08 травня 2012 року, №123 від 25 липня 2012 року, №129 від 31 липня 2012 року, №141 від 27 серпня 2012 року, №154 від 26 вересня 2012 року, №170 від 26 жовтня 2012 року, №191 від 27 листопада 2012 року, №201 і №203 від 12 грудня 2012 року, №24 від 04 березня 2013 року, №27 від 05 березня 2013 року, №32 від 20 березня 2013 року, №38 від 29 березня 2013 року, (а.с.159-162, 177-180, 198-216) певні робочі дні визнавались неробочими, та надалі підприємство переходило на чотириденний і трьохденний восьмигодинний робочий тиждень.

Згідно ст. 50 КЗпП України нормальна тривалість робочого часу працівників не може перевищувати 40 годин на тиждень. Підприємства і організації при укладенні колективного договору можуть встановлювати меншу норму тривалості робочого часу, ніж передбачено в частині першій цієї статті.

Таким чином, законодавець встановлює лише максимальну межу норми тривалості робочого часу (не більше 40 годин на тиждень), а не його обовязковий мінімальний розмір.

Типові трудові договори ПАТ «ЗАЗ» передбачають стандартний пятиденний восьмигодинний робочий тиждень, але з можливістю встановлення неповного робочого тижня у звязку із змінами у організації роботи підприємства.

Частина 3 статті 32 КЗпП України вказує, що у звязку із змінами в організації виробництва і праці допускається зміна істотних умов праці при продовженні роботи за тією ж спеціальністю, кваліфікацією чи посадою.

Під істотними умовами праці розуміється, в тому числі, зміна режиму роботи, встановлення або скасування неповного робочого часу.

За ч.4 ст. 32 КЗпП України якщо колишні істотні умови праці не може бути збережено, а працівник не згоден на продовження роботи в нових умовах, то трудовий договір припиняється за пунктом 6 статті 36 цього Кодексу.

При цьому суд, керуючись положенням ч.1 ст. 11 ЦПК України не аналізує дотримання процедури винесення наказів про скорочення робочого часу та ознайомлення з ними працівників підприємства, а виходе з того, що вони є чинними, і не оскаржені, в тому числі, в судовому порядку.

Виходячи зі змісту ст. 56 КЗпП України тривалість неповного робочого часу не обмежується і може встановлюватися як шляхом зменшення тривалості щоденної роботи, так і зменшенням щоденної роботи при неповному робочому тижні.

У відповідності до розяснень державного департаменту нагляду за додержанням законодавства про працю Мінпраці та соціальної політики України за наявності змін в організації виробництва і праці, за умови додержання процедури зміни суттєвих умов праці, як вона передбачена ст. 32 КЗпП України, може бути встановлено неповний робочий час за ініціативою роботодавця. У цьому випадку у разі незгоди працівника на продовження роботи в нових умовах трудовий договір припиняється.

ОСОБА_3 п.3.1 Постанови Пленуму Верховного суду України від 06.11.92. № 9 «Про практику розгляду судами трудових спорів», згідно із ч.3 ст. 32 КЗпП України, в межах спеціальності, кваліфікації чи посади, обумовленої трудовим договором, зміна істотних умов праці, в т.ч. встановлення або скасування неповного робочого часу, допускається за умови, що це викликано змінами в організації виробництва та праці, та про ці зміни працівник був повідомлений.

Таким чином, зменшення тривалості робочого часу позивача ОСОБА_1 на підприємстві узгоджується з положеннями діючого законодавства.

Як вбачається з позовної заяви та уточнення до неї, пояснень позивача в судовому засіданні, заперечень представника відповідача, матеріалів справи, ОСОБА_1 був ознайомлений з тимчасовими змінами режиму роботи. Жодний із зазначених наказів він не оскаржив, працював в умовах неповного робочого часу, отже, фактично погодився зі змінами умов праці.

Як вбачається із наданих ОСОБА_1Розрахункових листів (а.с.16-136), заробітну платню він одержував за фактично відпрацьований час, виходячи із системи оплати, встановленої на підприємстві.

Натомість, згідно зі ст. 34 КЗпП України простой це зупинення роботи, викликане відсутністю організаційних або технічних умов, необхідних для виконання роботи, невідворотною силою, або іншими обставинами.

Виходячи з вказаної норми, простой може виникнути з наступних причин: з вини роботодавця; з вини робітника; з причин, не залежних ані від робітника, ані від роботодавця.

Залежно від причини простою, ст. 113 КЗпП України встановлено порядок оплати часу простою: за час простою не з вини робітника у розмірі не нижче 2/3 тарифної ставки встановленого працівникові розряду (окладу); за час простою, коли виникла виробнича ситуація, небезпечна для життя чи здоровя працівників за працівниками зберігається середній заробіток; час простою з вини працівника не оплачується.

ОСОБА_3 до п.2 ст. 113 КЗпП України про початок простою, крім простою структурного підрозділу чи всього підприємства, працівник повинен попередити власника або уповноважений ним орган чи бригадира, майстра, інших посадових осіб.

ОСОБА_3 Міністерства промислової політики № 24/5-4-296 від 01.10.07. таке повідомлення може здійснюватися усно, або письмово.

Приймаючи до уваги викладене, суд приходить до висновку, що позивачем не надано належних доказів тієї обставини, що він в певний період часу знаходився у вимушеному простої з вини роботодавця, про початок якого попереджав власника або уповноважений ним орган.

Також позивачем не доведено суду, що керівником підприємства видавалися будь-які накази або розпорядження щодо простоїв структурного підрозділу чи всього заводу, тобто позивачем не доведено, що в певний час з липня 2005 року по грудень 2015 року на підприємстві ПАТ «ЗАЗ» мав місце простой з вини підприємства, під час якого працівники знаходились на робочих місцях і вимушено не мали роботи.

Позивачем не надано суду доказів щодо оскарження ним будь-якого наказу щодо зміни режиму роботи, не надано суду доказів його звернення під час роботи на підприємстві до керівництва з повідомленням, що він не згоден із запропонованими умовами роботи у вищезазначений період.

Як вбачається з пояснень позивача в судовому засіданні, в неробочі дні він не знаходився на своєму робочому місці, а використовував цей час на власний розсуд, як вихідний день, що також підтверджується інформацією по відпрацьованому часу працівника (а.с.154).

Приймаючи до уваги вищенаведене, суд вважає, що позовні вимоги не підлягають задоволенню за безпідставністю.

Керуючись ст.ст. 8, 10, 57, 58, 59, 60, 169, 208, 209, 212-215 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В:

В задоволенні позову відмовити в повному обсязі.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом десяти днів з дня його проголошення до апеляційного суду Запорізької області через Хортицький районний суд м. Запоріжжя.

Суддя: Д.С. Бредун