У Х В А Л А

Іменем України

23 вересня 2016 року м. Ужгород

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Закарпатської області в складі:

головуючого: Джуги С.Д.

суддів: Мацунича М.В., Кондора Р.Ю.

при секретарі: Волощук В.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Ужгородського міськрайонного суду від 19 грудня 2012 року по справі за поданням головного державного виконавця міського відділу ДВС Ужгородського міськрайонного управління юстиції про тимчасове обмеження у праві виїзду за кордон та вилучення паспорту ОСОБА_1 , -

в с т а н о в и л а :

Ухвалою Ужгородського міськрайонного суду від 19 грудня 2012 року подання державного виконавця міського відділу ДВС Ужгородського міськрайонного управління юстиції про тимчасове обмеження у праві виїзду за кордон та вилучення паспорту ОСОБА_1 задоволено, тимчасово обмежено ОСОБА_1 у праві виїзду за кордон та вилучено у нього паспорт громадянина України для виїзду за кордон серії ЕЕ №227272 від 02.07.2008 року.

Заперечуючи ухвалу суду, ОСОБА_1 подав на неї апеляційну скаргу, в якій просить скасувати дану ухвалу, оскільки вважає її такою, що постановлена з порушенням норм матеріального і процесуального права та постановити нову ухвалу про відмову в задоволенні подання. Зокрема, вказує на те, що суд першої інстанції дійшов необґрунтованих висновків щодо його ухиляння від виконання судового рішення. Крім того, зазначає, що заборгованість, яка стала причиною встановлення тимчасового обмеження у праві виїзду за кордон погашена ще у грудні 2015 року.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, розглянувши і дослідивши матеріали справи та перевіривши наведені в апеляційній скарзі доводи, колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Закарпатської області дійшла висновку, що скарга підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав.

Встановлено, що постановою головного державного виконавця міського відділу ДВС Ужгородського міськрайонного управління юстиції від 07.03.2012 року відкрито виконавче провадження за виконавчим листом №2а-0770/2561/11 від 12.12.2011 року виданий Закарпатським окружним адміністративним судом про стягнення з ОСОБА_1 на користь державного бюджету заборгованість у розмірі 1073,76 грн (а.с.5).

Задовольняючи подання головного державного виконавця, суд першої інстанції виходив того, що станом на 24.10.2012 року боржником не вчинено ніяких дій спрямованих на виконання зобовязання.

Однак з такими висновками колегія суддів не може погодитись, оскільки вони ґрунтується на неповно зясованих обставинах справи і не відповідають нормам матеріального та процесуального права.

Відповідно до ст. 377-1 ЦПК України питання про тимчасове обмеження боржника ¬ фізичної особи або керівника боржника юридичної особи у праві виїзду за межі України при виконанні судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) вирішується судом за місцезнаходженням органу державної виконавчої служби за поданням державного виконавця, погодженим з начальником відділу державної виконавчої служби.

Статтею 6 Закону України «Про порядок виїзду з України і вїзду в Україну громадян України» передбачено, що громадянинові України, який має паспорт, може бути тимчасово відмовлено у виїзді за кордон якщо він ухиляється від виконання зобовязань, покладених на нього судовим рішенням, рішенням іншого органу (посадової особи), до виконання зобовязань.

З аналізу зазначених норм слідує, що саме по собі самостійне невиконання боржником зобовязань, не може свідчити про ухилення боржника від виконання покладених на нього рішенням обовязків.

При цьому, під поняттям «ухилення від виконання зобовязань, покладених на боржника рішенням» слід розуміти будь-які свідомі діяння (дії або бездіяльність) боржника спрямовані на невиконання відповідного обовязку у виконавчому провадженні, коли виконати цей обовязок у нього є всі реальні можливості і цьому не заважають будь-які незалежні від нього обєктивні обставини.

Як у поданні державного виконавця так і в ухвалі суду не наведено будь яких посилань на ухилення боржника від виконання рішення суду.

В ухвалі судом не зазначено фактів та конкретних доказів, які б підтверджували про те, що боржник дійсно ухилявся від зобовязання, покладеного на нього судовим рішенням. Наведені судом в ухвалі висновки суду ґрунтуються на припущеннях.

Згідно доданої до апеляційної скарги квитанції від 29.12.2015 року ОСОБА_1 сплатив 1231,13 грн. заборгованості, яка стала підставою для обмеження у праві виїзду за кордон.

За таких обставин, колегія суддів приходить до висновку, що у суду першої інстанції не було належних і допустимих доказів, які б підтверджували ухилення боржника від виконання зобовязань, покладених на нього судовим рішенням, та правових підстав для задоволення подання державного виконавця, а тому ухвала Ужгородського міськрайонного суду від 19 грудня 2012 року підлягає скасуванню з постановленням нової ухвали про відмову в задоволенні подання з вищенаведених підстав.

Керуючись 307, 312, 314, 315, 377-1 ЦПК України, колегія суддів,

у х в а л и л а :

апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Ухвалу Ужгородського міськрайонного суду від 19 грудня 2012 року скасувати.

У поданні головного державного виконавця міського відділу ДВС Ужгородського міськрайонного управління юстиції про тимчасове обмеження у праві виїзду за кордон та вилучення паспорту ОСОБА_1 відмовити.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і касаційному оскарженню не підлягає.

Головуючий :

Судді :