Провадження № 2/756/955/16
I М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
23 березня 2016 року Оболонський районний суд м. Києва в складі:
головуючого судді - Камбулова Д.Г.
при секретарі - Ковган О.І.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про захист честі і гідності, та стягнення моральної шкоди,
У вересні 2015 року позивачка ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про захист честі і гідності, та стягнення моральної шкоди, обґрунтовуючи свій позов наступним.
Відповідач ОСОБА_2 30 квітня 2015 року звернулася до Оболонського районного суду м. Києва з позовом до ОСОБА_4 про відшкодування матеріальних збитків та моральної шкоди.
Так відповідач ОСОБА_2 у позовній заяві зазначила наступне : «з 2007 року батьки чоловіка ОСОБА_4 та ОСОБА_1 постійно проживали у заміському 2-поверховому житловому будинку за адресою АДРЕСА_1, який розташований на земельній ділянці загальною площею 0, 1600 га, який вони придбали у 1989 р. До будинку підведені усі комунікації (вода, газ, електроживлення, каналізація, встановлені бойлери,є камін, у кімнатах євроремонт) та всі умови для комфортного проживання».
Дана інформація висвітлена відповідачем ОСОБА_2 не відповідає дійсності, є неправдивою, принижує честь і гідність позивача, та спростовується довідкою форми № 3 № 1021 від 03.09.2015 року, виданою Стайківською сільською радою Кагарлицького району, Київської області.
Крім того, у судових засіданнях, в яких була присутня позивачка, відповідач ОСОБА_2 у своїх поясненнях принижувала людську гідність позивачки. В одному з судових засідань ОСОБА_2 висловилась про те, що чекає доки помре позивачка, що дозволить заволодіти її чоловіку ОСОБА_3, часткою у спірній квартирі.
Вказані висловлювання негативно вплинули на стан здоров'я позивачки. Після зазначених обставин загострились хронічні захворювання позивачки, вона відчула душевний біль та образу.
Крім того, відповідач ОСОБА_3 у вересні 2014 року самовільно змінив замок на вхідних дверях кватири, яка перебуває у їх спільній частковій власності разом з третіми особами, а в січні 2015 року забрав у позивачки комплект ключів від квартири та поштової скриньки, позбавивши позивачку можливості потрапити до квартири, отримувати поштову кореспонденцію та квитанції за житлово-комунальні послуги.
Внаслідок неправомірних дій відповідачів ОСОБА_2 та ОСОБА_3, позивачу завдано моральної шкоди, яка оцінюється позивачем в розмірі 80 000,00 грн., яка на думку позивача має бути стягнена у солідарному порядку.
Посилаючись на вимоги ст.ст. 55, 124 Конституції України, ст. ст. 11, 16, 23, 1167 Цивільного кодексу України, позивач просить суд постановити рішення про стягнення на користь позивачки у солідарному порядку з відповідачів ОСОБА_2 та ОСОБА_3 80 000 грн. в рахунок відшкодування завданої моральної шкоди, та стягнути з відповідачів витрати по сплаті судового збору.
Позивачка та її представник в судовому засіданні підтримали заявлений позивачкою позов у повному обсязі, та просили його задовольнити з підстав зазначених у позовній заяві.
Відповідачі ОСОБА_2 та ОСОБА_3 позов в судовому засіданні не визнали у повному обсязі. Просили відмовити у його задоволенні у зв'язку з його безпідставністю, необґрунтованістю та недоведеністю. Зазначили, що дійсно між сторонами існують спірні правовідносини, які виникли на ґрунті спільного користування квартирою. Чоловік позивачки ОСОБА_4 вдається до застосування фізичної сили до них, позивачка та ОСОБА_4 псують їх особисті речі, та предмети побуту. Внаслідок зазначених обставин сторони звертаються один до одного з чисельними позовами, які перебували та перебувають на даний час у провадженні Оболонського суду м. Києва. Відповідачка ОСОБА_2 вважає, що зміст позовної заяви не містить будь-яких висловлювань, які б принижували позивачку, зокрема її честь та гідність, та просить відмовити у задоволенні позову у повному обсязі. Відповідач ОСОБА_3 заперечив вчинення тих дій, які були начебто вчинені ним відносно позивачки. Просять відмовити у задоволенні позову у повному обсязі.
Суд, вислухавши пояснення позивачки та її представника, відповідачів, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав.
Статтею 32 Конституції України встановлено, що кожному гарантується судовий захист права спростувати недостовірну інформацію про себе і членів сім'ї та права вимагати вилучення будь-якої інформації, а також право на відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої збиранням, зберіганням, використанням та поширенням такої недостовірної інформації.
Відповідно до статті 8 Конституції України норми Конституції є нормами прямої дії. Звернення до суду для захисту конституційних прав і свобод людини і громадянина безпосередньо на підставі Конституції України гарантується.
Відповідно до ч.1 ст.277 Цивільного кодексу України фізична особа, особисті немайнові права якої порушено внаслідок поширення про неї та (або) членів її сім'ї недостовірної інформації, має право на відповідь, а також на спростування цієї інформації.
Юридичним складом даного правопорушення є сукупність таких обставин: а) поширення інформації, тобто доведення її до відома хоча б одній особі у будь-який спосіб; б) поширена інформація стосується певної фізичної чи юридичної особи, тобто позивача; в) поширення недостовірної інформації, тобто такої, яка не відповідає дійсності; г) поширення інформації, що порушує особисті немайнові права, або завдає шкоди відповідним особистим немайновим благам, або перешкоджає особі повно і своєчасно здійснювати своє особисте немайнове право.
Згідно з ч.3 ст.277 Цивільного кодексу України негативна інформація, поширена про особу, вважається недостовірною, якщо особа, яка її поширила, не доведе протилежного (презумпція добропорядності). Негативною слід вважати інформацію, в якій стверджується про порушення особою, зокрема, норм чинного законодавства, вчинення будь-яких інших дій (наприклад, порушення принципів моралі, загальновизнаних правил співжиття, неетична поведінка в особистому, суспільному чи політичному житті тощо) і яка, на думку позивача, порушує його право на повагу до гідності, честі чи ділової репутації.
Судом встановлено, що 30 квітня 2015 року відповідач ОСОБА_2 звернулася до Оболонського районного суду м. Києва з позовом до ОСОБА_4 про відшкодування матеріальних збитків та моральної шкоди. (а.с. 11-16).
Зміст вказаного позову містить наступне посилання на те, що «з 2007 року батьки чоловіка ОСОБА_4 та ОСОБА_1 постійно проживали у заміському 2-поверховому житловому будинку за адресою АДРЕСА_1, який розташований на земельній ділянці загальною площею 0, 1600 га, який вони придбали у 1989 р. До будинку підведені усі комунікації (вода, газ, електроживлення, каналізація, встановлені бойлери,є камін, у кімнатах євроремонт) та всі умови для комфортного проживання».
На думку позивачки ОСОБА_1 дана інформація висвітлена відповідачем ОСОБА_2 не відповідає дійсності, є неправдивою, принижує честь і гідність позивача, та спростовується довідкою форми № 3 № 1021 від 03.09.2015 року, виданою Стайківською сільською радою Кагарлицького району, Київської області.
Крім того, у судових засіданнях, в яких була присутня позивача, відповідач ОСОБА_2 у своїх поясненнях принижувала людську гідність позивачки. В одному з судових засідань ОСОБА_2 висловилась про те, що чекає доки помре позивачка, що дозволить заволодіти її чоловіку ОСОБА_3, часткою у спірній квартирі.
Відповідно до п. 17 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 1 від 27.02.2009р. «Про судову практику у справах про захист гідності і честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи», інформація, зазначена у позовній заяві чи іншій заяві, адресованій суду, а також в процесуальних документах (запереченнях на позов, апеляційних чи інших скаргах, тощо), може бути підставою для захисту гідності, честі чи ділової репутації, за винятком випадків, коли ця інформація була визначена підставою пред'явленого позову і стосувалася його предмета, була доказом у справі, а так само предметом апеляційного чи іншого перегляду в порядку, встановленому процесуальним законом.
Не підлягають розгляду судами позови про захист гідності, честі чи ділової репутації, приниження яких відбулося внаслідок давання показаннями свідками, а так само іншими особами, які брали участь у справі, відносно осіб, які брали участь у тій справі, якщо наведена в них інформація була доказом у справі та оцінювалась судом при ухваленні судового рішення, оскільки нормами процесуальних кодексів встановлено спеціальний порядок дослідження та оцінки доказів. Вказана вимога по суті означала б вимогу повторної судової оцінки наданих суду доказів у раніше розглянутій справі.
З огляду на зазначене, суд вважає, інформація, зазначена відповідачем ОСОБА_2 у позовній заяві, адресованій суду, не може бути підставою для захисту гідності і честі, оскільки зазначена інформація була визначена підставою пред'явленого позову і стосувалася його предмета, була доказом у справі.
Крім того, на думку суду, зазначена інформація, поширена відносно позивача ОСОБА_1 не містить висловлювань, які містять негативну інформацію про неї, її діяльність, особисті та моральні якості, та такою що принижує честь, гідність позивачки.
Не знайшли свого об'єктивного підтвердження посилання позивачки ОСОБА_1 на те, що під час судових засідань під час розгляду вказаного позову відповідачка ОСОБА_2 ображала її особисто, та допускала висловлювання, які ображають гідність і честь позивачки, оскільки належних та допустимих доказів, на підтвердження зазначеної обставини, позивачкою ОСОБА_1 суду надано не було.
Також не знайшли свого об'єктивного підтвердження твердження позивачки ОСОБА_1 про вчинення неправомірних дій відносно неї її сином - відповідачем ОСОБА_3, оскільки належних та допустимих доказів, на підтвердження зазначеної обставини, позивачкою ОСОБА_1, суду також не надано.
Чисельні постанови правоохоронних органів, копії яких долучені до матеріалів справи свідчать лише про факт звернення, при цьому мають місце звернення як позивача та і відповідача щодо неправомірних дій інших мешканців квартири, а тому із вказаного вбачається лише наявність конфліктних відносин між сторонами, проте ними не підтверджується факт заподіяння моральної шкоди саме відповідачем ОСОБА_3
З огляду на викладене, суд приймає рішення про відмову у задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про захист честі і гідності, та стягнення моральної шкоди.
Зважаючи на вищенаведене, та керуючись ст.ст. 8, 32 Конституції України, ст.ст.11, 16, 23,277, 1167 ЦК України, ст.ст. 4, 10, 11, 60, 61, 88, 209, 212-215, 218 ЦПК України, суд, -
У задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про захист честі і гідності, та стягнення моральної шкоди - відмовити.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Апеляційна скарга на рішення суду подається Апеляційному суду м. Києва через Оболонський районний суд м. Києва протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя: Д.Г.Камбулов