Категорія 39Доповідач Голота Л. О.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 січня 2016 рокум. Вінниця

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Вінницької області у складі:

головуючого: Голота Л.О.,

суддів: Войтко Ю.Б., Стадник І.М.,

при секретарі: Куленко О.В.

з участю: представник апелянтів ОСОБА_2

адвокат відповідача ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу представника ОСОБА_4, ОСОБА_5 - ОСОБА_2 на рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 06.10.2015 року по цивільній справі за позовом ОСОБА_4, ОСОБА_5 до ОСОБА_6 про встановлення факту проживання однією сім'єю, визнання майна об'єктом права спільної сумісної власності та визнання права власності в порядку спадкування,-

ВСТАНОВИЛА:

13.11.2014 року ОСОБА_4, ОСОБА_5 звернулися в суд з позовом до ОСОБА_6, у якому просили встановити факт спільного проживання без реєстрації шлюбу їх покійного батька ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_1 та покійної доньки відповідачки ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_2 в період з вересня 2010 року по 08.06.2014 року та визнати за ОСОБА_4 і ОСОБА_5, окремо за кожним право власності в порядку спадкування по 1/4 частині наступного майна: земельна ділянка площею 0,0675га, кадастровий номер НОМЕР_3, розташовану за адресою: АДРЕСА_2; земельна ділянка площею 0,0110 га кадастровий номер НОМЕР_4, розташовану за адресою: АДРЕСА_2; автомобіль Toyota RAV4, 2014 року випуску, номерний знак НОМЕР_1 автомобіль Opel Astra 2003 року випуску, номерний знак НОМЕР_2 житловий будинок АДРЕСА_1.

Рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 06.10.2015 року у задоволенні позовних вимог відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, представник позивачів ОСОБА_2 подала апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення міського суду та постановити нове рішення , яким позовні вимоги позивачів задовольнити в повному обсязі, посилаючись на те, що судом неповно з'ясовані фактичні обставини справи та не дано належної оцінки доказам, дослідженим в судовому засіданні.

В судовому засіданні представник апелянтів підтримала апеляційну скаргу та просила скасувати рішення суду першої інстанції.

Представник відповідача просив рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Судова колегія, заслухавши суддю-доповідача, пояснення учасників процесу, дослідивши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з огляду на наступне.

За змістом ст. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права; не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Частина 1 статті 303 ЦПК України передбачає, що під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Судом першої інстанції вірно встановлено, що покійний ОСОБА_7 був батьком позивачів по справі, що підтверджується свідоцтвом про народження виданого міським відділом ЗАГС м. Вінниці від 07.07.1992р. та свідоцтвом про народження виданого міським відділом ЗАГС м. Вінниці 25.04.1986 р. ( а. с. 8-9, т.1,)

Позивач ОСОБА_5 змінила своє прізвище з «ОСОБА_5» на «ОСОБА_5» після реєстрації шлюбу, що підтверджено свідоцтвом про шлюб виданого відділом реєстрації актів цивільного стану ВМУЮ Вінницької області від 04.09.2010р., серія НОМЕР_5 ( а. с. 7, т.1,)

Рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 10.12.2010р., яке набуло законної сили 21.12.2010 року шлюб між ОСОБА_7 та ОСОБА_9 розірвано.( а. с. 10-11, т.1, )

Згідно свідоцтва про смерть від 12.06.2014р. серія НОМЕР_6 виданого відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Вінницького міського управління юстиції у Вінницькій обл. ОСОБА_7 помер ІНФОРМАЦІЯ_3.( а. с. 12, т.1,)

Згідно свідоцтва про смерть від 10.06.2014р. серія НОМЕР_7 виданого відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Вінницького міського управління юстиції у Вінницькій обл. ОСОБА_8 померла ІНФОРМАЦІЯ_3.( а. с. 13, т.1,)

Судом встановлено, що ОСОБА_8 належали земельна ділянка площею 0,0675га, кадастровий номер НОМЕР_3, розташована за адресою : АДРЕСА_2, що підтверджується договором купівлі-продажу земельної ділянки від 16.10.2010р. посвідченого приватним нотаріусом Вінницького міського нотаріального округу Стеблюк Н.В. та земельна ділянка площею 0,0110 га кадастровий номер НОМЕР_4, розташовану за адресою: АДРЕСА_2, що підтверджується договором купівлі-продажу земельної ділянки від 16.10.2010р. посвідченого приватним нотаріусом Вінницького міського нотаріального округу Стеблюк Н.В.(а.с.14-17, т.1,)

На день розгляду справи, дані земельні ділянки на праві власності належать ОСОБА_6, що підтверджується свідоцтвами про право на спадщину за законом та витягами з державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності./ т.2 а.с. 27-30/

З технічного паспорта, виготовленого 21.09.2011 року КП "Вінницьке об'єднане бюро технічної інвентаризації" на садибний (індивідуальний) житловий будинок АДРЕСА_1 вбачається, що у 2010 році ОСОБА_8 був збудований житловий будинок. / т.1 а.с.107-113/

28.12.2010 року між ОСОБА_8 та ВАТ « АК Вінницяобленерго» було укладено договір про приєднання до електричних мереж на обслуговування житлового будинку по АДРЕСА_1. Власником мереж, за замовленням ОСОБА_8, були виготовлені технічні умови приєднання до електричних мереж та робочий проект електропостачання вищезазначеного житлового будинку. Розрахунки за виготовлення даної документації здійснені, як вбачається з квитанцій ОСОБА_8/т.1 а.с.127-146/

24.07.2012 року самочинно збудований будинок по АДРЕСА_1 був прийнятий в експлуатацію, що підтверджується Декларацією про готовність об»акта до експлуатації та 24.01.2013 року за ОСОБА_8 зареєстровано право власності на даний будинок, що підтверджено витягом з Державного реєстру прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 25.01.2013 року, який міститься в матеріалах інвентарної справи.

Будинок АДРЕСА_1 після сметрі ОСОБА_8 успадковано ОСОБА_6А на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом від 19.01.2015 виданого приватним нотаріусом Вінницького міського нотаріального округу Вінницької області ОСОБА_11 /т.2 а.с.26/

В судовому засіданні з'ясовано, що заявляючи вимогу про визнання права власності в порядку спадкування на житловий будинок, позивачі помилково зазначили його номер як № 14 а, а не № 14 б, як є в дійсності.

14.03.2014 року між ТОВ «Преміум Моторс» та ОСОБА_8 був укладений договір купівлі-продажу автомобіля Toyota RAV4, 2014 року випуску. Право власності на автомобіль зареєстровано 21.03.2014 року /т.1 а.с.18,147-151/

З реєстраційної картки транспортного засобу вбачається, що 11.04.2014 року за ОСОБА_7 зареєстровано право власності на автомобіль OPEL Astra, 2003 року випуску./ т.1 а.с.17/

У судовому засіданні з'ясовано, що на даний автомобіль відповідач жодних прав не заявляла.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог суд першої інстанції виходив з того, що оскільки вимоги про встановлення факту спільного проживання без реєстрації шлюбу ОСОБА_7 та ОСОБА_8, в період з вересня 2010 року по 08.06.2014року необґрунтовані та непідтверджені матеріалами справи, факти про проживання їх однією сім»єю , наявність спільних коштів, за які здійснювали будівництво та купівлю спірного майна не доведені належними доказами, крім того, встановлено, що лише 10.12.2010 року ОСОБА_7 розірвав шлюб з ОСОБА_9, вимоги про визнання права власності на частину майна є похідними від встановлення факту, тому у задоволенні позову відмовлено повністю.

З цими висновками суду колегія суддів погоджується, а заперечення апелянта відхиляє з наступних підстав.

Згідно з положеннями ч.1, 2 ст.21 СК України шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у державному органі реєстрації актів цивільного стану. Проживання однією сім»єю жінки та чоловіка без реєстрації шлюбу не є підставою для виникнення у них прав та обов'язків подружжя.

Відповідно до ч.1 ст.36 цього Кодексу шлюб є підставою для виникнення прав та обов'язків подружжя.

Разом із тим згідно зі ст. 74 СК України, якщо жінка та чоловік проживають однією сім»єю, але не перебувають у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі, майно, набуте ними за час спільного проживання, належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено письмовим договором між ними.

Тобто при застосуванні ст. 74 СК України слід виходити з того, що ця норма поширюється на випадки, коли чоловік і жінка не перебувають у будь-якому іншому шлюбі та між ними склались усталені відносини, які притаманні подружжю.

З наявних у матеріалах справи доказів вбачається, що до 21.12.2010 року ( набуття рішення суду законної сили) ОСОБА_7 перебував у зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_9, а отже положення ст. 74 СК України на період до 21.12.2010 року, коли були придбані земельні ділянки та зведено будинок не поширюються.

У період з 21.12.2010 року по 08.06.2014 року ( день смерті) з майна, на яке позивачі просять визнати право власності в порядку спадкування було придбане: автомобілі Тайота та Опель, а також завершено будівництво будинку та зареєстровано право власності на нього на ОСОБА_8

Суд першої інстанції вірно виходив з того, що для визначення осіб як таких, що перебувають у фактичних шлюбних відносинах, для вирішення майнового спору та підставі ст. 74 СК України необхідно встановити факт проживання однією сім»єю чоловіка та жінки без шлюбу в період, упродовж якого було придбане спірне майно.

За приписами ч.2 ст.3 СК України сім»ю складають особи, які спільно проживають, пов'язані спільним побутом, мають взаємні права та обов'язки.

У Постанові від 25.12.2013 року № 6-135цс13 Верховний суд України висловив правову позицію про те, що сам факт перебування у фактичних шлюбних відносинах без установлення ведення спільного господарства, побуту та бюджету не є підставою для визнання права власності на половину майна за кожною із сторін.

Оцінюючи докази, надані позивачами на підтвердження факту спільного проживання без реєстрації шлюбу ОСОБА_7 та ОСОБА_8 у період з вересня 2010 року по 08.06.2014 року, судом першої інстанції мотивовано відхилено покази допитаних, за їх клопотанням свідків з тих підстав, що жоден із них не підтвердив, що останні мали спільний бюджет, побут та вели спільне господарство.

Посилання апелянта, як на доказ про підтвердження факту спільного проживання ОСОБА_7 та ОСОБА_8, на протокол допиту свідка ОСОБА_8 від 08.06.2014 року та протокол допиту свідка ОСОБА_12 від 08.06.2014 у яких сама покійна ОСОБА_8 та свідок ОСОБА_12 називали ОСОБА_7 співмешканцем ОСОБА_8, колегія суддів також оцінює критично, оскільки відповідно тлумачення даного слова «співмешканець - той, хто мешкає з ким-небудь в тій самій квартирі, кімнаті тощо.». Матеріалами справи та показами свідків дійсно підтверджено, що деякий час ОСОБА_7 був прописаний та проживав у будинку АДРЕСА_1, однак факту наявності між ОСОБА_8 та ОСОБА_7 відносин, притаманних подружжю жоден із доказів не доводить.

Колегія суддів погоджується з твердженням апелянта про те, що лише з моменту проведення державної реєстрації права власності, житловий будинок може слугувати об»єктом поділу, оскільки воно відповідає ч.2 ст.331 ЦК України, однак у задоволенні вимог щодо будинку АДРЕСА_1 суд відмовив з тих підстав, що позивачами не було доведено, як факту спільного проживання ОСОБА_7 та ОСОБА_8 у період створення будинку, так і тих обставин, що в процесі його будівництва були використані особисті кошти, матеріали, обладнання ОСОБА_7

У свою чергу представником відповідача були надані письмові докази ( довідка про заробітну плату від 17.11.2014 року, декларація про доходи за 2011 рік, заяви ОСОБА_8 про розміщення банківських депозитів, її заяви про видачу коштів з банківських рахунках, квитанції про зарахування ОСОБА_8 депозиту, довіреностей та заяв про видачу готівки з банківського рахунку) на підтвердження достатнього рівня забезпечення ОСОБА_8 для самостійного будівництва будинку та придбання автомобіля.

Розглядаючи спір, судова колегія вважає, що суд першої інстанції повно і всебічно дослідив і оцінив обставини по справі, правильно визначив юридичну природу спірних правовідносин і закон, який їх регулює, а тому апеляційна скарга підлягає відхиленню.

Керуючись ст. ст. 303, 304, 307, 30 8, 313-315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_4, ОСОБА_5 - ОСОБА_2 залишити без задоволення, а рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 06.10.2015 року по цивільній справі за позовом ОСОБА_4, ОСОБА_5 до ОСОБА_6 про встановлення факту проживання однією сім'єю, визнання майна об'єктом права спільної сумісної власності та визнання права власності в порядку спадкування без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення, однак може бути оскаржено шляхом подачі касаційної скарги протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий: Голота Л.О.

Судді: Войтко Ю.Б.

Стадник І.М.

/підписи/

Згідно з оригіналом: