Справа №: 164/1317/16-ц
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

2 вересня 2016 року Маневицький районний суд Волинської області

в складі: головуючого - судді Невара О.В.,

при секретарі Оліферчук І.В.,

з участю представника позивача ОСОБА_1,

розглянувши у попередньому судовому засіданні в смт. Маневичі справу за позовом ОСОБА_2, ОСОБА_3 до Маневицької селищної ради Волинської області, про визнання права власності на спадкове майно та визначення часток співвласників у нерухомому майні, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_2, ОСОБА_3 звернулися в суд з позовом до Маневицької селищної ради Волинської області про визнання права власності на спадкове майно та визначення часток співвласників у нерухомому майні, вказавши, що ОСОБА_2 являється спадкоємцем за законом на спадкове майно, яке залишилося після смерті її матері ОСОБА_4, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2. Позивач ОСОБА_2 у встановлений законодавством шестимісячний термін з моменту відкриття спадщини фактично прийняла спадщину, оскільки постійно проживала разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини. Заяви про відмову від спадщини вона не подавала. Спадкоємців за заповітом на вищевказане майно, як і інших спадкоємців за законом першої черги, в тому числі тих, які мають право на обов'язкову частку у спадщині, немає. ОСОБА_2 та ОСОБА_3 являються співвласниками квартири АДРЕСА_1. Вказана квартира належала позивачам та спадкодавцю ОСОБА_4 на праві приватної, спільної сумісної власності. Отримати свідоцтво про право власності на спадкове майно у позасудовому порядку позивач ОСОБА_2 не має можливості. Посилаючись на зазначені обставини, ОСОБА_2 просила суд визнати за нею право власності на 2/3 частини квартири АДРЕСА_1 з відповідною частиною надвірних будівель та споруд біля вказаної квартири, а за ОСОБА_3 - право власності на 1/3 частину квартири АДРЕСА_1 з відповідною частиною надвірних будівель та споруд біля вказаної квартири.

В судовому засіданні представник позивача ОСОБА_1 позовні вимоги підтримав у повному обсязі з підстав, викладених у поданій до суду заяві, а також їх уточнив, просив визнати за ОСОБА_2 право власності на 2/3 частини квартири АДРЕСА_1, а за ОСОБА_3 - право власності на 1/3 частину квартири АДРЕСА_1.

Позивачі ОСОБА_2, ОСОБА_3 в судове засідання не з'явилися, але подали до суду заяви про розгляд справи у їх відсутності, позовні вимоги підтримують у повному обсязі.

Представник відповідача - Маневицької селищної ради в судове засідання не з'явився, але подав до суду заяву про розгляд справи у його відсутності, проти задоволення позову не заперечують, із заявленими позивачами ОСОБА_2, ОСОБА_3 позовними вимогами селищна рада згідна у повному обсязі.

Враховуючи думку представника позивача ОСОБА_1, який не заперечує щодо розгляду справи у відсутності вказаних позивачів та представника відповідача, а також те, що в справі є достатньо доказів для вирішення її по суті, суд ухвалив - розглядати справу у відсутності позивачів ОСОБА_2, ОСОБА_3 та представника Маневицької селищної ради.

Заслухавши пояснення представника позивача, проаналізувавши письмові докази по справі, суд вважає, що позов підставний і підлягає до задоволення.

Згідно ст. 328 Цивільного кодексу України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Відповідно до ст. 355 Цивільного кодексу України майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно). Майно може належати особам на праві спільної часткової або на праві спільної сумісної власності. Право спільної власності виникає з підстав, не заборонених законом. Спільна власність вважається частковою, якщо договором або законом не встановлена спільна сумісна власність на майно.

Згідно ст. 368 Цивільного кодексу України спільна власність двох або більше осіб без визначення часток кожного з них у праві власності є спільною сумісною власністю. Суб'єктами права спільної сумісної власності можуть бути фізичні особи, юридичні особи, а також держава, територіальні громади, якщо інше не встановлено законом.

Відповідно до ст. 370 Цивільного кодексу України співвласники мають право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній сумісній власності, крім випадків, установлених законом. У разі виділу частки із майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки кожного із співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними, законом або рішенням суду.

Згідно ст. 1216 Цивільного кодексу України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Відповідно до ст. 1261 Цивільного кодексу України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Згідно ст. 1268 Цивільного кодексу України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

Відповідно до ч. 1 ст. 1269 Цивільного кодексу України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини.

Згідно ст. 1270 Цивільного кодексу України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.

Відповідно до ч. 3 ст. 1296 Цивільного кодексу України відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину.

В судовому засіданні встановлено, що квартира АДРЕСА_1 належала позивачам ОСОБА_2, ОСОБА_3 та спадкодавцю ОСОБА_4 на праві приватної, спільної сумісної власності. ОСОБА_4 померла ІНФОРМАЦІЯ_2. Позивач ОСОБА_2 у встановлений законодавством шестимісячний термін з моменту відкриття спадщини фактично прийняла спадщину, оскільки постійно проживала разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини. Заяви про відмову від спадщини вона не подавала. Спадкоємців за заповітом на вищевказане майно, як і інших спадкоємців за законом першої черги, в тому числі тих, які мають право на обов'язкову частку у спадщині, немає. Отримати свідоцтво про право власності на спадкове майно у позасудовому порядку позивач ОСОБА_2 не має можливості. Зазначені обставини підтвердив представник позивача в судовому засіданні, а також це встановлено з досліджених судом письмових доказів, а саме: свідоцтва про смерть серії НОМЕР_1 від ІНФОРМАЦІЯ_2, свідоцтва про право власності на житло від 5.08.1998 року, технічного паспорта на квартиру АДРЕСА_1, рішення виконавчого комітету Маневицької селищної ради № 33 від 15.02.2007 року, висновку від 4.02.2016 року про відповідність квартири АДРЕСА_1 діючим будівельним, санітарним та пожежним нормам, свідоцтва про народження серії НОМЕР_3 від 25.08.1966 року, свідоцтва про розірвання шлюбу серії НОМЕР_2 від 19.12.1991 року, витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про шлюб від 29.10.2015 року, довідки Маневицької селищної ради № 1869 від 11.03.2016 року, будинкової книги для прописки громадян, які проживають у АДРЕСА_1, постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 18.02.2016 року, повідомлення Маневицької державної нотаріальної контори № 348/01-16 від 5.07.2016 року.

Аналізуючи зібрані та досліджені в судовому засіданні докази в їх сукупності, суд вважає, що позивач ОСОБА_2, являючись спадкоємцем за законом на частину квартири АДРЕСА_1 - частку, яка належала ОСОБА_4, фактично набула право власності на вказане спадкове майно. На даний час право власності на нього ніким не оспорюється, а тому є всі підстави для визнання права власності на це спадкове майно за ОСОБА_2 Слід визнати за ОСОБА_2 право власності на 2/3 частини квартири АДРЕСА_1, а за ОСОБА_3 - право власності на 1/3 частину квартири АДРЕСА_1.

Керуючись ст.ст. 4, 10, 60, 88, 212-215 ЦПК України, ст.ст. 328, 355, 368, 370, 392, 1216, 1261, 1268-1270, 1296 Цивільного кодексу України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позов задовольнити повністю.

Визнати за ОСОБА_2 право власності на 2/3 частини квартири АДРЕСА_1, а саме: кімнати, площею 7.8 кв. метрів, кімнати, площею 19.7 кв. метрів, кімнати, площею 6.8 кв. метрів, кухні, площею 10 кв. метрів, вбиральні (сполученої), площею 5.3 кв. метрів, коридору, площею 5.9 кв. метрів, вбудованої шафи, площею 3.3 кв. метрів.

Визнати за ОСОБА_3 право власності на 1/3 частину квартири АДРЕСА_1, а саме: кімнати, площею 7.8 кв. метрів, кімнати, площею 19.7 кв. метрів, кімнати, площею 6.8 кв. метрів, кухні, площею 10 кв. метрів, вбиральні (сполученої), площею 5.3 кв. метрів, коридору, площею 5.9 кв. метрів, вбудованої шафи, площею 3.3 кв. метрів.

Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Волинської області через Маневицький районний суд шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні в судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя: