У х в а л а

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29 липня 2016 рокум. Київ

Суддя Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ ДемяносовМ.В., розглянувши касаційну скаргу ОСОБА_2 в особі представника ОСОБА_3 на ухвалу Солом'янського районного суду м. Києва від 31 травня 2016 року та ухвалу апеляційного суду м. Києва від 06 липня 2016 року у справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Банк «Форум» до ОСОБА_2, Товариства з обмеженою відповідальністю «Хімбудпластмас», Товариства з обмеженою відповідальністю «Експресдеталь» про стягнення заборгованості,

в с т а н о в и в:

Публічне акціонерне товариство «Банк «Форум» звернулося до суду з позовом до ОСОБА_2, ТОВ «Хімбудпластмас», ТОВ «Експресдеталь» про стягнення заборгованості.

Ухвалою Солом'янського районного суду м. Києва від 31 травня 2016 року, залишеною без змін ухвалою апеляційного суду м. Києва від 06 липня 2016 року, провадження в справі в частині вимог ПАТ «Банк «Форум» до ТОВ «Хімбудпластмас», ТОВ «Експресдеталь» про стягнення заборгованості закрито.

У касаційній скарзі ОСОБА_2 в особі представника ОСОБА_3 просить скасувати ухвали судів першої та апеляційної інстанцій, мотивуючи свою вимогу порушенням судами норм процесуального права й неправильним застосуванням норм матеріального права, а справу направити для продовження розгляду до суду першої інстанції.

У відкритті касаційного провадження у справі слід відмовити з таких підстав.

Відповідно до п. 5 ч. 4 ст. 328 ЦПК України суддя відмовляє у відкритті касаційного провадження, якщо касаційна скарга є необґрунтованою і викладені у ній доводи не викликають необхідності перевірки матеріалів справи.

Відповідно до частини першої статті 628 ЦК України зміст договору як угоди (правочину) складає сукупність визначених на розсуд сторін і погоджених ними умов, у яких закріплюються їхні права та обов'язки, а також умов, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Обсяг зобов'язань поручителя визначається як умовами договору поруки, так і умовами основного договору, що встановлює обсяг зобов'язань боржника, забезпечення виконання яких здійснює поручитель (частини перша, друга статті 553 ЦК України).

Статтею 554 ЦК України встановлено, що в разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки. Особи, які спільно дали поруку, відповідають перед кредитором солідарно, якщо інше не встановлено договором поруки.

За змістом укладених між сторонами договорів поруки поручитель і боржник відповідають перед банком як солідарні боржники.

При цьому умовами цих договорів не передбачено солідарної відповідальності поручителів між собою.

Суди під час розгляду цієї справи встановили, що кожен з поручителів окремо поручився відповідати перед кредитором разом з позичальником як солідарний боржник за окремим договором. Крім того, умовами договорів поруки передбачено право кредитора пред'явити свої вимоги безпосередньо поручителю.

Ураховуючи викладене, а також те, що ні нормами закону, ні умовами договорів поруки не встановлено солідарної відповідальності поручителів, підстави для солідарного стягнення з поручителів кредитної заборгованості згідно з вимогами частини третьої статті 554 ЦК України відсутні.

Крім того, пунктами 1, 3 частини першої статті 15 ЦПК України встановлено, що суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи про захист порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин, а також з інших правовідносин, крім випадків, коли розгляд таких справ проводиться за правилами іншого судочинства.

Згідно із частиною першою статті 1, статей 2, 12 ГПК України справи у спорах, що виникають при укладенні, зміні, розірванні і виконанні господарських договорів, у яких сторонами є юридичні особи, розглядаються господарськими судами.

Відповідно до статті 16 ЦПК України не допускається об'єднання в одне провадження вимог, які підлягають розгляду за правилами різних видів судочинства, якщо інше не встановлено законом.

Оскільки не допускається об'єднання в одне провадження вимог, які підлягають розгляду за правилами різних видів судочинства, якщо інше не встановлено законом, суд відкриває провадження у справі в частині вимог, які належать до цивільної юрисдикції, і відмовляє у відкритті провадження у справі щодо вимог, розгляд яких проводиться за правилами іншого виду судочинства.

У випадку, якщо провадження за вимогами, які не належать до цивільної юрисдикції, вже відкрито, в силу п. 1 ч. 1 ст. 205 ЦПК України суд за клопотанням сторони або з власної ініціативи в цій частині провадження закриває.

Аналогічна правова позиція викладена в постановах Верховного Суду України від 01 липня 2015 року № 6-745цс15 та від 27 квітня 2016 року № 6-2974цс15, яка в силу ст. 360-7 ЦПК України є обов'язковою для судів усіх інстанції.

Отже суд першої інстанції, з висновками якого погодився апеляційний суд, дійшов правильного висновку про те, що вимоги ПАТ «Банк «Форум» до ТОВ «Хімбудпластмас», ТОВ «Експресдеталь» про стягнення заборгованості, не підлягають розгляду в порядку цивільного судочинства, а тому правомірно закрив провадження у справі в цій частині.

Доводи скарги висновки судів не спростовують та не викликають необхідності перевірки матеріалів справи.

Керуючись п. 5 ч. 4 ст. 328 ЦПК України,

у х в а л и в:

Відмовити ОСОБА_2 в особі представника ОСОБА_3 у відкритті касаційного провадження на ухвалу Солом'янського районного суду м. Києва від 31 травня 2016 року та ухвалу апеляційного суду м. Києва від 06 липня 2016 року у справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Банк «Форум» до ОСОБА_2, Товариства з обмеженою відповідальністю «Хімбудпластмас», Товариства з обмеженою відповідальністю «Експресдеталь» про стягнення заборгованості.

Додані до скарги матеріали повернути заявнику.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Вищого спеціалізованого

суду України з розгляду

цивільних і кримінальних справ М.В.Демяносов