КУЙБИШЕВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 319/112/16-ц
Провадження №2/319/100/2016
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 березня 2016 року смт Куйбишеве

Куйбишевський районний суд Запорізької області в складі:

головуючого судді Солодовнікова Р.С.,

при секретарі судового засідання Костенко А.В.,

за участі позивача ОСОБА_1,

відповідача ОСОБА_2,

представника відповідача - адвоката Комаря Г.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Куйбишевського районного суду Запорізької області цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2, про стягнення аліментів на неповнолітню дитину, -

В С Т А Н О В И В :

До Куйбишевського районного суду Запорізької області 02 лютого 2016 року надійшла позовна заява ОСОБА_1 (далі - позивач) до ОСОБА_2 (далі - відповідач) про стягнення аліментів у частці від доходу. В обґрунтування своїх позовних вимог позивач зазначив, що перебував у шлюбі з відповідачем, від якого мають двох неповнолітніх дітей: ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2. Сторони розлучені, проживають окремо. Відповідно до рішення Куйбишевського районного суду Запорізької області, яке вступило в законну силу 06.04.2011 року, позивач на користь відповідача щомісячно сплачував аліменти на утримання неповнолітніх дітей у розмірі 1/3 частини від усіх видів заробітку, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Згідно з рішенням Куйбишевського районного суду Запорізької області від 13.01.2016 року позивача було звільнено від сплати аліментів на користь позивача на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_1, у зв'язку з тим, що останній з 09.11.2015 року проживає разом з ОСОБА_1 та перебуває на його утриманні. На теперішній час позивач сплачує аліменти на користь відповідача на утримання сина ОСОБА_5, а ОСОБА_2 припинила надання матеріальної допомоги на утримання ОСОБА_1 та не приймає участі у його вихованні. Угоди про добровільну сплату аліментів з відповідачем не досягнуто, у зв'язку з чим позивач просить стягнути з відповідача аліменти на утримання сина у розмірі 1/4 частини всіх доходів відповідача щомісячно до повноліття дитини.

У судовому засіданні позивач підтримав свої позовні вимоги у повному обсязі, пояснив, що син зараз проживає з ним, дитина знаходиться на його утриманні. У повторному шлюбі не перебуває, проживає лише з дитиною. Інших осіб на утриманні не має, своїх батьків не утримує, останні мають власний бюджет. Відомостей про доходи відповідача не має. Просить стягнути з відповідача аліменти на свою користь на утримання спільної дитини.

Відповідач ОСОБА_2 в судовому засіданні з позовом погодились частково, пояснила, що на теперішній час вона уклала новий шлюб, від якого має двох малолітніх дітей та має на утриманні ще одну малолітню дитину від шлюбу з позивачем. ЇЇ чоловік є непрацездатною особою, а вона не працевлаштована, іншого доходу, окрім отримання соціальної допомоги на дітей, яка приблизно становить 2500 гривень, вона не отримує. Відповідач підтвердила факт проживання та знаходження спільної дитини сторін на утриманні позивача. Відповідач не заперечує сплачувати аліменти на утримання свого сина, однак бажає аліменти сплачувати у твердій грошовій сумі, оскільки не має постійного доходу.

Представник відповідача - адвокат Комар Г.І. підтримав позицію свого довірителя. Додатково пояснив, що відповідач має на утриманні трьох малолітніх дітей. Чоловік від нового шлюбу є непрацездатною особою. Відповідач, окрім соціальних виплат, інших доходів не отримує. Має невелике підсобне господарство, в якому утримуються кури, вівці та свині, за рахунок чого може сплачувати аліменти в твердій грошовій сумі в розмірі 400 гривень.

Суд, вислухавши пояснення осіб, які брали учать у справі, дослідивши матеріали справи та оцінивши наявні в них докази, вважає, що позов підлягає задоволенню частково, виходячи з наступного.

Відповідно до положень статті 10 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Частиною 1 статті 11 ЦПК України встановлено, що суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Судом встановлені наступні факти і відповідні їм правовідносини.

Сторони перебували у шлюбі, від якого мають двох неповнолітніх дітей: ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_3, що підтверджується Свідоцтвом про народження НОМЕР_2, яке видано 05 листопада 2002 року Шевченківською сільською радою Куйбишевського району Запорізької області, та ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_4, що підтверджується Свідоцтвом про народження НОМЕР_3, яке видано 06 травня 2004 року Шевченківською сільською радою Куйбишевського району Запорізької області (а.с.4) .

Рішенням Куйбишевського районного суду Запорізької області від 06 квітня 2011 року з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_2 було стягнуто аліменти на утримання зазначених неповнолітніх дітей в розмірі 1/3 частини доходу, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку щомісяця, починаючи з 18 лютого 2011 року і до досягнення ними повноліття.

Відповідно до рішення Куйбишевського районного суду Запорізької області від 13 січня 2016 року, яке набуло законної сили 26 січня 2016 року, позивача було звільнено від сплати аліментів на користь відповідача ОСОБА_2 для утримання неповнолітнього сина ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_3, у зв'язку з тим, що дитина з 09 листопада 2015 року проживає разом з батьком та перебуває на його утриманні (а.с.5-6).

Сторони не заперечували факт проживання неповнолітнього сина ОСОБА_4., ІНФОРМАЦІЯ_3 з батьком - ОСОБА_5 та знаходження на його утриманні.

Відповідно до ст.51 Конституції України, ст. 180 Сімейного кодексу України (далі - СК України), батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

В даний час відповідач матеріальної допомоги на утримання неповнолітньої дитини - сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_5 не надає, дитина знаходиться на утриманні позивача.

Оскільки утримання дитини є обов'язок батьків, отже відповідач повинна сплачувати аліменти на користь позивача на утримання їх спільної дитини.

Судом встановлено, що фактично між сторонами є спір щодо розміру аліментів та способу виконання обов'язку утримувати дитину.

Відповідно до ч.3 ст. 181 СК України, аліменти на дитину присуджуються в частці від заробітку (доходу) її матері, батька (ст. 183 СК України) і (або) в твердій грошовій сумі (ст. 184 СК України) і виплачуються щомісячно.

Відповідно до ст.184 СК України, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі.

Аналізуючи надані сторонами докази, суд приходить до висновку, що відповідач дійсно не має постійного доходу, за рахунок підсобного господарства отримує дохід в натурі. Отримання відповідачем державної допомоги на дітей відповідно до Закону України «Про державну допомогу сім'ям з дітьми» по суті є матеріальним забезпеченням дитини, на яке в силу Закону України «Про виконавче провадження» (ст.73) неможливо звернути стягнення.

Враховуючи викладене, суд вважає за необхідне на підставі ст.184 СК України визначити спосіб виконання обов'язку утримувати дитину шляхом сплати грошей у твердій грошовій сумі.

Вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен врахувати: стан здоров'я та матеріальне становище дитини, стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина, інші обставини, що мають істотне значення (ст.182 СК України).

Матеріалами справи встановлено, що відповідач має на утриманні трьох малолітніх дітей. Чоловік відповідача є непрацездатною особою. Відповідач не працює, отримує на дітей соціальні виплати, має підсобне господарство, в якому утримуються кури, вівці та свині, за рахунок чого відповідач погоджується сплачувати аліменти в твердій грошовій сумі в розмірі 400 гривень.

Разом з тим, суд враховую, що відповідач ОСОБА_2 отримує аліменти на утримання спільного сина сторін ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2, в розмірі 1/6 частини доходу ОСОБА_1, відповідно до частини 1 ст.10, частини 3 ст. 183 СК України, шляхом пропорційного зменшення розміру аліментів (1/3), на підставі рішення Куйбишевського районного суду Запорізької області від 13 січня 2016 року, яким ОСОБА_1 звільнено від сплати аліментів на користь відповідача ОСОБА_2 для утримання неповнолітнього сина ОСОБА_4., ІНФОРМАЦІЯ_3. Розмір отриманих ОСОБА_2 аліментів в лютому 2016 року склав 436,50 гривень.

Враховуючи зазначені обставини та надані докази, суд прийшов до висновку про встановлення розміру аліментів на утримання неповнолітнього сина сторін - ОСОБА_4., ІНФОРМАЦІЯ_3 в твердій грошовій сумі в розмірі 436,50 гривень, тобто на рівні 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, який відповідно до Закону України «Про Державний бюджет на 2016 рік» для дітей віком від 6 до 18 років з 1 січня 2016 року склав 1455 гривень.

Відповідно до ч.2 ст.284 СК України, розмір аліментів, визначений судом у твердій грошовій сумі, підлягає індексації відповідно до закону.

Згідно із ст.191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову.

Враховуючи викладене, суд вважає позов обґрунтованим, законним та таким, що підлягає частковому задоволенню.

Оскільки задоволено позов ОСОБА_1, який був звільнений від сплати судових витрат при поданні позову, то у відповідності з вимогами, передбаченими статтею 88 ЦПК України, судові витрати підлягають стягненню з відповідача в дохід держави в сумі 551 грн. 20 коп., згідно із Законом України «Про судовий збір».

Керуючись ст.ст. 180-183 Сімейного Кодексу України, ст.ст. 10,60, 212, 213 ЦПК України, суд -

У Х В А Л И В:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2, про стягнення аліментів на неповнолітню дитину,- задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_6, податковий номер НОМЕР_1) на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання дитини - ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_3 в розмірі 436 гривень 50 копійок щомісячно, починаючи з 02 лютого 2016 року і до досягнення дитиною повноліття.

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Допустити негайне виконання рішення в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць.

Стягнути з ОСОБА_2 в дохід держави судовий збір в сумі 551,20 гривень (п'ятсот п'ятдесят одна грн. 20 коп.) на рахунок № 0152 отримувач УДКСУ у Куйбишевському районі, код отримувача 37892243, банк отримувача - УДК у Куйбишевському районі ГУДКУ у Запорізькій області, МФО 813015, код бюджетної класифікації - 22030001.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до апеляційного суду Запорізької області через суд першої інстанції - Куйбишевський районний суд Запорізької області шляхом подання в 10-денний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом 10-денного строку з дня отримання копії цього рішення.

Суддя Р.С.Солодовніков