Справа № 755/6574/16-ц
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"14" вересня 2016 р. Дніпровський районний суд м. Києва в складі :

Головуючого судді - БАРТАЩУК Л.П.

при секретарі Зимницькій М.Е.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ЄВРОБАНК» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості , -

В С Т А Н О В И В :

Позивач - ПАТ КБ «ЄВРОБАНК» звернувся до з позовом до відповідача ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, мотивуючи свої вимоги тим, що 06.12.2013 р. між позивачем та ПП ІМПЕКС 2010 був укладений договір овердрафту № ЮА-161/2013-О.

Відповідно до умов вказаного договору, позивач зобовязався надати позичальнику грошові кошти у тимчасове користування на умовах забезпеченості, повернення, строковості, платності та цільового характеру використання, шляхом перерахування грошових коштів з поточного рахунку позичальника, відкритого у позивача, на підставі розрахункових документів на суму, що перевищує фактичний залишок коштів на такому поточному рахунку в межах визначеного цим договором ліміту кредитування, а останній зобовязався сплатити проценти за користування овердрафтом, комісію кредитодавця ( позивача ), що передбачені тарифами кредитодавця ( позивача ), виконати інші умови цього договору та повернути кредитодавцю ( позивачу ) заборгованість за овердрафтом у строки встановлені цим договором.

Умовами кредитного договору передбачено, що ліміт овердрафту складає 178000,00 грн., розмір процентів за користування овердрафтом складає 23 % річних і встановлено, що строк дії овердрафту закінчується 04.12.2014 р.

У відповідності до договору про внесення змін №1 до договору овердрафту № ЮЛ-161/2013-0 від 06.12.2013 р. строк дії овердрафту було змінено та встановлено його дію до 16.10.2015 р.

В якості забезпечення виконання зобов'язань по зазначеному кредитному договору, між позивачем та відповідачем ОСОБА_1 ( поручителем) був укладений договір поруки № ЮЛ-161/2011/П-3 від 06.12.2013 р. з подальшими змінами до нього від 17.10.2014 р. відповідно до договору про внесення змін №1 до договору поруки № ЮЛ-161/2011/П-3 від 06.12.2013 р.

Відповідно до п. 2.1. договору поруки, поручитель поручається за виконання боржником - обовязків, що виникли на підставі основного договору ( договір овердрафту №ЮЛ-161/2013-0 від 06.12.2013 р. ) або можуть виникнути на підставі нього у майбутньому.

Пунктами 3.1 та 3.2 договору поруки передбачено, що боржник та поручитель відповідають перед кредитодавцем (позивачем ) за порушення обовязків, перелічених у статті 2 цього договору, як солідарні боржники. Поручитель відповідає перед кредитодавцем у тому ж обсязі, що і боржник. Передбачена пунктом 3.1. цього договору відповідальність поручителя наступає у випадку, якщо боржник допустить порушення будь-якого з обовязків, зазначених у пункті 2.1. цього договору.

Умови основного договору були порушені, що стало підставою для звернення до суду з позовом про стягнення з ОСОБА_1, як з поручителя, заборгованості, які утворилася внаслідок порушення позичальником умов кредитного договору.

Розмір заборгованості, який просить стягнути позивач з ОСОБА_1, згідно наданого розрахунку заборгованості, складає 253 753, 25 грн.

Підтримавши позовні вимоги у направленій до суду письмовій заяві, представник позивача просив провести судове засідання у його відсутність, задовольнити позов з підстав, наведених у мотивувальній частині позовної заяви.

Представник відповідача ОСОБА_1 просив відмовити у задоволенні позову з підстав збільшення обсягу зобов»язань поручителя додатковою угодою №1, оскільки був скорочений період розрахунків за овердрафтом, припинення поруки ОСОБА_1 перед банком, просив врахувати правові позиції, викладені Верховним Судом України, а також взяти до уваги встановлені рішенням господарського суду м. Києва у справі № 910/6596/16 від 02.06.2016р., яке набрало законної сили.

Вивчивши заяви сторін, надані ними докази, дослідивши матеріали справи, судом встановлено наступне.

06.12.2013 р. між позивачем та ПП ІМПЕКС 2010 був укладений договір овердрафту № ЮА-161/2013-О.

Відповідно до умов вказаного договору, позивач зобовязався надати позичальнику грошові кошти у тимчасове користування на умовах забезпеченості, повернення, строковості, платності та цільового характеру використання, шляхом перерахування грошових коштів з поточного рахунку позичальника, відкритого у позивача, на підставі розрахункових документів на суму, що перевищує фактичний залишок коштів на такому поточному рахунку в межах визначеного цим договором ліміту кредитування, а останній зобовязався сплатити проценти за користування овердрафтом, комісію кредитодавця ( позивача ), що передбачені тарифами кредитодавця ( позивача ), виконати інші умови цього договору та повернути кредитодавцю ( позивачу ) заборгованість за овердрафтом у строки встановлені цим договором.

Умовами кредитного договору передбачено, що ліміт овердрафту складає 178000,00 грн., розмір процентів за користування овердрафтом складає 23 % річних і встановлено, що строк дії овердрафту закінчується 04.12.2014 р.

У відповідності до договору про внесення змін №1 до договору овердрафту № ЮЛ-161/2013-0 від 06.12.2013 р. строк дії овердрафту було змінено та встановлено його дію до 16.10.2015 р., тобто, скорочено строк виконання зобовязань.

В якості забезпечення виконання зобов'язань по зазначеному кредитному договору, між позивачем та відповідачем ОСОБА_1 (поручителем) був укладений договір поруки № ЮЛ-161/2011/П-3 від 06.12.2013 р. з подальшими змінами до нього від 17.10.2014 р. відповідно до договору про внесення змін №1 до договору поруки № ЮЛ-161/2011/П-3 від 06.12.2013 р.

Відповідно до п. 2.1. договору поруки, поручитель поручається за виконання боржником - обовязків, що виникли на підставі основного договору (договір овердрафту №ЮЛ-161/2013-0 від 06.12.2013 р. ) або можуть виникнути на підставі нього у майбутньому.

Пунктами 3.1 та 3.2 договору поруки передбачено, що боржник та поручитель відповідають перед кредитодавцем (позивачем ) за порушення обовязків, перелічених у статті 2 цього договору, як солідарні боржники. Поручитель відповідає перед кредитодавцем у тому ж обсязі, що і боржник. Передбачена пунктом 3.1. цього договору відповідальність поручителя наступає у випадку, якщо боржник допустить порушення будь-якого з обовязків, зазначених у пункті 2.1. цього договору.

У статті 559 ЦК України передбачені спеціальні підстави та умови припинення поруки.

Так, відповідно до частини першої статті 559 ЦК України порука припиняється, зокрема, у разі зміни зобов'язання без згоди поручителя, внаслідок чого збільшується обсяг його відповідальності.

Аналіз змісту цієї норми дає підстави вважати, що вона не встановлює ні змісту та обсягу такого збільшення відповідальності поручителя, ні реальності чи невідворотності його настання.

Таке збільшення відповідальності може відбутися внаслідок змін забезпеченого порукою зобовязання, які безпосередньо спрямовані на підвищення суми кредиту, процентної ставки за користування кредитом, пені тощо або на включення опосередковано обтяжливих умов відповідальності поручителя, зокрема, шляхом скорочення термінів повернення кредитів.

Оскільки додатковою угодою до кредитного договору були внесені без згоди поручителя ОСОБА_1 зміни, які призвели до збільшення обсягу відповідальності поручителя, що не спростовано позивачем, зокрема, було скорочено термін повернення кредитних коштів, що призвело до збільшення періоду нарахування підвищеної кредитної ставки, а отже, й до збільшення обсягу відповідальності поручителя, а аналіз норми частини першої статті 559 ЦК України свідчить про те, що порука припиняється за наявності факту зміни зобовязання без згоди поручителя, внаслідок чого збільшується обсяг його відповідальності, є обґрунтованими доводи відповідача про припинення поруки на підставі частини першої статті 559 ЦК України.

Верховний Суд України щодо цього питання сформулював правовий висновок у постановах від 21 травня 2012 року (№ 6-18цс11, № 6-69цс11), від 20 квітня 2016 року (№6-2662цс15).

Згідно з умовами наявного у справі договору поруки № ЮЛ-161/2011/П-3 від 06.12.2013 р. з подальшими змінами до нього від 17.10.2014 р. відповідно до договору про внесення змін №1 до договору поруки № ЮЛ-161/2011/П-3 від 06.12.2013 р., договір діє до повного виконання сторонами своїх зобов»язань.

Згідно із частиною четвертою статті 559 ЦК України порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі, якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання не пред'явить вимоги до поручителя. Якщо строк основного зобов'язання не встановлений або встановлений моментом пред'явлення вимоги, порука припиняється, якщо кредитор не пред'явить позову до поручителя протягом одного року від дня укладення договору поруки.

Отже, зобовязання поручителя виконати договір поруки має строковий характер. Поручителя слід вважати зобовязаним виконати договір поруки виключно в межах строків, установлених у частині четвертій статті 559 ЦК України.

Відповідно до частини першої статті 251 ЦК України строком є певний період у часі, зі спливом якого повязана дія чи подія, яка має юридичне значення.

Строк визначається роками, місяцями, тижнями, днями або годинами (частина перша статті 252 ЦК України).

Разом з тим з настанням певної події, яка має юридичне значення, законодавець повязує термін, який визначається календарною датою або вказівкою на подію, яка має неминуче настати (частина друга статті 251 та частина друга статті 252 ЦК України).

Умови договору поруки про його дію до повного припинення всіх зобовязань боржника не свідчать про те, що договором установлено строк припинення поруки в розумінні статті 251 ЦК України, тому в цьому разі підлягають застосуванню норми частини четвертої статті 559 цього Кодексу про припинення поруки, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобовязання не предявить вимоги до поручителя.

Строк, передбачений нормою частини четвертої статті 559 ЦК України, є преклюзивним (припиняючим), тобто його закінчення є підставою для припинення поруки. У разі пропуску кредитором строку заявлення вимог до поручителя цей строк не можна поновити, зупинити чи перервати. Суд зобовязаний самостійно застосовувати положення про строк, передбачений цією нормою, на відміну від позовної давності, яка застосовується судом за заявою сторін. Якщо поручитель поза межами строку помилково виконає уже фактично неіснуючий обовязок, він може за своїм вибором вимагати повернення виконаного як безпідставно набутого кредитором.

Сплив строку, передбаченого нормою частини четвертої статті 559 ЦК України, зумовлює припинення зобовязань поручителя, а отже, і відмову кредиторові в позові в разі звернення до суду.

З договору поруки вбачається, що в ньому не встановлено строку, після якого порука припиняється, а умова договору поруки про його дію до повного припинення усіх зобовязань боржника за основним договором не вважається встановленим сторонами строком припинення дії поруки, оскільки суперечить частині першій статті 251 та частині першій статті 252 ЦК України, тому в цьому разі підлягають застосуванню норми частини четвертої статті 559 цього Кодексу про припинення поруки, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобовязання не предявить вимоги до поручителя.

З огляду на преклюзивний характер строку поруки й зумовлене цим припинення права кредитора на реалізацію забезпеченого порукою зобовязання застосоване в другому реченні частини четвертої статті 559 ЦК України словосполучення «предявлення вимоги» до поручителя протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобовязання як умови чинності поруки слід розуміти як предявлення кредитором у встановленому законом порядку протягом зазначеного строку саме позовної, а не будь-якої іншої вимоги до поручителя. Це твердження не позбавляє кредитора можливості предявити до поручителя іншу письмову вимогу про погашення заборгованості боржника, однак і в такому разі кредитор може звернутися з такою вимогою до суду протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобовязання.

Отже, порука це строкове зобовязання, і незалежно від того, договором чи законом установлено строк її дії, його сплив припиняє субєктивне право кредитора.

Строк поруки не є строком для захисту порушеного права. Це строк існування самого зобов'язання поруки. Таким чином, і право кредитора, і обов'язок поручителя після його закінчення припиняються, а це означає, що жодних дій щодо реалізації цього права, в тому числі й застосування примусових заходів захисту в судовому порядку, кредитор вчиняти не може.

Відтак, вимогу до поручителя про виконання ним зобовязання за договором поруки слід предявити в судовому порядку в межах строку дії поруки, тобто протягом шести місяців з моменту настання строку погашення чергового платежу за основним зобовязанням (якщо умовами договору передбачено погашення кредиту періодичними платежами), або з дня, встановленого кредитором для дострокового повернення кредиту в порядку реалізації ним свого права, передбаченого частиною другою статті 1050 ЦК України, або з дня настання строку виконання основного зобовязання (якщо умовами договору передбачено погашення кредиту одноразовим платежем).

Банк не предявив саме позовну вимогу до поручителя ОСОБА_1 в межах установленого цією нормою строку, оскільки звернувся до суду лише 14.04.2016 року, у то час, як строк овердрафта 04.12.2014р.

Аналогічний правовий висновок щодо припинення поруки на підставі частини четвертої статті 559 ЦК України висловлений в постанові Верховного Суду України від 10 вересня 2014 року (справи № 6-28цс14).

За наведених вище обставин суд не убачає правових підстав для задоволення позову і стягнення з ОСОБА_1, як поручителя, заборгованості за договором овердрафту № ЮА-161/2013-О.

Відповідно до ст.88 ЦПК України, судові витрати, понесені позивачем, відшкодуванню не підлягають.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 14, 15, 16, 251, 525, 526, 559 ЦК України, ст. 10, 11, 57-60, 79, 88, 209, 210, 212-215, 223, 294 ЦПК України, суд,-

В И Р І Ш И В:

У задоволенні позову Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ЄВРОБАНК» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості - відмовити.

Рішення може бути оскаржено до Апеляційного суду м. Києва через Дніпровський районний суд м. Києва протягом 10 днів з дня проголошення рішення шляхом подання апеляційної скарги, а учасниками судового розгляду, які не брали участь в судовому засіданні протягом 10 днів з дня отримання копії рішення.

СУДДЯ: