Дата документу Справа №
Апеляційний суд Запорізької області
судова палата з розгляду цивільних справ
Суддя 1-ї інстанції Дмитрюк О.В. Суддя доповідач Бондар М.С
Є.у.№ 336/9738/13-ц
21 січня 2016 року Справа № 22ц-/778/71/16
У Х В А Л А

Іменем України

Коллегія судової палаті з цивільних справ апеляційного суду Запорізької області у складі:

головуючий - суддя: Бондар М.С., судді: Бєлка В.Ю., Онищенко Е.А.

секретар - Книш С.В.

при участі: прокурора - адвоката

____________________________________________________________________________________________

розглянула у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за

апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Шевченківського районного суду м.Запоріжжя від 19.08.2015 року у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Кредитні ініціативи" до ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3 про стягнення грошових коштів за кредитним договором, -

в с т а н о в и л а :

У квітні 2015 року Товариство з обмеженою відповідальністю "Кредитні ініціативи" (далі-Товариство), звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1о. і ОСОБА_2, ОСОБА_3 про стягнення грошових коштів, зазначаючи на те, що за договором кредиту № 44-220/210 від 02.06.2010 року відповідач ОСОБА_1 одержала у Акціонерному товаристві "Банк Кіпру" гроші у сумі 60 000 грн. на термін до 01.06.2015 року зі сплатою 22,9 % річних. За договором факторингу право вимоги за згаданим договором перейшло до Товариства. Свої зобов'язання, щодо своєчасного повернення кредиту та відсотків за користування кредитом позичальник не виконує. У зв'язку з цим на 24.04.2015 року виникла заборгованість на загальну суму 31531 грн. 15 коп., із яких: 31082 грн. 60 коп. - заборгованість за кредитом, 448 грн. 55 коп. - заборгованість за відсотками. Відповідачі ОСОБА_2С і ОСОБА_3 є поручителями боржника. Посилаючись на викладене, заявник прохав стягнути солідарно з відповідачів на його користь зазначену заборгованість.

Рішенням Шевченківського районного суду м.Запоріжжя від 19.08.2015 року заявлені вимоги задоволені.

В апеляційній скарзі відповідач ОСОБА_1 просила скасувати ухвалене рішення, зокрема стверджуючи на тому, що суд неправильно з'ясував обставини справи щодо розміру заборгованості та законності уступки право вимоги за спірним кредитним договором.

У судове засідання учасники процесу не прибули. Про час і місце слухання справи повідомлені.

Заслухавши відповідача, його представника, вивчивши матеріали справи, колегія суддів судової палаті з цивільних справ апеляційного суду дійшла до висновку, що скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до ст.308 ЦПК суд апеляційної інстанції відхиляє скаргу, якщо встановлює, що суд першої інстанції постановив рішення з додержанням вимог матеріального і процесуального права.

З матеріалів справи видно, що за договором кредиту № 44-220/210 від 02.06.2010 року відповідач ОСОБА_1 одержала у Акціонерному товаристві "Банк Кіпру" гроші у сумі 60 000 грн. на термін до 01.06.2015 року зі сплатою 22,9 % річних.

У зобовязанні кредитор може бути замінений внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (ст.512 ЦК).

За Договором факторингу від 06.06.2014 року публічне акціонерне товариство "Банк Кіпру" уступило право вимог Товариству з обмеженою відповідальністю "Кредитні ініціативи" (т-1 а.с.65,183).

Частиною першою статті 1077 ЦК України передбачено, що за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобовязується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобовязується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника).

Предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога) (частина перша статті 1078 ЦК України).

Договір факторингу є самостійним цивільно-правовим договором, який належить до групи договорів про надання фінансових послуг. Сторонами договору є фактор і клієнт (стаття 1079 ЦК України). Фактором може бути банк або фінансова установа, а також фізична особа ? підприємець, яка відповідно до закону має право здійснювати факторингові операції. Клієнтом може бути фізична або юридична особа, яка є субєктом підприємницької діяльності.

Зміст договору факторингу полягає у переході до фактора права вимоги до боржника, тобто останній зобовязаний здійснити платіж факторові за умови, що він одержав від клієнта або фактора письмове повідомлення про відступлення права грошової вимоги факторові та у цьому повідомленні визначено грошову вимогу, яка підлягає виконанню, а також вказано фактора, якому має бути здійснено платіж.

У переліку кредитних договорів, за якими Товариство набуло право вимоги, значиться й кредитний договір укладений з ОСОБА_1 (т-1 а.с.186).

На цей час дійсність угод недійсною не визнана.

За ст.514 ЦК до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобовязанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав.

В кредитному договорі не містяться застережень про заборону зміни кредитора.

У статті 516 ЦК йдеться, що заміна кредитора у зобов'язанні здійснюється без згоди боржника.

За твердженням заявника, свої зобов'язання щодо умов Договору відповідач ОСОБА_1 не виконувала належним чином, у зв'язку з чим на 24.04.2015 року виникла заборгованість на загальну суму 31531 грн. 15 коп., із яких: 31082 грн. 60 коп. - заборгованість за кредитом, 448 грн. 55 коп. - заборгованість за відсотками.

У ст.526 ЦК України передбачено, що зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

За нормами ст.629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Відповідно до ч.1 ст.530 ЦК України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (ст. 525 ЦК України).

Суд має з'ясовувати обставини, пов'язані з правильністю здійснення позивачем розрахунку, та здійснити оцінку доказів, на яких цей розрахунок ґрунтується.

Із справи слідує, що розмір нарахованих сум, виконаний установою заявника. При цьому із таблиці слідує, що обчислення заборгованості виконане, станом на 24 квітня 2015 року.

До заборгованості включені: сума несплаченого кредиту, відсотки за користування кредитом.

Статтею 534 ЦК визначено черговість погашення вимог за грошовими зобовязаннями.

При укладенні договору сторони обумовили, що кошти, які надходять від позичальника на виконання зобовязання зараховуються у черзі: прострочені проценти, пені заборгованість за кредитом (п.2.2.8 Договору т-1 а.с.3-б).

Платежі, про які згадує позичальник у своїх запереченнях, були зараховані на погашення заборгованості за кредитом та відсотками.

За окремими договорами поруки № 68/10, 69/10 від 02.06.2010 року відповідачі ОСОБА_2 та ОСОБА_3 поручилися перед Банком за виконання боржником свого обов'язку (т-1 а.с.204,206).

Зобов'язання виникають із підстав, передбачених статтею 11 ЦК України, зокрема договорів.

За кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1054 ЦК України).

За договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку.

Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником (частина перша статті 553 ЦК України).

У разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя.

Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки (частини перша, друга статті 554 ЦК України).

За змістом пунктів 2.1-2.4 Договору поруки поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що й позичальник.

В аспекті викладеного, суд першої інстанції прийшов до правильних висновків щодо заявлених вимог у справі.

Як підсумок, оскаржуване рішення суду скасуванню не підлягає.

Керуючись ст.307,308,313,314,315,317 ЦПК України, судова колегія, -

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу відхилити.

Рішення Шевченківського районного суду м.Запоріжжя від 19.08.2015 року у цій справі залишити без змін.

Ухвала судової колегії може бути оскаржена безпосередньо до Вищого Спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня її проголошення.

Головуючий: Судді: