АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 539/876/16-ц Номер провадження 22-ц/786/1900/16Головуючий у 1-й інстанції Іващенко Ю.А. Доповідач ап. інст. ОСОБА_1
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 липня 2016 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду Полтавської області в складі:

головуючого судді : Гальонкіна С.А.,

суддів: Акопян В.І., Абрамова П.С.,

при секретарі: Гнатюк О.С.,

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Полтаві цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Лубенського міськрайонного суду Полтавської області від 26 травня 2016 року по справі за позовом ОСОБА_2 до Приватного акціонерного товариства Страхова компанія «Провідна», ОСОБА_3 про стягнення коштів.

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача, -

в с т а н о в и л а :

В березні 2016 року позивач звернувся до місцевого суду з позовом до ПрАТ СК «Провідна» та ОСОБА_3 про стягнення коштів.

Свої позовні вимоги обґрунтовував тим, що 06 листопада 2015 року близько 21 год. в м. Лубни Полтавської області по вул. Радянській за участю автомобіля НОМЕР_1 під керуванням ОСОБА_3 та автомобіля НОМЕР_2, що належить позивачу ОСОБА_2, була скоєна дорожньо-транспортна пригода. Зазначена дорожньо-транспортна пригода сталася з вини ОСОБА_3, яка була притягнута до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП постановою Лубенського міськрайонного суду Полтавської області від 18 листопада 2015 року.

В результаті ДТП був пошкоджений автомобіль НОМЕР_2. На момент ДТП діяв договір обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, укладений між ОСОБА_3 та ПрАТ СК «Провідна» (поліс №АІ/2526125) з визначеним страховим лімітом 50000 грн. та франшизою 500 грн.

Позивач 09 листопада 2015 року звернувся до даної страхової компанії із заявою про здійснення страхового відшкодування. ПрАТ СК «Провідна» 30 січня 2016 року здійснила страхове відшкодування в розмірі 31893,56 грн. на підставі розрахунку № НОМЕР_3 від 21.01.2016 року. Однак, відповідно до звіту № 1011 від 22 листопада 2015 року про незалежну оцінку майна, проведеного оцінювачем ОСОБА_4, розмір завданих збитків автомобілю НОМЕР_2 з врахуванням ПДВ та втрати товарної вартості визначено в розмірі 51087,31 грн. Втрата товарної вартості оцінювачем визначена в сумі 5514, 71 грн.

Також позивач вважає, що страхова компанія допустила порушення строків виплати, оскільки повинна була здійснити страхове відшкодування не пізніше 09 грудня 2015 року. Однак, часткове відшкодування було проведено 30 січня 2016 року, тобто з пропуском на 52 дні. Крім того, вважає, що період пропуску строку повного відшкодування збитків починається від дня виникнення заборгованості та до дня подачі позову до суду, що складає 54 дні. А тому, за розрахунками позивача сума пені за прострочення платежу за обліковою ставкою НБУ 22% річних становить 3746,28 грн.

Вважаючи, що страхова компанія безпідставно лише частково здійснила страхове відшкодування з порушенням строків виплати, позивач, уточнивши позовні вимоги, просив стягнути на його користь: із ПрАТ СК «Провідна» 12285,74 грн. невідшкодованої страхової виплати без врахування ПДВ та 3746,28 грн. пені за прострочення здійснення платежу, а із ОСОБА_3 5514,71 грн. в рахунок відшкодування визначеної втрати товарної вартості автомобіля та 500 грн. франшизи.

Рішенням Лубенського міськрайонного суду Полтавської області від 26 травня 2016 року позов ОСОБА_2 до Приватного акціонерного товариства Страхова компанія «Провідна», ОСОБА_3 про стягнення коштів задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 500 грн. франшизи.

В задоволенні іншої частини позовних вимог ОСОБА_2 відмовлено.

Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 12 грн. 50 коп. судового збору.

Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 102 грн. 06 коп. витрат на правову допомогу.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 1352 грн. 38 коп. витрат на правову допомогу.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 просить скасувати рішення місцевого суду та ухвалити нове про задоволення його позовних вимог в повному обсязі. Посилається на те, що судом першої інстанції неправильно застосовані норми матеріального і процесуального права. Вважає, що суд першої інстанції, надаючи оцінку звіту незалежної оцінки розміру завданих збитків, який був наданий позивачем на підтвердження позовних вимог, фактично перейняв на себе функції експерта оцінювача та однобічно взяв до уваги визначений страховою компанією розмір збитків. Звертає увагу на те, що він, ставлячи свій підпис на заяві про відшкодування страхової виплати від 09 листопада 2015 року, надав згоду на відшкодування в межах страхового ліміту, а не погодився із розміром страхової виплати.

Відповідно до ч. 1 ст. 303 ЦПК України, під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції.

Колегія суддів, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги вважає, що апеляційна скарга підлягає відхиленню з підстав, визначених ст.308 ЦПК України.

У відповідності з ч.3 ст. 10, ч.1ст.11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Згідно ч.1 ст.60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Частиною 4 статті 60 ЦПК України передбачено, що доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим, ухваленим на основі повно і всебічно зясованих обставин. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний звязок доказів у їх сукупності.

Частково відмовляючи в задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що наданим позивачем звітом від 22.11.2015 року за № 1011 про незалежну оцінку не спростовано дані розрахунку суми матеріального збитку № НОМЕР_3 від 21.01.2016 року, страхового акту та калькуляції ПрАТ СК «Провідна», а тому позовні вимоги про стягнення зі страхової компанії недоплаченого страхового відшкодування не підлягають задоволенню. Також місцевий суд, прийшов до висновку, що підстави для стягнення пені за несвоєчасну виплату страхового платежу відсутні, оскільки прострочення виплати не відбулося. Що стосується позовної вимоги до ОСОБА_3 про стягнення з неї коштів за втрату автомобілем товарної вартості, то суд першої інстанції виходив з того, що сама по собі необхідність проведення ремонтних робіт не може безумовно свідчити про втрату автомобілем товарної вартості і бути підставою для її нарахування, а погіршення зовнішнього вигляду автомобіля при проведенні відновлювального ремонту не підтверджено належними доказами.

Колегія суддів в повній мірі погоджується з такими висновками суду, виходячи з наступного.

Як вбачається з матеріалів справи та вірно встановлено місцевим судом, між ОСОБА_3 (Страхувальник) та ПрАТ «СК «Провідна» (Страховик) 24 грудня 2014 року був укладений поліс обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АІ/2526125, зі строком дії з 28 грудня 2014 року по 27 грудня 2015 року, відповідно до якого застраховано цивільну відповідальність осіб, які на законних підставах керують забезпеченим транспортним засобом ВАЗ-210930, д.н.з. НОМЕР_4. Пунктом 5 ОСОБА_5 встановлено розмір франшизи - 500 грн.

06 листопада 2015 року на вулиці Радянській у м. Лубни, Полтавська область, сталося ДТП за участю забезпеченого ТЗ автомобіля НОМЕР_5 під керуванням відповідача ОСОБА_3 та автомобіля НОМЕР_6.

Згідно постанови Лубенського міськрайонного суду Полтавської області від 18 листопада 2015 року винною у даному ДТП визнано ОСОБА_3 та її притягнуто до адміністративної відповідальності за ст. 124 КпАП України у вигляді штрафу в розмірі 340 грн.

Спеціальним законом, який регулює відносини у сфері обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, є Закон України «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (надалі - Закон).

Якщо норми цього Закону передбачають інше, ніж положення інших актів цивільного законодавства України, то застосовуються норми цього Закону (ст. 2 цього Закону).

Відповідно до ст. 6 Закону, Страховим випадком є подія, внаслідок якої заподіяна шкода третім особам під час дорожньо-транспортної пригоди, яка сталась за участю забезпеченого транспортного засобу і внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована за договором.

Статтею 1.3. Закону визначено, що потерпілі - треті юридичні та фізичні особи, життю, здоровю та/або майну яких внаслідок дорожньо-транспортної пригоди транспортним засобом заподіяна шкода, цивільно-правову відповідальність за яку несе власник цього транспортного засобу.

Згідно із п. 22.1 ст. 22 Закону, при настанні страхового випадку страховик відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна в результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоровю, майну третьої особи.

Відповідно до п. 9.1, 9.2 ст. 9 Закону, обовязковий ліміт відповідальності страховика - це грошова сума, в межах якої страховик зобовязаний провести виплату страхового відшкодування відповідно до умов договору страхування.

Відповідно до ст. 35 Закону, для отримання страхового відшкодування потерпілий чи інша особа, яка має право на отримання відшкодування, протягом 30 днів з дня повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду подає страховику заяву про страхове відшкодування. У цій заяві має міститися: а) найменування страховика, до якого подається заява, або МТСБУ; б) прізвище, ім'я, по батькові (найменування) заявника, його місце проживання (фактичне та місце реєстрації) або місцезнаходження; в) зміст майнової вимоги заявника щодо відшкодування завданої шкоди та відомості (за наявності), що її підтверджують; г)інформація про вже здійснені взаєморозрахунки осіб, відповідальність яких застрахована, або інших осіб, відповідальних за заподіяну шкоду, та потерпілих; ґ) підпис заявника і дата подання заяви.

До заяви про виплату страхового відшкодування додаються документи, які мають відношення до даної дорожньо-транспортної пригоди, завірені у встановленому порядку.

Відповідно до ст. 36.2. Закону України «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» - виплата страхового відшкодування здійснюється страховиком не пізніш як через 90 днів з дня отримання заяви про страхове відшкодування.

Враховуючи те, що ПрАТ «СК «Провідна» діє на умовах, визначених Законом, обовязок щодо прийняття рішення стосовно виплати страхового відшкодування виникає у ПрАТ «СК «Провідна» лише після наданих йому визначених у ст. 35 Закону документів про ДТП.

09 листопада 2015 року до ПрАТ «СК «Провідна» звернувся позивач ОСОБА_2 з заявою про виплату страхового відшкодування, стосовно дорожньо-транспортної пригоди, яка сталась 06 листопада 2015 року за участю забезпеченого ТЗ та автомобіля НОМЕР_7, в звязку з чим страховиком було зареєстровано страхову справу. В заяві про виплату страхового відшкодування позивач ОСОБА_2 у розділі «спосіб визначення розміру страхового відшкодування», зазначив, що по калькуляції складеній спеціалістом Страховика у відповідності до вимог ст.36.2 Закону України «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобі», з розміром та способом визначення страхового відшкодування за розрахунком згоден. Заперечень, зауважень чи доповнень до вказаної заяви від ОСОБА_2 не надходило.

На виконання вимог ст. 34 вказаного Закону, в присутності позивача ОСОБА_2 із застосуванням фотозйомки було проведено огляд пошкоджень автомобіля НОМЕР_8, за результатами якого складено Акт огляду транспортного засобу від 09 листопада 2015 року за №91595, який підписаний ОСОБА_2 При цьому, заяв та зауважень від позивача не надходило, що свідчить про те, що він погодився з даним актом та засвідчив своїм підписом правильність та достовірність даних, викладених в цьому акті.

Згідно п. 22.1 ст. 22 Закону, при настанні страхового випадку страховик відповідно лімітів відповідальності страховика відшкодовує у встановленому ним Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна в результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоровю, майну третьої особи.

Під оціненою шкодою розуміється процес визначення вартості майна на дату оцінки за процедурою, встановленою нормативно-правовими актами.

Згідно Постанови Пленуму Верховного Суду України від 27 березня 1992 р. №6 «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди», при стягненні на користь потерпілого вартості пошкодженого майна враховується зношеність пошкодженого майна. Розрахунок зношеності проводиться відповідно до Методики товарознавчої експертизи та оцінки дорожніх транспортних засобів, затвердженої наказом Міністерства юстиції України та Фондом державного майна України від 24 листопада 2003 р. №142/5/2092 (зареєстровано у Міністерстві юстиції України 24 листопада 2003 р. за №1074/8395).

Відповідно до ст. 9 Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні» методичне регулювання оцінки майна здійснюється у відповідних нормативно-правових актах з оцінки майна: положеннях (національних стандартах) оцінки майна, що затверджуються Кабінетом Міністрів України, методиках та інших нормативпо-правових актах, які розробляються з урахуванням вимог положень (національних стандартів) і затверджуються Кабінетом Міністрів України або Фондом державного майна України

Відповідно до п. 1.3. Методики, вимоги Методики є обовязковими під час проведення автотоварознавчих експертиз та експертних досліджень судовими експертами науково- дослідних інститутів судових експертиз Міністерства юстиції України, експертами науково- дослідних експертно-криміналістичних центрів Міністерства внутрішніх справ України, експертами інших державних установ, суб'єктами господарювання, до компетенції яких входить проведення судових автотоварознавчих експертиз та експертних досліджень, а також всіма субєктами оціночної діяльності під час оцінки КТЗ у випадках, передбачених законодавством України або договорами між субєктами цивільно-правових відносин.

З метою визначення розміру збитків, завданих ОСОБА_2 в результаті пошкодження його транспортного засобу, 19 січня 2016 року спеціалістом ПрАТ «СК «Провідна» на підставі заяви позивача на виплату страхового відшкодування від 09 листопада 2015 року та Методики товарознавчої експертизи та оцінки дорожніх транспортних засобів, затвердженої наказом Міністерства юстиції України, Фонду державного майна України від 24 листопада 2003 р. N 142/5/2092 із змінами та доповненнями від 24.07.2009р. № 1335/5/1159, за допомогою програмного продукту «Аудатекс», рекомендованого Міністерством юстиції для проведення автотоварознавчих досліджень, було проведено та складено Калькуляцію №.

Відповідно до Калькуляції № від 19.01.2016 року, вартість відновлювального ремонту пошкодженого автомобіля НОМЕР_8 без урахування фізичного зносу та без врахування ПДВ складає 32 393,56 грн.

Даний розмір страхового відшкодування (матеріального збитку) підтверджується розрахунком суми матеріального збитку по справі № від 21 січня 2016 року. Розмір франшизи передбачений вищевказаним полісом страхування становить 500грн.

Таким чином, страховою компанією 26 січня 2016 року було прийнято рішення про виплату страхового відшкодування в сумі 31893,56 грн. (за мінусом франшизи 500 грн.), про що складено відповідний акт.

Згідно заяви позивача № від 09.11.2015 року про виплату страхового відшкодування, позивач прохав перерахувати кошти через систему «Приват Мані» ПрАТ КБ «Приватбанк», тобто добровільно виявив бажання отримати страхове відшкодування на власний рахунок, а не шляхом перерахування страхового відшкодування на рахунок СТО за проведений ремонт пошкодженого транспортного засобу.

27 січня 2016 року страхова компанія здійснила виплату страхового відшкодування ОСОБА_2

Згідно звіту від 22 листопада 2015 року за №1011 про незалежну оцінку (визначення розміру матеріального збитку) автомобіля НОМЕР_8, складеного ПП ОСОБА_4, вартість матеріального збитку, завданого власнику автомобіля становить 51 087 грн. 31 коп., в тому числі втрата товарної вартості (ВТВ) 5514,71 грн.

Колегія суддів погоджується з проведеною місцевим судом оцінкою, наданого позивачем звіту від 22 листопада 2015 року за №1011 про незалежну оцінку, виходячи з наступного.

Висновок експерта для суду не є обовязковим і оцінюється судом за правилами, встановленими статтею 212 ЦПК України (ч.6 ст. 147 ЦПК України).

Відповідно до ст. 212 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, обєктивному та безпосередньому дослідженні наявних в справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний звязок доказів у їх сукупності.

Надаючи критичну оцінку звіту від 22.11.2015 року за № 1011 в порівнянні із ремонтною калькуляцією, складеною страховою компанією, суд першої інстанції вірно виходив з того, що характер пошкоджень зазначений під час огляду транспортного засобу 09.11.2015 року представником страхової компанії є відмінним від описаних пошкоджень під час огляду транспортного засобу 11.11.2015 року оцінювачем ОСОБА_4

Так, кожен із протоколів огляду містить опис по 17 груп пошкоджень автомобіля, разом із тим у п. 10 протоколу від 9.11.2015 року вказано, що колісна арка заднього правого колеса (внутрішня) деформована, а у п. 10 протоколу від 11.11.2015 р. вказано, що колісна арка заднього правого колеса (внутрішня) зламана.

Крім цього, як вбачається із відповідних калькуляцій до страхового акту № НОМЕР_3 від 26.01.2016 р. та звіту від 22.11.2015 року за №1011 про незалежну оцінку, обома спеціалістами при визначенні збитку застосовувалася програма «Аудатекс», при цьому при визначенні збитку страховою компанією брався більший курс євро до гривні, а саме 25.1392, а при визначенні збитку оцінювачем ОСОБА_4 брався курс євро до гривні менший 24.3796, хоча оцінювачем ОСОБА_4 визначено збиток у більшому розмірі.

Окрім того, під час визначення вартості матеріального збитку оцінювачем ОСОБА_4 було безпідставно здійснено нарахування ПДВ.

Також, суд першої інстанції вірно звернув увагу на те, що показники спідометра автомобіля НОМЕР_8 за 09 листопада 2015 року та 11 листопада 2015 року містять істотні відмінності, що свідчить про те, що у даний проміжок часу автомобіль експлуатувався.

Погіршення зовнішнього вигляду автомобіля при проведенні відновлювального ремонту не підтверджено належними доказами.

В звіті оцінювача від 22.11.2015 року відсутнє обґрунтування необхідності визначення втрати товарної вартості автомобіля.

Так, втрата товарної вартості Відповідно до п. 2.4 Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, затвердженої наказом Міністерства юстиції України та Фонду державного майна України від 24.11.2003 № 142/5/2092 (надалі - Методики), вартість матеріального збитку (реальні збитки) визначається як вартісне значення витрат, яких зазнає власник у разі пошкодження або розукомплектування КТЗ, з урахуванням фізичного зносу та витрат, яких зазнає чи може зазнати власник для відновлення свого порушеного права користування КТЗ (втрати товарної вартості, надалі - ВТВ).

Відповідно до п. 8.3. Методики вартість матеріального збитку визначається як сума вартості відновлювального ремонту з урахуванням значення коефіцієнта фізичного зносу складників КТЗ та величини втрати товарної вартості.

Пунктом 1 .6. Методики визначено, що величина втрати товарної вартості - це умовна величина зниження ринкової вартості КТЗ, відновленого за нормативними вимогами після пошкодження, порівняно з ринковою вартістю подібного непошкодженого КТЗ. Отже, за змістом указаних положень законодавства величина втрати товарної вартості входить до вартості матеріального збитку (реальних збитків).

Відновлювальний ремонт (або ремонт) - це комплекс операцій щодо відновлення справності або роботоздатності КТЗ чи його складників та відновлення їхніх ресурсів. Ремонт здійснюється методами відновлення чи заміни складових частин. Складова частина КТЗ (складник) - деталь, складова одиниця чи комплектувальний виріб, які відповідають вимогам конструкторської документації (п. 1.6 Методики).

Відповідно до ст. 29 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», у зв'язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов'язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством.

Відповідно до п. 32.7 ст. 32 Закону, страховик або МТСБУ не відшкодовує шкоду, пов'язану із втратою товарної вартості транспортного засобу.

Пунктом 8.6. Методики передбачено 2 випадки, коли у разі пошкодження КТЗ і відповідного ремонту виникає фізичний знос, яким характеризується величина втрати товарної вартості та який виникає у разі пошкодження КТЗ і відповідного ремонту: 1) унаслідок передчасного погіршення товарного (зовнішнього) вигляду; 2) унаслідок зниження міцності чи довговічності окремих елементів складових частин, захисних властивостей покриттів або застосування для ремонту складових частин, які були в ужитку чи в ремонті.

Враховуючи зміст викладеного, втрату товарної вартості можна визначити як зменшення вартості транспортного засобу, викликане передчасним погіршенням товарного (зовнішнього) вигляду автомобіля та (або) його експлуатаційних якостей у результаті зниження міцності чи довговічності окремих деталей, вузлів й агрегатів, з'єднань і захисних властивостей покриттів унаслідок ДТП і подальшого ремонту. Передчасні зміни геометричних параметрів, фізико-хімічних властивостей, конструктивних матеріалів і характеристик інших процесів транспортного засобу, які є результатом проведення окремих видів ремонтних робіт, призводять до погіршення зовнішнього (товарного) вигляду, функціональних та експлуатаційних характеристик і зниження безвідмовності й довговічності транспортного засобу. Втрата товарного (зовнішнього) вигляду транспортного засобу є однією з причин фізичного зносу (у разі пошкодження КТЗ і відповідного ремонту), яким характеризується величина втрати товарної вартості.

Пунктом 8.6.2. Методики визначено перелік випадків, коли величина втрати товарної вартості КТЗ не нараховується, зокрема, згідно з підпунктом "е" цього пункту величина втрати товарної вартості КТЗ не нараховується у разі заміни окремих складників, що не потребують фарбування та не погіршують зовнішній вигляд КТЗ (скло, фари, бампери, декоративні накладки, пневматичні шини, зовнішня і внутрішня фурнітура тощо).

Отже, нарахування втрати товарної вартості передбачено, коли провадиться ремонт окремих деталей, вузлів і агрегатів, а також у разі заміни деталей, що впливає на зовнішній вигляд й експлуатаційні якості транспортного засобу. Втрата товарної вартості не нараховується у разі заміни деталей, вузлів і агрегатів, що не потребують фарбування, за умови, що це не впливає на зовнішній вигляд й експлуатаційні якості автомобіля (заміна двигуна на новий, заміна фар, ліхтарів, стекол, шин, тощо). Якщо ж у разі заміни деталей, вузлів і агрегатів буде потрібне фарбування, то втрата товарної вартості нараховується за умови, що це впливає на зовнішній вигляд транспортного засобу.

Аналогічні висновки висловлені ВСУ в правовій позиції від 04.06.2014 року у справі № 6-49цс14.

Таким чином, сама по собі необхідність проведення ремонтних робіт не може безумовно свідчити про втрату автомобілем товарної вартості і бути підставою для її нарахування.

Враховуючи вищевикладене колегія суддів вважає, що судом першої інстанції оцінка наданого позивачем звіту від 22.11.2015 року проведена повно, обєктивно та неупереджено в сукупності з іншими наявними в справі доказами.

Таким чином, колегія суддів вважає хибними доводи апеляційної скарги про те, що суд першої інстанції, надаючи оцінку звіту незалежної оцінки розміру завданих збитків, який був наданий позивачем на підтвердження позовних вимог, фактично перейняв на себе функції експерта оцінювача та однобічно взяв до уваги визначений страховою компанією розмір збитків.

Також колегія суддів звертає увагу на те, що при здійсненні страховою компанією розрахунку суми матеріального збитку було враховано необхідність проведення робіт з фарбування та вартість робіт по фарбуванню враховуючи вартість лакофарбувальних матеріалів була врахована під час складання калькуляції (а.с.85).

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів вважає, що позивачем належними і допустимими доказами не доведено правомірність здійснення нарахування величини втрати товарної вартості автомобіля та те, що розмір матеріальних збитків є більшим ніж було визначено страховою компанією.

Окрім того, колегія суддів звертає увагу на те, що позивач був присутній під час огляду транспортного засобу представником страхової компанії, що знайшло своє відображення в акті огляду транспортного засобу від 09 листопада 2015 року (а.с.79-80).

Разом з тим, про проведення незалежної оцінки оцінювачем ОСОБА_4 позивач не повідомив страхову компанію, внаслідок чого представник страхової компанії не був залучений до участі під час проведення певних дій оцінювачем.

Так само, не заслуговують на увагу доводи позивача, викладені в апеляційній скарзі, про те, що він, ставлячи свій підпис на заяві про відшкодування страхової виплати від 09 листопада 2015 року, надав згоду на відшкодування в межах страхового ліміту, а не погодився із розміром страхової виплати.

Вказані доводи в повній мірі спростовуються відомостями в заяві від 09.11.2015 року, які були підписані позивачем. Так, ОСОБА_2 своїм підписом погодив те, що по калькуляції складеній спеціалістом Страховика у відповідності до вимог ст. 36.2. ЗУ «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», з розміром та способом визначення страхового відшкодування за розрахунком Страховика згоден (а.с.78).

Із встановлених у справі фактичних обставин вбачається, що 02 лютого 2016 року ОСОБА_2 звернувся до страхової компанії з проханням повідомити про причини та правові підстави щодо визначення розміру страхового відшкодування.

04 лютого 2016 року ПрАТ СК «Провідна» листом повідомила позивача про те, що рішення щодо розміру страхового відшкодування може бути переглянуто у випадку надання документів, що підтверджують вартість відновлювального робіт та факт їх оплати (а.с.17).

Під час розгляду справи в суді першої інстанції представником позивача надано до суду видаткову накладну від 09 лютого 2016 року щодо придбання позивачем запчастин.

Разом з тим, вказана накладна не представлялася позивачем до ПРАТ СК «Провідна» для можливого проведення відповідних перерахунків за умови, якщо вартість фактично придбаних запчастин перевищує розраховану страховою компанією. Страховою компанією позивачу не відмовлялося у проведенні даного перерахунку, проти чого не заперечував і сам представник позивача.

Таким чином, колегія суддів вважає, що як на момент подачі позову до суду, так і на момент ухвалення судом рішення, страхова компанія не приймала будь-якого рішення щодо відмови позивачу у перегляді рішення про визначення розміру матеріального збитку та сплаченого страхового відшкодування. Лист-відповідь страхової компанії від 04.02.2016 року свідчить про вчинення страховиком дій щодо можливого перегляду раніше прийнятого рішення за умови надання позивачем відповідних доказів, а тому не може вважатися прийнятим остаточним рішенням щодо даного питання.

Надаючи оцінку предявленим позовним вимогам про стягнення зі страхової компанії пені в звязку із пропуском здійснення страхового відшкодування, колегія суддів вважає, що підстави для нарахування пені відсутні, так як страховиком не було допущено прострочення виплати, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 36 вказаного Закону страховик (МТСБУ) протягом 15 днів з дня узгодження ним розміру страхового відшкодування з особою, яка має право на отримання відшкодування, за наявності документів, зазначених у статті 35 цього Закону, повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду, але не пізніш як через 90 днів з дня отримання заяви про страхове відшкодування зобов'язаний: у разі визнання ним вимог заявника обґрунтованими - прийняти рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) та виплатити його, у разі невизнання майнових вимог заявника або з підстав, визначених статтями 32 та/або 37 цього Закону, - прийняти вмотивоване рішення про відмову у здійсненні страхового відшкодування (регламентної виплати).

У разі якщо заява про здійснення страхового відшкодування чи інші документи, необхідні для прийняття рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати), подані з порушенням строку, встановленого цим Законом, строк прийняття рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) та його виплату збільшується на кількість днів такого прострочення.

Таким чином, при отриманні заяви на виплату страхового відшкодування від потерпілої особи страхова компанія на протязі 90 календарних днів повинна прийняти рішення про виплату страхового відшкодування або відмову у такій виплаті.

Даний строк обчислюється з дня отримання заяви про виплату страхового відшкодування. Він може бути продовжений на кількість днів з дня отримання страховою компанією всіх необхідних документів для прийняття рішення.

Відповідно до встановлених фактичних обставин у справі вбачається, що дорожньо-транспортна пригода сталася 06 листопада 2015 року. ОСОБА_2 звернувся із заявою про виплату страхового відшкодування 09 листопада 2015 року. До цієї заяви він додав деякі документи, а саме: паспорт, ідентифікаційний код, посвідчення водія, свідоцтво про реєстрацію ТЗ.

10 листопада 2015 року розпочався термін 90 календарних днів для прийняття рішення про виплату страхового відшкодування чи відмову у такому відшкодуванні. Вказаний строк повинен був закінчитися 08 лютого 2016 року.

Разом з тим, виконуючи норми Закону та з метою отримання всіх належних документів, зокрема довідки органу ДАІ про реєстрацію ДТП, яка вказана у заяві позивача про виплату страхового відшкодування та постанови про притягнення до адміністративної відповідальності винної особи у вказаній ДТП, які не були додані позивачем до своєї заяви про виплату страхового відшкодування, ПРАТ СК «Провідна» були направлені запити у відповідні державні установи.

01 грудня 2016 року ПРАТ «СК «Провідна» отримала копію постанови про притягнення ОСОБА_3 до адміністративної відповідальності. Дана постанова суду, яка підтверджує, що ОСОБА_3 є винною особою у вище вказаному ДТП та у звязку з чим у ПРАТ «СК «Провідна» виникає обовязок проведення виплату страхового відшкодування за Полісом страхування, була отримана через 22 дні з дня отримання від Позивача заяви про виплату страхового відшкодування, тобто, кінцевий термін (90 днів) для прийняття рішення про виплату страхового відшкодування - 08 лютого 2016 року повинен бути продовжений на 22 дні та відповідно закінчитися 01 березня 2016 року.

Рішення про виплату страхового відшкодування в сумі 31893,56 грн. (за мінусом франшизи 500 грн.) страховою компанією було прийнято 26 січня 2016 року. 27 січня 2016 року через систему «Приват Мані» ПрАТ КБ «Приватбанк» здійснена виплата страхового відшкодування ОСОБА_2

Враховуючи вищевикладене, висновки суду першої інстанції в цій частині позовних вимог є вірними та ґрунтуються на нормах закону, враховуючи встановлені фактичні обставини по справі.

Згідно Закону України «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» розмір страхового відшкодування підлягає зменшенню на суму франшизи, в разі її визначення договором страхування. Відповідно до ст. 1194 ЦК України, особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати для повного відшкодування завданої нею шкоди зобовязана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою.

Враховуючи дані норми закону, колегія суддів погоджується з висновками місцевого суду про необхідність стягнення суми франшизи в розмірі 500 грн. із винної особи відповідача ОСОБА_3

Розглянувши спір по суті, суд першої інстанції вірно відповідно до ст. 88 ЦПК України здійснив розподіл судових витрат, понесених сторонами, врахувавши при цьому розяснення постанови пленуму ВССУ № 10 від 17.10.2014 року «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах».

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів прийшла до висновку, що місцевий суд правильно встановив характер спірних правовідносин сторін у справі та застосував норми матеріального права, які регулюють ці правовідносини, вирішив спір з урахуванням конкретних обставин справи та наданих сторонами доказів. Висновки місцевого суду зроблені на підставі повного, всебічного та обєктивного дослідження наданих сторонами доказів, доводів та заперечень сторін, яким судом дана відповідна правова оцінка. Розгляд справи проведений з дотриманням принципузмагальності та диспозитивності. Оцінка доказів здійснена відповідно до норм ст. 212 ЦПК України.

Доводи апеляційної скарги не дають підстав для висновку про неправильне застосування місцевим судом норм матеріального і процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи.

За результатами апеляційного розгляду колегія суддів приходить до висновку, що при вирішенні спору по суті місцевим судом були вірно враховані та застосовані норми матеріального права, а також правильно встановлені фактичні обставини по справі та їм дано належну правову оцінку.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 315, 317 ЦПК України, колегія суддів, -

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Лубенського міськрайонного суду Полтавської області від 26 травня 2016 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом двадцяти днів шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий: (підпис) ОСОБА_1

Судді: (підпис) ОСОБА_6

(підпис) ОСОБА_5

Згідно з оригіналом:

Суддя Апеляційного суду

Полтавської області ОСОБА_1