Справа № 317/3758/16-ц
№/п 2/317/1403/2016
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 вересня 2016 року м. Запоріжжя

Запорізький районний суд Запорізької області у складі:

головуючого судді Гончаренко П.П.

при секретарі Ігнатченко Ю.О.

розглянувши в попередньому судовому засіданні в залі суду в м. Запоріжжя цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, про стягнення заборгованості, суд

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2, про стягнення заборгованості. Свої вимоги мотивує тим, що 30.11.2011 року між нею та відповідачем було укладено договір позики, у відповідності до якого вона передала відповідачу грошові кошти в розмірі 150000,00 (сто пятдесят тисяч) гривен до першої вимоги, що підтверджується розпискою від 30.11.2011 року. Грошові кошти були передані відповідачеві у момент підписання розписки. Також, згідно розписки від 30.11.2011 року, відповідач зазначила, що нерухоме майно у вигляді земельної ділянки площею 6,3300 га. цільове призначення для ведення товарного сільськогосподарського виробництва на території Запорізького району Запорізької області Сонячна сільська рада за межами населеного пункту, яка належить їй на праві власності на підставі Державного акту на право власності на земельну ділянку від 29.10.2010 року і є гарантом на випадок невиплати усієї суми боргу. Станом на 01.09.2016 року сума позики відповідачем не була повернута. Тому, зазначені обставини змусили позивача звернутися до суду з відповідним позовом та позивач просить суд стягнути звідповідача суму основного боргу у розмірі 150000,00 (сто пятдесят тисяч) гривен та три відсотки річних у розмірі 21710 гривен (двадцять одна тисяча сімсот десять гривен).

В судовому засіданні позивач позов підтримала та просила суд його задовольнити в повному обсязі.

В судове засідання відповідач надала суду заяву згідно до якої з позовом згодна повністю та підтверджує взяття нею у позивача суми займу, та не має заперечень, щоб земельна ділянка площею 6,3300 га. кадастровий номер :01:001:3012, та належить їй на праві власності перейшла у власність позивача, оскільки є гарантом на випадок невиплати усієї суми боргу.

Додатково у судовому засіданні пояснила, що в неї коштів повернути суму боргу позивачу не має, натомість вона зобовязується одразу після зняття мораторію щодо відчуження земель для ведення товарного сільськогосподарського виробництва передати у власність позивачу шляхом оформлення договору купівлі-продажу або іншого виду відчуження земельної ділянки площею 6,3300 га. цільове призначення для ведення товарного сільськогосподарського виробництва на території Запорізького району Запорізької області Сонячна сільська рада за межами населеного пункту, яка належить їй на праві власності на підставі Державного акту на право власності на земельну ділянку від 29.10.2010 року.

Дослідивши матеріали справи, суд встановив наступне.

Статтею 509 ЦК України передбачено, що зобовязанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобовязана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від відповідача виконання його обовязку. Зобовязання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Згідно ч. 2 п. 1 ст. 11 ЦК України, підставами виникнення цивільних прав та обовязків, зокрема, є договори та інші правочини.

Відповідно до ст. 1046 ЦК України, за договором позики, одна сторона передає у власність другій стороні грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобовязується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів, або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості.

Частиною 1 ст. 1049 ЦК України встановлено, що позичальник зобовязаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Згідно ч. 2 ст. 1047 ЦК України на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей.

Судом встановлено, що 30 листопада 2011 року між позивачем як позикодавцем, і відповідачем як позичальником, укладений договір позики шляхом написання боргової розписки, копія якої наявна в матеріалах справи.

Згідно з вимогами вказаного договору, відповідач отримав у борг від позивача грошові кошти у сумі 150000,00 (сто пятдесят тисяч) гривен до першої вимоги, натомість відповідач після звернення позивача та повернення суми боргу не виконала своє зобовязання внаслідок чого сума боргу до теперішнього часу є неповернутою.

Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання (неналежне виконання).

Статтею 526 ЦК України встановлено, що зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно ч. 1 ст. 1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобовязаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу.

Частиною 2 ст. 625 ЦК України передбачено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобовязання, на вимогу кредитора зобовязаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Відповідно до ч. 3 ст. 10, ст. 60 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх позовних вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір.

Згідно ч. 1 ст. 61 ЦПК України обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню.

Не є спірним та визнано сторонами, що відповідач взяла в борг у розмірі 150000,00 (сто пятдесят тисяч) гривен.

Перевіривши розрахунок позивача щодо стягуваних сум, суд дійшов висновку про його обґрунтованість, наявність правових підстав для стягнення з відповідача на користь позивача основної суми боргу у розмірі 150000,00 (сто пятдесят тисяч) гривен та 3 % річних за користування чужими коштами станом на день звернення до суду у розмірі 21710 гривен (двадцять одна тисяча сімсот десять гривен), що разом складає 171710,00 (сто сімдесят тисяч сімсот десять) гривен.

До того ж судом встановлено, що відповідач бере на себе зобовязання та зобовязується після зняття мораторію щодо відчуження земель для ведення товарного сільськогосподарського виробництва передати у власність позивачу шляхом оформлення договору купівлі-продажу або іншого виду відчуження земельної ділянки площею 6,3300 га цільове призначення для ведення товарного сільськогосподарського виробництва на території Запорізького району Запорізької області Сонячна сільська рада за межами населеного пункту, кадастровий номер :01:001:3012.

Виходячи з вищевикладеного, суд приймає визнання відповідачем позову та враховує, що нею не надано жодного належного та допустимого доказу на підтвердження факту повернення боргу у повному обсязі.

Керуючись ст.ст. 3, 10, 11, 15, 57-60, 214-215 ЦПК України, ст.ст. 15, 16, 525, 526, 530, 549-552, 611, 625, 1050 суд

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2, про стягнення заборгованості задовольнити у повному обсязі.

Стягнути зОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_1 суму основного боргу у розмірі 150000,00 (сто пятдесят тисяч) гривен та три відсотки річних у розмірі 21710 гривен (двадцять одна тисяча сімсот десять гривен), всього 171710,00 (сто сімдесят тисяч сімсот десять) гривен на користь ОСОБА_1.

Стягнути з ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_1 судовий збір у розмірі сумі 1717 гривен.

Рішення може бути оскаржене в апеляційний суд Запорізької області через суд першої інстанції в 10 денний строк з дня його проголошення. Особи які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя П.П. Гончаренко