АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРНІВЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 березня 2016 року м. Чернівці

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Чернівецької області у складі:

головуючого Височанської Н. К.

суддів: Лисака І.Н., Литвинюк І.М.

секретар: Вівчарик Н.В.

за участю: позивача ОСОБА_1, його представників ОСОБА_2, ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до комунального підприємства «Чернівецьке тролейбусне управління» про скасування наказу про накладення дисциплінарного стягнення та стягнення невиплаченої премії, за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Шевченківського районного суду м.Чернівці від 01 лютого 2016 року, -

В С Т А Н О В И Л А :

У листопаді 2015 року позивач звернувся до суду з позовом до відповідача комунального підприємства «Чернівецьке тролейбусне управління» про скасування наказу про накладення дисциплінарного стягнення та стягнення невиплаченої премії.

Посилався на те, що з 2005 року він працює водієм тролейбуса в КП «Чернівецьке тролейбусне управління». Наказом КП «Чернівецьке тролейбусне управління» №341 від 16 жовтня 2015 року йому було оголошено догану за порушення трудової дисципліни. Підставами для винесення догани стало те, що 19 вересня 2015 року він, перебуваючи за кермом тролейбуса №275, о 11 годині 30 хвилин на вул..П.Кільцевій, 9-В в м.Чернівці здійснив висадку пасажирів не на тролейбусній зупинці та не переконавшись про відсутність перешкод, розпочав рух, здійснивши при цьому наїзд на пішохода.

Вважає даний наказ незаконним, оскільки зазначені в наказі обставини є спотвореними. Справа про адміністративне правопорушення щодо нього закрита за відсутністю складу правопорушення.

№22ц-459/16 Головуючий у І інстанції Кирилюк Л.К.

Категорія 53 Суддя-доповідач Височанська Н.К.

Вважає, що оспорюваний наказ не містить обґрунтованих підстав, щоб стверджувати про вчинений ним дисциплінарний проступок.

Оскільки наказ про оголошення догани вважає незаконним, то з жовтня 2015 року йому не виплачують премію також незаконно.

З врахуванням уточнених позовних вимог просив визнати незаконним та скасувати наказ КП «Чернівецьке тролейбусне управління» №341 від 16 жовтня 2015 року про накладення на нього дисциплінарного стягнення у вигляді догани, зобов'язати начальника КП «Чернівецьке тролейбусне управління» донарахувати йому премію за жовтень, листопад та грудень 2015 року в розмірі 2586грн. 61коп., а також стягнути з відповідача на його користь судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 974грн. 40коп. та витрати на правову допомогу в розмірі 5200грн.

Рішенням Шевченківського районного суду м.Чернівці від 01 лютого 2016 року в задоволенні позову відмовлено.

На дане рішення суду ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції та постановити нове про задоволення позовних вимог. Посилається на порушення норм матеріального та процесуального права.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції та обставини справи в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню частково, а рішення суду - скасуванню з постановленням нового рішення про часткове задоволення позову. При цьому колегія суддів виходить з наступного.

Відмовляючи в задоволенні позову суд першої інстанції виходив із того, що ОСОБА_1 як водій тролейбуса КП «Чернівецьке тролейбусне управління» порушив накладені на нього трудові обов»язки, визначені службовою інструкцією водія, а тому наказ про накладення на нього дисциплінарного стягнення у вигляді догани є правомірним.

Проте погодитись з таким висновком суду не можна з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи, що наказом начальника КП «Чернівецьке тролейбусне управління» №341 від 16 жовтня 2015 року водієві тролейбуса служби руху комунального підприємства ОСОБА_1 за порушення трудової дисципліни оголошено догану.

Підставою для винесення догани стало те, що ОСОБА_1, 19 вересня 2015 року, перебуваючи за кермом тролейбуса №275 о 11 год. 30 хвилин по вул.П.Кільцевій, 9-В в м.Чернівці здійснив висадку пасажирів не на тролейбусній зупинці. Після висадки пасажирів поза межами тролейбусної зупинки не переконавшись про відсутність перешкод, здійснив наїзд на пішохода - жінку похилого віку, травмувавши її.

Позивач ОСОБА_1 з даним наказом не погоджувався, вважав, що він не порушував свої функціональні обов»язки.

Вважаючи доведеним факт порушення позивачем трудових обов»язків, суд першої інстанції як на доказ послався на покази допитаних в судовому засіданні свідків ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8

Проте, колегія суддів критично відноситься до показів названих свідків і вважає, що їх покази не підтверджують факт здійснення ОСОБА_1 правопорушень.

Так, допитаний в суді першої інстанції свідок ОСОБА_5 показав, що він працює начальником служби руху КП «Чернівецьке тролейбусне управління».

Допитаний в суді першої інстанції свідок ОСОБА_7 показав, що працює контролером безпеки руху КП «Чернівецьке тролейбусне управління».

Допитаний в суді першої інстанції свідок ОСОБА_8 показав, що працює начальником безпеки руху КП «Чернівецьке тролейбусне управління».

Отже, зазначені свідки є посадовими особами КП «Чернівецьке тролейбусне управління», вони не були присутніми безпосередньо при вчиненні позивачем правопорушень, які йому висувають, а приїхавши на виклик, нібито знають про правопорушення від свідків. Проте вказані посадові особи не зазначили прізвища свідків, від яких їм стало відомо про правопорушення, ці свідки не були допитані ні в суді першої інстанції, ні працівниками міліції, які виїхали на пригоду, ні під час розгляду справи про адміністративне правопорушення.

Допитаний в суді першої інстанції свідок ОСОБА_6 показав, що працює кондуктором в КП «Чернівецьке тролейбусне управління». 19 вересня 2015 року він працював разом з водієм ОСОБА_1 Не доїжджаючи до кінцевої тролейбусної зупинки по вул.Південно-Кільцевій м.Чернівці, тролейбус зупинився на червоний сигнал світлофора, а коли загорівся зелений сигнал і тролейбус почав рухатись, вони почули крик і зупинились. Вийшовши з тролейбуса, побачили жінку, яка впала.

Отже, даний свідок не підтвердив факту висадки пасажирів не на тролейбусній зупинці.

Під час розгляду справи в суді апеляційної інстанції, апеляційним судом були оглянуті матеріали перевірки по факту дорожньо-транспортної пригоди, яка мала місце 19.09.2015 року в м.Чернівці, по вул.Південно-Кільцевій (ЄО №12078 від 19.09.2015 року), складені працівниками міліції, які виїжджали на місце та матеріали справи про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1

У вказаних матеріалах відсутні пояснення та покази потерпілої ОСОБА_9, потерпіла не проходила обстеження на наявність тілесних пошкоджень, до суду при розгляді справи про адміністративне правопорушення не з»явилась, надіслала заяву, в якій зазначає, що претензій до ОСОБА_1 не має і просить його не притягати до адміністративної відповідальності.

Від будь-яких інших осіб (пасажирів тролейбуса, пішоходів) пояснення не відбирались, в якості свідків не допитувались.

Отже, в суді першої інстанції жоден свідок не був допитаний, який підтвердив би висадку пасажирів водієм тролейбуса ОСОБА_1 не на тролейбусній зупинці.

Що стосується факту наїзду на потерпілу ОСОБА_9, то справа про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 за ст.124 КУпАП закрита за відсутністю в діях ОСОБА_1 складу даного правопорушення. Із постанови Шевченківського районного суду м.Чернівці від 24 листопада 2015 року вбачається про відсутність ОСОБА_1 порушень щодо правил дорожнього руху та відсутність будь-яких доказів про вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення. Сама ж потерпіла ОСОБА_9 жодних пояснень не давала.

Таким чином, колегія суддів вважає, що КП «Чернівецьке тролейбусне управління» не довело належними та допустимими доказами факту вчинення ОСОБА_1 порушення функціональних обов»язків, які би стали підставою для застосування до нього адміністративного стягнення у вигляді догани.

З огляду на викладені обставини рішення суду першої інстанції з підстав п.п.2, 3 ст.309 ЦПК України підлягає скасуванню з постановленням нового рішення про задоволення позовних вимог в частині скасування наказу начальника КП «Чернівецьке тролейбусне управління» №341 від 16.10.2015 року про притягнення ОСОБА_1 до дисциплінарної відповідальності.

Як вбачається з тексту позовної заяви, що позивач також просить зобов»язати начальника КП «Чернівецьке тролейбусне управління» донарахувати йому премію за жовтень, листопад і грудень 2015 року.

Проте, колегія суддів вважає, що позов в цій частині не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Так, як вбачається з наказу начальника КП «Чернівецьке тролейбусне управління» №341 від 16.10.2015 року про накладення дисциплінарного стягнення, що пунктом 4 наказано головному бухгалтеру комунального підприємства до зняття дисциплінарного стягнення водію тролейбуса ОСОБА_1 заходи заохочення не застосовувати.

Відповідно до ч. 2 ст. 97 КЗпП України, форми і системи оплати праці, норми праці, розцінки, тарифні сітки, ставки, схеми посадових окладів, умови запровадження та розміри надбавок, доплат, премій, винагород та інших заохочувальних, компенсаційних і гарантійних виплат встановлюються підприємствами, установами, організаціями самостійно у колективному договорі з дотриманням норм і гарантій, передбачених законодавством, генеральною та галузевими (регіональними) угодами. Якщо колективний договір на підприємстві, в установі, організації не укладено, власник або уповноважений ним орган зобов'язаний погодити ці питання з виборним органом первинної профспілкової організації (профспілковим представником), що представляє інтереси більшості працівників, а у разі його відсутності - з іншим уповноваженим на представництво трудовим колективом органом.

У п. 8 постанови Пленуму Верховного Суду України від 24 грудня 1999 року № 13 «Про практику застосування судами законодавства про оплату праці» передбачено, що при вирішенні спорів про виплату премій, винагороди за підсумками роботи за рік чи за вислугу років, надбавок і доплат необхідно виходити з нормативно-правових актів, якими визначено умови та розмір цих виплат. Законодавство щодо виплати премії містить ряд бланкетних норм, якими відсилає до положень локальних актів, надаючи цим роботодавцю можливість вільного, на власний розсуд розпорядження своїм правом щодо виплати премії працівникам. Законодавство не зобов'язує роботодавців виплачувати премію, оскільки такі виплати здійснюються виключно на розсуд останнього з метою заохочення працівників до якісної та ефективної роботи.

Як було встановлено в суді апеляційної інстанції, що розмір премії водіїв є диференційованим, залежить від кількості відпрацьованих годин і оформляється окремим наказом по комунальному підприємству.

З огляду на викладені обставини, колегія суддів вважає, що преміювання працівників є виключним правом керівника в залежності від результатів роботи.

Відповідно до ст.88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено.

Як вбачається з матеріалів справи, що позивач при поданні позовної заяви сплатив судовий збір в розмірі 974,40 грн., а при поданні апеляційної скарги - 1071,84 грн.

Оскільки задоволена тільки позовна вимога немайнового характеру, то позивач при подачі позову повинен був сплатити 243,60 грн., за подачу апеляційної скарги 267,96 грн., що разом становить 511,56 грн.

Що стосується судових витрат на правову допомогу, то колегія суддів виходить з наступного.

З матеріалів справи вбачається, що 09.09.2015 року між ОСОБА_10, ОСОБА_3, як адвокатів з однієї сторони, та ОСОБА_1, як клієнтом з іншої сторони, було укладено договір про надання правової допомоги (а.с.27-28).

Відповідно до п.3 цього договору обсяг і вартість наданої правової допомоги за цим Договором визначається у відповідному розрахунку, який є невід»ємним додатком до Договору.

З розрахунку від 19.10.2015 року до Договору вбачається, що вартість правової допомоги становить 5200 грн., з яких консультація - 400 грн., адвокатський запит - 300 грн., збір, підготовка матеріалів та складання позовної заяви - 2000 грн., представництво інтересів в суді - 2500 грн. (а.с.86).

На підтвердження оплати правової допомоги позивачем надані квитанції (а.с.87-88).

Відповідно до ст. 1 Закону України від 20 грудня 2011 року «Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах» розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних справах, в яких така компенсація виплачується стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, іншою стороною, а в адміністративних справах суб'єктом владних повноважень, не може перевищувати 40 відсотків встановленої законом мінімальної заробітної плати у місячному розмірі за годину участі особи, яка надавала правову допомогу, у судовому засіданні, під час вчинення окремих процесуальних дій поза судовим засіданням та під час ознайомлення з матеріалами справи в суді, що визначається у відповідному судовому рішенні.

Склад та розмір витрат, пов'язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов'язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження).

У пп. 47, 48 постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 17 жовтня 2014 року № 10 «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» судам роз'яснено, що при стягненні витрат на правову допомогу слід враховувати, що особа, яка таку допомогу надавала, має бути адвокатом (ст. 6 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність») або іншим фахівцем у галузі права незалежно від того, чи така особа брала участь у справі на підставі довіреності, чи відповідного договору (статті 12, 46, 56 ЦПК України).

Розмір витрат на оплату правової допомоги визначається за домовленістю між стороною та особою, яка надає правову допомогу. Разом із тим граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу встановлений Законом України «Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах».

Підстави, межі та порядок відшкодування судових витрат на правову допомогу, надану в суді як адвокатом, так і іншим фахівцем у галузі права, регламентовано у п. 2 ч. 3 ст. 79, ст. ст. 84,88, 89 ЦПК України.

Витрати на правову допомогу, граничний розмір якої визначено відповідним законом, про що зазначено в п. 47 цієї постанови, стягуються не лише за участь у судовому засіданні при розгляді справи, а й у разі вчинення інших дій поза судовим засіданням, безпосередньо пов'язаних із наданням правової допомоги у конкретній справі (наприклад, складання позовної заяви, надання консультацій, переклад документів, копіювання документів).

Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені.

З журналів судових засідань вбачається, що адвокати приймали участь у судових засіданнях в загальному 4 години 8 хвилин.

Таким чином, 40 відсотків встановленої законом мінімальної заробітної плати за 4 години 8 хвилин становить 2250 грн.

2250 грн. (за участь у судових засіданнях) + 2700 грн. (збір, підготовка позовної заяви) = 4950 грн.

4950 грн. (правова допомога) + 511,56 грн. судовий збір = 5461,56 грн.

Отже, судові витрати, які підлягають стягненню з відповідача на користь позивача, становлять 5461,56 грн.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 309 ЦПК України, колегія суддів, -

В И Р І Ш И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Шевченківського районного суду м.Чернівці від 01 лютого 2016 року скасувати.

Позов ОСОБА_1 задовольнити частково.

Скасувати наказ комунального підприємства «Чернівецьке тролейбусне управління» №341 від 16 жовтня 2015 року про притягнення ОСОБА_1 до дисциплінарної відповідальності.

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Стягнути з комунального підприємства «Чернівецьке тролейбусне управління» на користь ОСОБА_1 судові витрати в розмірі 5461,56 грн.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення.

На рішення може бути подана касаційна скарга до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з моменту вступу його в законну силу.

Головуючий:

Судді: