Апеляційний суд Житомирської області
Справа №290/337/16-ц Головуючий у 1-й інст. Бабич С. В.
Категорія 39 Доповідач Миніч Т. І.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 серпня 2016 року Апеляційний суд Житомирської області у складі:

головуючого судді Миніч Т.І.

суддів: Трояновської Г.С.,

ОСОБА_1

секретаря

судового засідання ОСОБА_2

з участю сторін

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Житомирі апеляційну скаргу ОСОБА_3

на рішення Романівського районного суду Житомирської області від 16 червня 2016 року

у цивільній справі за позовом ОСОБА_3 до Булдичівської сільської ради Романівського району Житомирської області, ОСОБА_4 про визначення додаткового строку, достатнього для подання заяви про прийняття спадщини,

встановив:

У квітні 2016 року ОСОБА_3 звернувся до суду з позовом. Просив визначити йому додатковий строк, достатній для подання заяви про прийняття спадщини, в один місяць з дня набрання рішенням законної сили. В обґрунтування заявлених вимог позивач зазначав, що 05.06.2010 року померла його бабуся ОСОБА_5. Після її смерті відкрилася спадщина на земельну ділянку. Його батько і син померлої ОСОБА_6 помер 14.02.2008 року. До цього часу він вважав, що не має права на прийняття спадщини після смерті бабусі,але нещодавно сільська рада повідомила його про необхідність оформлення спадщини. Проте, він не може цього зробити через пропуск встановленого законом шестимісячного строку для прийняття спадщини.

Ухвалою Романівського районного суду від 07 червня 2016 року до участі у справі в якості другого відповідача залучено ОСОБА_4

Рішенням Романівського районного суду Житомирської області від 16 червня 2016 року у задоволенні позову відмовлено.

У поданій апеляційній скарзі ОСОБА_3, посилаючись на порушення судом норм процесуального права, просить зазначене рішення суду скасувати і ухвалити нове про задоволення його позову. На думку апелянта суд не дав належної оцінки доказам у справі щодо поважності причин пропуску ним строку на прийняття спадщини та щодо приховування сільською радою факту існування спадкового майна.

Розглянувши справу в межах доводів, викладених в апеляційній скарзі, суд вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, виходячи з наступного.

З матеріалів справи вбачається, що батько позивача ОСОБА_6 помер 14.02.2008 року. Бабуся позивача ОСОБА_5 померла 05.06.2010 року (а.с.8-12).

За життя ОСОБА_5 склала заповіт, згідно з яким жилий будинок по вул.Котовського,33 з господарськими будівлями, земельну ділянку, земельний пай вона заповідала своєму синові ОСОБА_6, а жилий будинок по вул.Котовського,35 з господарськими будівлями ОСОБА_7 (а.с.4 спадкової справи). В подальшому заповіт був скасований спадкодавцем, про що свідчить відмітка на ньому.

Відповідно до вимог ст.ст.1268,1269 ЦК України особами, що прийняли спадщину є спадкоємці, які постійно проживали разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, а також ті, хто подав заяву нотаріусу про прийняття спадщини протягом шести місяців з дня відкриття спадщини.

На час смерті ОСОБА_5 разом з нею проживала та була зареєстрована ОСОБА_4 (а.с.28).

Позивач, як спадкоємець за правом представлення, заяву до нотконтори про прийняття спадщини у встановлений строк не подав, у звязку з чим державним нотаріусом у листі від 22.03.2016 року повідомлено про неможливість оформлення свідоцтва про прийняття спадщини на майно померлої (а.с.13).

Вирішуючи спір, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку, що підстав для визначення позивачеві додаткового строку для прийняття спадщини немає.

При цьому судом враховано, що згідно з ч.3 ст.1272 ЦК за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини.

Обгрунтовуючи свої вимоги, позивач посилався на те, що він не вважав себе спадкоємцем майна після смерті ОСОБА_5, а також йому не було відомо про наявність спадкового майна.

Проте такі підстави не можуть бути визнані поважними.

Як зазначив Пленум Верховного Суду України у п.24 постанови №7 від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування», вирішуючи питання про визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов'язані з об'єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій.

Право на спадщину належить спадкоємцеві з моменту її відкриття й закон зобовязує спадкоємця, який постійно не проживав із спадкодавцем, у шестимісячний строк подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Правила ч.3 ст.1272 ЦК про надання додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини можуть бути застосовані, якщо: 1/ у спадкоємця були перешкоди для подання такої заяви; 2/ ці обставини визнані судом поважними. Якщо ж у спадкоємця перешкод не було, а він не скористався правом на прийняття спадщини через відсутність інформації про спадкову масу, то положення ч.3 ст.1272 ЦК України не застосовуються (правова позиція Верховного Суду України у справі № 6-85цс12 від 26.09.2012 року).

Як пояснив в суді сам позивач, йому було відомо про існування у спадкодавця двох будинків. Проте, саме на це спадкове майно він не претендував.

Тобто, сам позивач спростовує свої доводи про відсутність у нього інформації щодо наявності спадкового майна.

За наведених обставин суд першої інстанції, повно та всебічно дослідивши всі обставини справи, з урахуванням вимог ст.1272 ЦК України, правової позиції ВСУ та розяснень Пленуму ВСУ дійшов обґрунтованого висновку про недоведеність позивачем поважності причин пропуску строку на прийняття спадщини.

Доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують та на їх правильність не впливають.

Оскаржуване рішення постановлено з додержанням норм матеріального та процесуального права. Будь-яких процесуальних порушень, які б давали підстави для переоцінки доказів апеляційним судом не встановлено.

Керуючись ст.ст.209,303,304,307,308,313-315 ЦПК України, суд у х в а л и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 відхилити.

Рішення Романівського районного суду Житомирської області від 16 червня 2016 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, проте може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий: Судді: