№ 2/243/1916/2016
№ 243/3452/16-ц
Р І Ш Е Н Н Я

І м е н е м У к р а ї н и

(заочне)

27 травня 2016 року Слов'янський міськрайонний суд Донецької області в складі:

головуючого судді Чернишова Ю.В.

при секретарі Білоусові Д.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Словянська цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу, суд -

ВСТАНОВИВ:

До Слов'янського міськрайонного суду звернувся ОСОБА_1 з позовом до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу. Свої вимоги мотивував тим, що 05 грудня 1987 року він зареєстрував шлюб з відповідачкою ОСОБА_2( дошлюбне прізвище Белик) ОСОБА_3 шлюб для обох був першим. Від шлюбу неповнолітніх дітей не мають. Спору відносно розподілу сумісного майна не мають. Причинами розірвання шлюбу стали наступні обставини, а саме різні характери з відповідачкою, різні погляди на питання сімейного життя. В процесі подружнього життя кожен з них намагався поступитися своїми звичками, своїми принципами. Між ними виникали знову і знову розбіжності, які привели до відчуження один до одного . З квітня 2015 року вони припинили спільне проживання, більше подружніх стосунків не підтримували. Вважає що їх сім'я розпалася остаточно і не може бути відновлена. З ціх підстав просив шлюб з ОСОБА_2 розірвати.

У судовому засіданні ОСОБА_1 наполягав на задоволенні своїх вимог, надав пояснення ідентичні викладеним вимогам в позові.

У судове засідання відповідачка ОСОБА_2 не зявилася , повідомлялася належним чином про час та дату розгляду справи, про причини неявки суд не повідомила. З заявами про розгляд справи за її відсутності не зверталася.

У відповідності до ч.5 ст. 74 ЦПК України « У разі ненадання особами, які беруть участь у справі, інформації щодо їх адреси, судова повістка надсилається:

-юридичним особам та фізичним особам - підприємцям за адресою місцезнаходження ( місця проживання), що зазначена в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб- підприємців;

-фізичним особам, які не мають статусу підприємців за адресою їх місця проживання чи місця перебування, зареєстрованою у встановленому законом порядку».

Відповідно до ст. 77 ЦПК України сторони та інші особи, які беруть участь у справі, зобовязані повідомляти суд про зміну свого місця проживання ( перебування, знаходження) або місцезнаходження під час провадження справи.

Сторони та інші особи, які беруть участь у справі зобовязані повідомляти суд про причини неявки у судове засідання. У разі неповідомлення суду про причини неявки вважається, що сторони та інші особи, які беруть участь у справі, не з»явилися в судове засідання без поважних причин.

Відповідач повідомлений у встановленому порядку ( належним чином) про час і місце судового розгляду справи не використав наданого законом права на участь у судовому засіданні, тому суд, враховуючи згоду позивача вважає можливим відповідно до правил ч.1 ст. 224 ЦПК України вирішити справу на підставі наявних у ній доказів та ухвалити заочне рішення.

Суд, дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення позивача приходить до переконання, що позов підлягає задоволенню.

Так у ході судового засідання з вірогідністю було встановлено, що сторони були одружені з 05 грудня 1987 року про що свідчить свідоцтво про шлюб, видане відділом ЗАЦС Словянського виконкому , серії V- № 296166 ( а.с.3)Неповнолітніх дітей подружжя ОСОБА_2 не мають. На даний час шлюбні відносини фактично між ними припинені, проживають окремо з квітня 2015 року , спільного господарства не ведуть. При таких обставинах суд вважає, що подальше спільне життя і збереження шлюбних відносин суперечило б їх інтересам.

Відповідачка ОСОБА_2 в судове засідання не з'явилася тим самим не скористалася своїми процесуальними правами сторони в процесі і не надала належних доказів, які б спростовували доводи позивача.

В Постанові Пленуму Верховного суду України № 11 від 21 грудня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» зазначається, що при розгляді справ, які виникають у зв'язку з укладенням, припиненням шлюбу, а також з інших сімейних відносин, необхідно виходити з положень Конституції України, норм Сімейного кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Закону України «Про міжнародне приватне право» від 23 червня 2005 року, а також інших нормативно - правових актів, що регулюють сімейні відносини.

Згідно ч. 1 ст. 3 Сімейного кодексу України, сім'я є первинним та основним осередком суспільства.

Згідно зі ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст.16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім'ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання.

Згідно ст. 56 Сімейного кодексу України, кожна особа має право припинити свої шлюбні відносини.

Позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя (ст. 110 СК України). Оскільки позивач наполягає на розірванні шлюбу, то відповідно відмова в розірванні шлюбу буде примушенням до шлюбу та шлюбним відносинам, що є неприпустимим.

Проголошена Конституцією України охорона сім'ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей.

Відповідно до ч. 2 ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.

Таким чином у суду є усі підстави для задоволення позовних вимог та розірвання шлюбу між сторонами, так як подальше спільне життя подружжя та збереження сім'ї неможливе.

Крім цього, суд вважає за необхідне стягнути з відповідачки на користь позивача, судовий збір у сумі 551 грн.20 коп., оскільки відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України: стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати (а.с.1 )

На підставі викладеного, керуючись ст.110,112 СК України, ст.10, 58, 60, 209, 212, 213, 214, 215 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнити .

Шлюб зареєстрований 05 грудня 1987 року відділом записів актів цивільного стану Словянського виконкому , актовий запис № 1184 , між ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_1(дошлюбне прізвище Белик) ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2 - розірвати.

Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2 зареєстрованої у ІНФОРМАЦІЯ_3 , проживаючої ІНФОРМАЦІЯ_4 , ІПН НОМЕР_1 на користь ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, зареєстрованого та проживаючого : вул. Свердлова м. Словянськ , ІПН НОМЕР_2 судові витрати : по сплаті судового збору у розмірі 551,20 грн.

Рішення може бути оскаржене позивачем до апеляційного суду Донецької області через Слов'янський міськрайонний суд протягом десяти днів з дня його проголошення, а для осіб які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Роз'яснити, що відповідно до вимог ст. 228,229 ЦПК України, заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом 10 днів з дня отримання його копії.

Суддя Слов'янського міськрайонного суду

Донецької області ОСОБА_5