Справа № 132/3617/15-ц
Провадження № 2/132/114/16
РІШЕННЯ

Іменем України

11.03.2016 Калинівський районний суд Вінницької області в складі:

головуючого Павленко І. В.

за участю секретаря Жовтої С.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Калинівка справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за договорами позики,-

В С Т А Н О В И В:

Позивач в позові вказує, що між ним та відповідачем 29.02.2012 року та 19.07.2013 року було укладено договори позики грошей.

Згідно договору позики від 29.02.2012 року (надалі договір 1) відповідач отримав від нього суму грошових коштів у розмірі 1 000 000 (один мільйон ) грн. та зобов'язався повернути позику в строк до 01.01.2013 року.

Згідно договору позики від 19.07.2013 року (надалі договір 2) відповідач отримав від нього суму грошових коштів у розмірі 550 000 (п'ятсот п'ятдесят тисяч) грн. та зобов'язався повернути позику до 19.10.2013 року.

Крім того, згідно вищевказаних договорів у разі неповернення грошових коштів, позичальник зобов'язаний сплатити позикодавцю інфляційні та три проценти річних.

В свою чергу відповідач, у вказаний договором 1 та договором 2 строк позику не повернув, на вимогу позивача, щодо повернення позики не реагує, тому станом на 29.12.2015року заборгованість за договором 1 та договором 2, з урахуванням інфляційних та трьох процентів річних, становить 3570831,74 грн. Тому позивач звертається до суду з даним позовом.

Позивач в судове засідання не з'явився, однак від нього надійшла заява, в якій просить розгляд справи провести за його відсутності, позов підтримує у повному обсязі, не заперечує проти винесення заочного рішення.

Відповідач у судове засідання не з'явився, хоча про день, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, про що свідчить рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення, виплату поштового переказу, наявне в матеріалах справи.

За вказаних обставин суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України.

Вивчивши матеріали справи, оцінивши зібрані по справі докази в їх сукупності, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Так, в судовому засіданні встановлено, що згідно договору позики грошей від 29.02.2012 року (надалі договір 1) відповідач отримав від позивача суму грошових коштів у розмірі 1 000 000 (один мільйон ) грн. та зобов'язався повернути позику в строк до 01.01.2013 року, що підтверджується заявою ОСОБА_2 від 29.02.2012 року, засвідченою приватним нотаріусом Калинівського районного нотаріального округу Вінницької області Варламовим О.В. та зареєстрованою в реєстрі №266 .

Крім того, згідно договору позики грошей від 19.07.2013 року (надалі договір 2) відповідач отримав від позивача суму грошових коштів у розмірі 550 000 (п'ятсот п'ятдесят тисяч) грн. та зобов'язався повернути позику до 19.10.2013 року, що підтверджується заявою ОСОБА_2 від 19.07.2013 року, засвідченою приватним нотаріусом Калинівського районного нотаріального округу Вінницької області Варламовим О.В. та зареєстрованою в реєстрі №1075 .

Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту, або інших вимог, що звичайно ставляться.

Свої зобов'язання, передбачені договорами позики грошей 1 та 2 позивач виконав, а саме надав відповідачу грошові кошти у розмірі, встановленому договорами.

Відповідно до ч. 1 ст. 527 ЦК України, боржник зобов'язаний виконати свій обов'язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов'язання чи звичаїв ділового обороту.

Згідно із ст. 610 ЦК України, порушенням зобов'язання є його невиконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання.

У відповідності до вимог ч. 1ст. 612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

В даному випадку відповідач ОСОБА_2 не приступив до виконання зобов'язань та не виконав їх у строк, встановлений договорами позики грошей 1 та 2.

Відповідно до ч. 1 ст. 623 ЦК України боржник, який порушив зобов'язання, має відшкодувати кредиторові завдані цим збитки.

Згідно вимог ч. 1 ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості.

Частиною 2 ст. 1047 ЦК України встановлено, що на підтвердження укладення договору позики та його умов, може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості грошей.

Відповідно до вимог ч.1 ст. 1049 ЦК України, позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором.

У п. 18 постанови Пленуму ВССУ з розгляду цивільних і кримінальних справ N 5 від 30 березня 2012 року "Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин" роз'яснюється, що за змістом статті 552, частини другої статті 625 ЦК інфляційне нарахування на суму боргу за порушення боржником грошового зобов'язання, вираженого в національній валюті, та три проценти річних від простроченої суми полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за неправомірне користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові, тому суд має виходити з того, що ці кошти нараховуються незалежно від сплати ним неустойки (пені) за невиконання або неналежне виконання зобов'язання.

Відповідно до п. 5 договору позики грошей 1 від 29.02.2012 року у разі невиконання позичальником грошового зобов'язання в строк до 01.01.2013 року, позикодавець вправі пред'явити договір до стягнення в примусовому порядку. У разі примусового стягнення за даним договором позикодавець має право на одержання суми позики, що залишилась несплаченою, з урахуванням індексу інфляції за весь час прострочення, а також сплати трьох процентів річних від простроченої суми витрат, пов'язаних з примусовим виконанням, що відповідає положенням ст.625 ЦК України .

Тому, згідно умов договору позики грошей 1, розмір індексу інфляції за період з 01.01.2013 року по 01.12.2015 року становить: 100.5%(2013р.) х 124.9%(2014р) х 142.3%(2015р.) = 178.62 %., тому сума інфляційних становить: 786 200 грн. = (1 000 000 грн. х 178.62% = 1 786 200 грн. - 1 000 000 грн.) Три проценти річних становлять: 89 753.42 грн. = 1 000 000 грн. х 3% : 365 х 1092 (кількість днів просрочки з 01.01.2013р. по 28.12.2015р.) З урахуванням зазначеного загальна сума боргу за договором позики грошей 1, становить: 1 875 953.34 грн. - (1 000 000 + 786 200 + 89 753.42).

Відповідно до п.п.б п.3 договору позики грошей 2 від 19.07.2013 року повна сума позики, що підлягає поверненню, має відповідати еквівалентові суми 68750 доларів США за офіційним курсом Національного банку України, встановленим на день повернення грошей.

Таким чином станом на 29.12.2015 року сума основного боргу по договору позики грошей 2 становить 1 590 187.50 грн. = 68 750 доларів США х 23.13(офіційний курс гривні до дол. США станом на 28.12.2015 р.)

Відповідно до п. 5 договору позики грошей 2 від 19.07.2013 року у разі невиконання позичальником грошового зобов'язання в строк до 19.10.2013 року , позикодавець вправі пред'явити договір до стягнення в примусовому порядку. У разі примусового стягнення за даним договором позикодавець має право на одержання суми позики, що залишилась несплаченою, з урахуванням індексу інфляції за весь час прострочення, а також сплати трьох процентів річних від простроченої суми витрат, пов'язаних з примусовим виконанням, що відповідає положенням ст.625 ЦК України .

Так, три проценти річних за договором позики грошей 2 становлять: 104 690.97 грн. = 68 750 дол. США х 3% : 365 х 801(кількість днів просрочки з 19.10.2013р. по 28.12.2015р.) х 23.13 грн. (офіційний курс гривні до дол. США станом на 28.12.15 року). Тому загальна сума заборгованості за договором позики грошей 2 становить: 1 694 878.40 грн. = (1 590 187.50 + 104 690.97).

Враховуючи вищевикладене з відповідача на користь позивача підлягає стягненню загальна сума боргу за договором позики грошей 1 від 29.02.2012 року та за договором позики грошей 2 від 19.07.2013 року в розмірі 3570831.74 грн., з яких:

заборгованість за договором позики грошей від 29.02.2012 року - 1 875 953.34 грн.;

заборгованість за договором позики грошей від 29.02.2012 року19.07.2013 року - 1 694 878.40.

Згідно з ч.1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої постановлено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.

Відповідно до ст.79 ЦПК України до судових витрат, зокрема відносяться витрати по сплаті судового збору в розмірі 6090 грн., які позивач сплатив відповідно до чека 5231 від 29.12.2015 року.

На підставі викладеного, керуючись п.18 Постанови Пленуму ВССУ з розгляду цивільних і кримінальних справ N 5 від 30 березня 2012 року "Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин", ст.ст. 526,527, 610, 612, 623, 625, 1046, 1047, 1049 ЦК України, ст.ст.10, 60, 79, 88, 212-215, 224- 226 ЦПК України, суд -

В И Р І Ш И В:

Позов задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, ідентифікаційний номер НОМЕР_1, жителя АДРЕСА_1 на користь ОСОБА_1 загальну суму боргу за договорами позики грошей від 29.02.2012 року та 19.07.2013 року в розмірі 3570831.74 грн.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 витрати по сплаті судового збору в розмірі 6090 грн.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача поданою протягом десяти днів з дня отримання його копії.

СУДДЯ: