Справа № 739/687/16-ц
Провадження № 2/739/192/16
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(заочне)

"27" травня 2016 р. м. Новгород-Сіверський

Новгород-Сіверський районний суд Чернігівської області у складі:

головуючого - судді Чепурка В.В.,

за участі:

секретаря - Лукаш Н.Я.,

позивачки - ОСОБА_1,

представника позивачки - ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про розірвання шлюбу та стягнення аліментів,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 (далі - позивачка) звернулася до суду з позов до ОСОБА_3 (далі- відповідач) про розірвання шлюбу, укладеного ними 03 травня 2014 року, стягнення аліментів на утримання спільної дитини у розмірі ? частки від усіх виді доходів відповідача, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідно віку, щомісячно, починаючи з дня звернення до суду і до досягнення дитиною повноліття та аліментів на своє утримання у розмірі ? частки від доходів відповідача до досягнення дитиною трьох років.

Свої позовні вимоги мотивує тим, з середини 2015 року між нею та відповідачем почали виникати складні сімейні ситуаціії, які часто закінчувалися конфліктами. Через виниклі непорозуміння вони не проживають разом, фактично сімейні відносини вже не будуються на паритетних засадах, почуттях взаємної любові, поваги та взаємодопоги. Подальше збереження шлюбу суперечить її інтересам. Після розірвання шлюбу просить залишити їй прізвище «ОСОБА_1», а також залишити їхню спільну з відповідачем дитину проживати разом з нею.

У судовому засіданні позивачка свої позовні вимоги підтримала повністю та просила їх задовольнити з підстав, викладених у позовній заяві, пояснивши, що примирення між нею та відповідачем неможливе тому строк для примирення надавати не потрібно, на даний час вона не перебуває в стані вагітності, дітей віком до одного року у них з відповідачем на утриманні немає, приблизно три місяці вони проживають окремо, їхня спільна дитина проживає разом з нею. Після розірвання шлюбу просила залишити їй прізвище «ОСОБА_1», а їхню малолітню дитину залишити проживати з нею. Також вказала, що відповідач не надає допомоги на утримання дитини та на її утримання, але відповідно до закону зобов'язаний надавати допомогу, при цьому визнала, що відповідач не має роботи та постійних доходів. Проти розгляду справи без участі відповідача з постановленням заочного рішення не заперечувала.

Представник позивачки у судовому засіданні позовні вимоги підтримав та просив їх задовольнити повністю.

Відповідач у судове засідання не з'явився, хоча про час та місце судового розгляду був повідомлений належним чином, відповідно до частини п'ятої статті 74 Цивільного процесуального кодексу України. За таких обставин, враховуючи згоду позивачки, суд вважав за можливе здійснити розгляд справи з винесенням заочного рішення.

Заслухавши пояснення позивачки та її представника, дослідивши матеріали справи і наявні в них докази, суд приходить до наступних висновків.

Як встановлено, сторони перебувають у шлюбі, зареєстрованому 03 травня 2014 року виконавчим комітетом Святогорівської сільської ради Добропільського району Донецької області, актовий запис №2 (а.с. 5). Під час перебування у шлюбі ІНФОРМАЦІЯ_3 у них народилася донька - ОСОБА_4, що підтверджується її свідоцтвом про народження серії НОМЕР_1 від 23 жовтня 2014 року (а.с. 6). На час розгляду справи позивачка не перебуває в стані вагітності, на утриманні позивачки та відповідача немає дітей віком до одного року. З пояснень позивачки вбачається, що у неї з відповідачем під час спільного проживання постійно виникають конфлікти, їхні сімейні відносини не будуються на паритетних засадах, на почуттях взаємної любові, поваги та взаємодопомоги, на даний час вони спільним побутом не пов'язані, проживають окремо, їхні шлюбні стосунки фактично припинилися, примирення між ними неможливе.

Частиною третьою статті 56 Сімейного кодексу України (далі - СК України) передбачено, що кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини.

Відповідно до частини третьої статті 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду.

Згідно з частиною другою статті 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.

Встановлені судом обставини життя позивачки та відповідача свідчать, що між сторонами шлюбні стосунки фактично припинились і перебування їх у шлюбі носить формальний характер, примирення між подружжям не можливе і збереження шлюбу буде суперечити інтересам позивачки.

За таких обставин суд приходить до висновку, що шлюб, укладений між позивачкою та відповідачем, необхідно розірвати, відповідно позов в цій частині підлягає задоволенню.

Після розірвання шлюбу, враховуючи думку позивачки, останній слід залишити прізвище, отримане після реєстрації шлюбу - "ОСОБА_1".

Оскільки дитина позивачки та відповідача на час розгляду справи судом згідно довідки виконавчого комітету Печенюгівської сільської ради Новгород-Сіверського району Чернігівської області від 06 квітня 2016 року проживає з позивачкою, яка піклується про неї та займається її вихованням, при цьому відповідач проживає окремо (а.с. 7), суд, керуючись положеннями статті 161 СК України, вважає за необхідне залишити проживати дану дитину разом з позивачкою.

Стосовно позовної вимоги про стягнення аліментів на утримання дитини суд виходить з наступного.

Відповідно до статті 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Згідно з частиною другою статті 181 СК України за домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь в її утриманні у грошовій і (або) натуральній формі. Частиною третьою статті 181 СК України передбачено можливість стягнення за рішенням суду коштів на утримання дитини (аліментів).

Відповідно до роз'яснень, що містяться у пункті 17 постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 15 травня 2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківська, материнства та стягнення аліментів» за відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину той із них, з ким вона проживає, вправі звернутися до суду з відповідним позовом.

Оскільки відповідач на даний час проживає окремо від позивачки та своєї дитини і домовленість між ним та позивачкою про сплату аліментів на утримання дитини відсутня, суд приходить до висновку, що з відповідача на користь позивачки необхідно стягнути аліменти на утримання їхньої дитини - ОСОБА_4

Відповідно до частини третьої статті 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі.

Згідно статті 182 СК України при визначенні розміру аліментів, суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають значення.

Вирішуючи питання про спосіб стягнення та розмір аліментів, які підлягають стягненню з відповідача на користь позивачки, суд враховує, що відповідач не має постійне місце роботи і відповідно постійного доходу, однак позивачка наполягає на стягення аліментів саме в частці від його доходів. Також суд враховує відсутність відомостей про наявність на утриманні відповідача інших осіб та відомостей про наявність у відповідача чи у їхньої спільної з позивачкою дитини захворювань, що потребували б додаткових витрат. Відповідно з відповідача на користь позивачки необхідно стягнути аліменти у розмірі ? частки від усіх видів його заробітку (доходу), але не менше ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, щомісячно, до досягнення дитиною повноліття. Отже, позов в цій частині також підлягає задоволенню.

При цьому, на підставі частини першої статті 191 СК України, стягнення аліментів необхідно присудити від дня пред'явлення позову, тобто з 22 квітня 2016 року.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 367 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць.

Оскільки з відповідача на користь позивачки підлягають стягненню аліменти на утримання їхньої дитини, суд вважає за необхідне допустити негайне виконання рішення в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць, за період з 22 квітня 2016 року до 21 травня 2016 року.

Стосовно позовної вимоги про стягнення з відповідача на користь позивачки аліментів на її утримання у розмірі ? частки від доходів відповідача до досягнення їхньою дитиною трьох років суд враховує наступне.

Так, відповідно до частини другої статті 84 СК України дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитин до досягнення дитиною трьох років.

При цьому частиною четвертою статті 84 СК України визначено, що право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того, чи вона працює, та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу.

У судовому засіданні з'ясовано та визнано позивачкою, що відповідач не має доходів і ніде офіційно не працює, будь-яких доказів на підтвердження того, що він має змогу надавати матеріальну допомогу позивачці, яка є його дружиною, суду не надано, відоповідно підстави для стягнення з відповідача на користь позивачки аліментів на її утримання до досягнення їхньою дитиною трьох років відсутні. Отже, в задоволенні даної позовної вимоги необхідно відмовити.

На підставі частини першої статті 88 ЦПК України з відповідача на користь позивачки підлягають стягненню понесені нею судові витрати за подання позовної заяви в частині позовних вимог про розірвання шлюбу, у розмірі 551 грн. 20 коп.

Вирішуючи питання про стягнення судового збору за розгляд позовних вимог про стягнення аліментів, суд враховує, що відповідно до пункту 3 частини першої статті 5 Закону України «Про судовий збір» №3674-VI від 08 липня 2011 року позивачі звільняються від сплати судового збору за подання позовів про стягнення аліментів.

Відповідно до частини першої статті 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.

Враховуючи те, що позов у частині стягнення аліментів на утримання дитини підлягають задоленню повністю, а в частині стягнення аліментів на утримання позивачки задоволенню не підлягають, з відповідача на користь держави, відповідно до підпункту 1 пункту 1 частини другої статті 4 Закону України «Про судовий збір», необхідно стягнути судовий збір пропорційної до задоволеної частини позовних вимог у розмірі 275 грн. 60 коп. (551 грн. 20 коп. / 2).

На підставі викладеного, керуючись статтями 84, 105, 110-113, 161, 180-184, 191Сімейного кодексу України, статтями 2, 10, 11, 60, 74, 80, 88, 209, 212-215, 218, 224-226, 294, 367 Цивільного процесуального кодексу України, суд

В И Р I Ш И В:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про розірвання шлюбу та стягнення аліментів - задовольнити частково.

Шлюб ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, та ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2, зареєстрований 03 травня 2014 року виконавчим комітетом Святогорівської селищної ради Добропільського району Донецької області, актовий запис №2 - розірвати.

Після розірвання шлюбу позивачці ОСОБА_1 залишити прізвище - "ОСОБА_1".

Малолітню дитину позивачки та відповідача - ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_3, після розірвання шлюбу залишити проживати з позивачкою ОСОБА_1.

Стягнути з ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, на користь ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2, аліменти на утримання їхньої дитини - ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_3, у розмірі 1/4 (однієї четвертої) частки від усіх видів його заробітку (доходу), але не менше, ніж 30 (тридцять) відсотків прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, щомісячно, починаючи з 22 квітня 2016 року і до досягнення дитиною повноліття.

У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Допустити негайне виконання рішення суду в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць, за період з 22 квітня 2016 року до 21 травня 2016 року.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 понесені нею судові витрати у розмірі 551 (п'ятсот п'ятдесят одна) гривня 20 копійок.

Стягнути з ОСОБА_5 в дохід держави судовий збір у розмірі 275 (двісті сімдесят п'ять) гривень 60 копійок.

Заочне рішення може бути переглянуте Новгород-Сіверським районним судом Чернігівської області за письмовою заявою відповідача, яка може бути подана ним до Новгород-Сіверського районного суду Чернігівської області протягом десяти днів з дня отримання копії заочного рішення. У випадку залишення ухвалою суду заяви про перегляд заочного рішення без задоволення, воно може бути оскаржене відповідачем у загальному порядку в десятиденний строк з дня винесення судом відповідної ухвали.

Особи, які брали участь у справі, можуть оскаржити заочне рішення до Апеляційного суду Чернігівської області через Новгород-Сіверський районний суд Чернігівської області шляхом подання в десятиденний строк з дня проголошення заочного рішення апеляційної скарги. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення заочного рішення, можуть подати апеляційну скаргу до Апеляційного суду Чернігівської області через Новгород-Сіверський районний суд Чернігівської області протягом десяти днів з дня отримання копії заочного рішення.

Суддя В.В. Чепурко