Номер провадження: 22-ц/785/2287/16
Головуючий у першій інстанції Жигулін С. М.
Доповідач Парапан В. Ф.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03.03.2016 року м. Одеса

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Одеської області в складі:

Головуючого: судді Парапана В.Ф.

Суддів: Панасенкова В.О., Драгомерецького М.М.

За участю секретаря Колмакова В.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою приватного акціонерного товариства «Українське Дунайське пароплавство» на заочне рішення Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 08 грудня 2016 року у справі за позовом приватного акціонерного товариства «Українське Дунайське пароплавство» до ОСОБА_2 про стягнення суми, -

в с т а н о в и л а:

У лютому 2014р. приватне акціонерне товариство «Українське Дунайське пароплавство» (далі-ПрАТ «УДП») звернулось до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення нанесеного матеріального збитку у розмірі 295,38 грн.

Зазначало, що 27.02.2014р. комісією суперінтендантів технічної служби ПрАТ «УДП» встановлено демонтаж розеток з вимикачами та шматками силових кабелів енергозабезпечення рефконтейнерів у кількості 32 одиниці на судах зчали теплохода «Валеріан Зорін».

Згідно даних технічної служби ПрАТ «УДП» загальна вартість демонтованого майна складає 3 840,00 грн.

За фактом зникнення майна ПрАТ «УДП» було проведено службове розслідування за результатами якого було видано наказ №25л від 26.03.2014р. про притягнення до матеріальної відповідальності винних осіб. Вказаним наказом усім членам екіпажу т/х «Валеріан Зорин», а саме: капітану ОСОБА_3, старшому помічнику ОСОБА_4, другому помічнику капітана ОСОБА_5, старшому механіку ОСОБА_6, другому механіку ОСОБА_7, боцману ОСОБА_8, матросам ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_11, ОСОБА_12, ОСОБА_13, ОСОБА_14 та ОСОБА_2 було запропоновано добровільно, протягом семи днів, внести солідарно до каси ПрАТ «УДП» суму нанесеного збитку у розмірі 3 840,00 грн., кожному по 295 грн.

Проте ці кошти відповідач не сплатив.

У своїй роботі усі члени екіпажу користуються статутом служби на суднах Міністерства морського флоту СРСР, затверджений наказом ММФ №6 від 09.01.1976р., (далі-Статут).

Відповідно до ст. ст. 32, 33 Статуту екіпаж судна складається з капітана, інших осіб командного складу та суднової команди.

Так, у період з 25.02.2014р. відповідач обіймав посаду матроса т/х «Валериан Зорин», тобто він належить до суднової команди.

Зникнення майна пароплавства було виявлено 27.02.2014р., тобто під час роботи ОСОБА_2 на посаді матроса т/х «Валериан Зорин».

Відповідно до п. 2 приміток до штатного розкладу т/х «Валериан Зорин» на період відстою з липня 2013р. на судновий екіпаж покладаються обов'язки по обслуговуванню зчалу відстійних морських суден: т/х «Валериан Зорин», т/х «Николай Савицький», т/х «Георгий Агафонов».

Відповідно до ст. 392 Статуту вахтова служба (вахта) на судах є особливим видом виконання службових обов'язків, які вимагають підвищеної уваги і безперервної присутності на посту або робочому місті. Члени суднового екіпажу, що знаходяться на вахті, іменуються вахтовими.

На судах, виведених з експлуатації, порядок несення вахтової служби встановлюється судновласником. Вахтова служба повинна забезпечувати управління судном, його безпеку, живучість, виробничу діяльність і контроль за відвідуванням судна сторонніми особами.

Відповідальність за належне несення вахти покладається на осіб, які несуть вахту.

Як вбачається з матеріалів службового розслідування ОСОБА_2 недбало відносився до своїх обов'язків по організації служби, адже під час його роботи зникло суднове майно, однак факт зникнення майна не було повідомлено судновласника.

Посилаючись на ці обставини, позивач з підстав, передбачених ст. 130 КЗпП України просив про задоволення позову.

Заочним рішенням суду від 08.12.2015р. у позові відмовлено.

У апеляційній скарзі ПрАТ «УДП» просить рішення суду скасувати та ухвалити у справі нове рішення про задоволення позову, посилаючись на неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи та неправильне застосування норм матеріального права.

Учасники цивільного процесу в судове засідання апеляційної інстанції не з'явились, про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином. Колегія суддів ухвалила розглядати справу за відсутності нез'явившихся осіб на підставі ст. 305 ЦПК України.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи й обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляція задоволенню не підлягає, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 303 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Судом установлено, що наказом № 25л від 26.03.2014р. на відповідача у колі інших осіб покладено відповідальність внести солідарно до каси приватного акціонерного товариства «Українське Дунайське пароплавство» вартість демонтованого майна 3840 грн. по 295,38 грн. кожний.

Підставою для видачі вказаного наказу є складений комісією суперінтендантів технічної служби приватного акціонерного товариства «Українське Дунайське пароплавство» 27.02.2014р. акт про встановлення демонтажу розеток з вимикачами та силовими кабелями енергозабезпечення рефконтейнерів у кількості 32 одиниць на судах зчалу теплохода «Валеріан Зорін».

Наказом №25л від 26.03.2014р. датою зникнення розеток з вимикачами та силовими кабелями енергозабезпечення рефконтейнерів визначено липень 2013р.

Випискою з наказу за №29 від 24.02.2014р. відповідач призначений на посаду матроса теплохода «Валеріан Зорін».

Разом із тим, до матеріалів справи не долучені докази, які підтверджують прийом відповідачем вказаного майна.

У відповідності до вимог ст. 392 Статуту відповідальність за організацію вахтенної служби покладається на капітана судна, а безпосереднє керівництво організацією вахтенної служби на старшого помічника капітана і старшого механіка.

Розпорядженням ПрАТ «УДП» за № кп/95 від 19.03.2013р. капітану теплохода «Валеріан Зорін» належало прийняти та забезпечувати зберігання судів та облаштування на судах зчалу. Матеріальні цінності передбачено передати в опечатаних приміщеннях з наявністю непошкоджених контрольних пломб. У разі встановлення порушення цілісності пломб належало провести контрольну перевірку по опису, а представнику КРО виконати повторне опломбування приміщень спільно з представником ОБО. Виконання вказаних обов'язків покладено на посадових осіб ПрАТ «УДП».

Відповідач знаходився на вахті в якості матроса, який у відповідності до вимог ст. 288 Статуту безпосередньо підкоряється боцману та на нього не покладається обов'язок щодо експлуатації того майна, за відсутність якого наказом № 25л від 26.03.2014р. на відповідача у колі інших осіб покладено відповідальність.

Окрім того, наявною доповідною запискою від 11.03.2014р. про повідомлення з боку матросів ще в липні 2013р. командному складу про відсутність розеток з вимикачами та силовими кабелями енергозабезпечення рефконтейнерів у кількості 32 одиниць на судах зчалу теплохода «Валеріан Зорін» підтверджена вказана обставина і вона не спростована в судовому засіданні.

За вказаних обставин суд визнає доведеною ту обставину, що відсутність розеток з вимикачами та силовими кабелями енергозабезпечення рефконтейнерів у кількості 32 одиниць на судах зчалу теплохода «Валеріан Зорін» була наявна ще до знаходження відповідача на вахті, відповідач не несе відповідальність за експлуатацію вказаного облаштування, у свою чергу про відсутність облаштування було сповіщено командний склад, що у свою чергу є підставою для відмови у задоволені позовних вимог.

Колегія суддів погоджується з цими висновками суду, оскільки вони відповідають вимогам закону та дійсним обставинам справи.

Статтею 130 КЗпП України передбачені загальні підстави і умови матеріальної відповідальності працівників.

Так, у ч. 2 ст. 130 КЗпП України зазначено, що при покладанні матеріальної відповідальності права і законні інтереси працівників гарантуються шляхом встановлення відповідальності тільки за пряму дійсну шкоду, лише в межах і порядку, передбачених законодавством, і за умови, коли така шкода заподіяна підприємству, установі, організації винними протиправними діями (бездіяльністю) працівника.

Відповідно до ст. 130 КЗпП України за шкоду, заподіяну підприємству, установі, організації при виконанні трудових обов'язків, працівники, з вини яких заподіяно шкоду, несуть матеріальну відповідальність у розмірі прямої дійсної шкоди, але не більше свого середнього місячного заробітку.

Указані норми матеріального права і постанова Пленуму Верховного Суду України № 14 від 29. 12. 1992р. «Про судову практику в справах про відшкодування шкоди, заподіяної підприємствам, установам, організаціям їх працівниками» визначають, що шкода, заподіяна підприємству, установі, організації при виконанні трудових обов'язків, працівниками, відшкодовується у разі встановлення відповідальності тільки за пряму дійсну шкоду та вини працівника у заподіянні цієї шкоди.

Колегія суддів знаходить безпідставними посилання апелянта, що вина відповідача у заподіянні шкоди полягає у недбалому виконанні ним своїх службових обов'язків щодо неповідомлення судновласника про виявлену ним відсутність суднового майна.

Під прямою дійсною шкодою, зокрема, слід розуміти втрату, погіршення або знищення цінності майна працівником.

У даному випадку, як можна дійти висновку, пряма дійсна шкода позивачу завдана невстановленими особами, які здійснили незаконний демонтаж розеток з вимикачами та шматками силових кабелів енергозабезпечення рефконтейнерів у кількості 32 одиниць на судах зчали теплохода «Валеріан Зорін», а тому вини ОСОБА_2 у заподіянні цієї шкоди у зв'язку з недбалим виконанням ним своїх службових обов'язків щодо неповідомлення (приховування) судновласника про факт зникнення майна, немає.

Крім того, з матеріалів справи убачається, що факт демонтажу майна мав місце ще у липні 2013р, а відповідач виконував обов'язки матроса з лютого 2014р.

Колегія суддів зазначає, що норми трудового законодавства України не передбачають солідарної відповідальності працівників за заподіяну ними шкоду підприємству, установі, організації.

З урахуванням наведеного, суд першої інстанції дійшов до правильного висновку про безпідставність, необґрунтованість позовних вимог, а тому у задоволенні позовних вимог обґрунтовано відмовив.

Відповідно до ст. 308 ЦПК України, суд апеляційної інстанції відхиляє апеляційну скаргу, якщо визнає, що суд першої інстанції постановив рішення з додержанням вимог матеріального і процесуального права. Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Судом першої інстанції правильно досліджені і оцінені обставини по справі, надані сторонами докази, доводи апеляційної скарги суттєвими не являються і не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального чи процесуального права, які призвели або могли призвести до неправильного вирішення справи.

За таких обставин підстав для зміни або скасування судового рішення колегія суддів не вбачає.

Відповідно, апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

На підставі наведеного та керуючись ст. ст. 303, 307, 308, 313-315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів,-

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу приватного акціонерного товариства «Українське Дунайське пароплавство» відхилити.

Заочне рішення Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 08 грудня 2016 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення, однак може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили до суду касаційної інстанції.

Судді апеляційного суду Одеської області В.Ф.Парапан

М.М.Драгомерецький

В.О.Панасенков