АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРНІВЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 вересня 2016 року м. Чернівці

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Чернівецької області у складі:

головуючого Литвинюк І. М.

суддів: Владичана А.І., Перепелюк І.Б.

секретар: Чебуришкіна Н.Ю.

за участю: представника позивача ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовомОСОБА_2 до Публічного акціонерного товариства «Банк «Фінанси та Кредит» про стягнення суми банківського вкладу, за апеляційною скаргою Публічного акціонерного товариства «Банк «Фінанси та Кредит» на рішення Шевченківського районного суду м. Чернівці від 13 травня 2016 року, -

встановила:

В листопаді 2015 року ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» про стягнення суми банківського вкладу.

В обґрунтування позовних вимог посилався на те, що 24 вересня 2013 року між ним та ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» укладено договір-заяву № 6928/6-13 про банківський строковий вклад «Класік», відповідно до умов якого він передав банку кошти в сумі 60 000 грн., згідно квитанції № 5 від 24 вересня 2013 року, на строк 6 місяців - з 24 вересня 2013 року по 24 березня 2014 року із нарахуванням та виплатою процентів зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 17,5 % річних. В подальшому договір пролонговано до 25 вересня 2014 року.

На вимогу позивача від 25 вересня 2014 року відповідач зобов'язаний був повернути суму вкладу разом з сумою нарахованих процентів. Проте, вказані кошти відповідачем перераховані не були.

Зазначав, що після віднесення відповідача до категорії

____________________________________________________________________

22ц-984/2016 р. Головуючий у 1нстанції ОСОБА_3

Категорія 27 доповідач Савчук М.В.

неплатоспроможних банків і введення в ньому тимчасової адміністрації йому було виплачено 4 778,07 грн. за видатковим касовим ордером в порядку виплати Фондом гарантування вкладів коштів вкладникам за договорами.

Просив стягнути з відповідача 112 180,34 грн. грошових коштів, з яких 60000,00 грн. - сума депозитного вкладу, 15 991,76 грн. - неотриманні проценти за фактичну кількість днів користування вкладом; 34 428,00 грн. - втрати від інфляції; 1 760,55 грн. - 3 % річних.

Рішенням Шевченківського районного суду м. Чернівці від 13 травня 2016 року позов задоволено частково.

Стягнуто з ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» на користь ОСОБА_2 суму банківського вкладу по договору № 6928/6-13 про банківський строковий вклад (депозит) «Класік» від 24 березня 2013 року в розмірі 111 604 грн. 79 коп., з яких сума основного боргу складає 60 000 грн., сума не отриманих процентів складає 15 991 грн. 70 коп., сума втрат від інфляції складає 33 803 грн., сума 3% річних складає 1810 грн.

Стягнуто з ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» на користь ОСОБА_2 судові витрати по оплаті судового збору в сумі 487 грн. 20 коп.

В решті позовних вимог відмовлено.

В апеляційній скарзі ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким в задоволенні позову відмовити.

Посилається на порушення норм матеріального та процесуального права.

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді, пояснення осіб, які беруть участь у справі, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, а рішення суду - скасуванню з ухваленням нового рішення про відмову в задоволенні позову, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим.

Згідно з вимогами ст. 214 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються ; 2) чи є інші фактичні дані (пропущення строку позовної давності тощо), які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Зазначеним нормам рішення суду першої інстанції не відповідає.

Задовольняючи позов про стягнення суми банківського вкладу, суд першої інстанції виходив з того, що позов є обґрунтованим, обставини справи підтверджуються дослідженими в судовому засіданні доказами.

Однак, з таким висновком суду першої інстанції не може погодитись колегія суддів апеляційного суду.

У справі встановлено, що 24 вересня 2013 року між ОСОБА_2 та відповідачем ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» укладено договір-заяву № 6928/6-13 про банківський строковий вклад «Класік», відповідно до якого позивач передав банку кошти в сумі 60 000 грн., згідно квитанції № 5 від 24 вересня 2013 року, на строк 6 місяців з 24 вересня 2013 року по 24 березня 2014 року, із нарахуванням та виплатою процентів зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 17,5 % річних у порядку та на умовах, визначених у цьому договорі-заяві та в Основних умовах залучення банківських вкладів фізичних осіб та обслуговування вкладних рахунків у ПАТ «Банк «Фінанси та кредит» (далі - Основні умови), що затверджені згідно з внутрішніми процедурами банку та розміщені для ознайомлення на інформаційних стендах у приміщеннях установ банку та оприлюднені на офіційному сайті банку.

Згідно з п. 2 договору-заяви за час користування коштами вкладу протягом строку, визначеного п. 1 договору, банк нараховує і виплачує вкладникові проценти за ставкою 17,5 % річних.

Відповідно до п. 6 договору-заяви після закінчення строку, визначеного п. 1 цього договору-заяви, вклад повертається вкладникові у порядку, строки та на умовах, передбачених п. 5.2 Основних умов, які згідно з п. 9 договору-заяви складають договір банківського вкладу та є його невід'ємними частинами (а.с. 13).

Відповідно до п. 5.2 Основних умов у випадку закінчення строку розміщення строкового вкладу, визначеного у договорі-заяві, та умовами якого передбачена можливість продовження строку розміщення строкового вкладу після закінчення строку розміщення строкового вкладу, визначеного у договорі-заяві, вкладник у випадку його бажання не продовжувати подальше розміщення вкладу, отримати кошти з строкового вкладного рахунку шляхом видачі готівкою або перерахування на його власний поточний/картковий або інший вкладний рахунок, а дію договору припинити, зобовязаний надати банку письмову вимогу не пізніше дати закінчення строку строкового вкладу (а. с. 59).

Після спливу 6 місяців ОСОБА_2 не звернувся з вимогою про повернення вкладу, що призвело до автоматичної пролонгації договору на 6 місяців з 25 березня 2014 року до 25 вересня 2014 року за ставкою 17,5 % річних.

25 вересня 2014 року позивач звернувся до ПАТ «Банк «Фінанси та кредит» з заявою про виплату депозитних коштів (а.с. 15).

Після віднесення ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» до категорії неплатоспроможних банків і введення в ньому тимчасової адміністрації ОСОБА_2 було виплачено 4 778,07 грн. за видатковим касовим ордером від 23 листопада 2015 року в порядку виплати Фондом гарантування вкладів коштів вкладникам за договорами, строк дії яких закінчився до 01 листопада 2015 року включно, відповідно до Звіту по рахункам депозитних угод станом на 17 вересня 2015 року. Решту коштів та відсотки йому не були виплачені.

Згідно розрахунку заборгованості за вкладом заборгованість ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» за договором № 6928/6-13 про банківський строковий вклад «Класік» становить 60 000 грн. - сума вкладу, 15 991,70 грн. - не отримані проценти за фактичну кількість днів користування вкладом.

Рішенням виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб від 17 вересня 2015 року № 171 розпочато процедуру виведення ПАТ «Банк «Фінанси та кредит» з ринку шляхом запровадження у ньому тимчасової адміністрації, а відповідно до постанови Правління Національного банку України від 17 вересня 2015 року № 612 вказаний банк віднесено до категорії неплатоспроможних.

Згідно з п. 16 ст. 2 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» тимчасова адміністрація - це процедура виведення банку з ринку, що запроваджується Фондом стосовно неплатоспроможного банку в порядку, встановленому цим Законом.

Відповідно до п. 6 ст. 2 цього Закону ліквідація банку - це процедура припинення банку як юридичної особи відповідно до законодавства. Отже, у спорах, пов'язаних з виконанням банком, у якому введена тимчасова адміністрація та/або запроваджена процедура ліквідації, своїх зобов'язань перед його кредиторами, норми Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» є спеціальними, і цей Закон є пріоритетним відносно інших законодавчих актів України у таких правовідносинах.

Статтею 36 вказаного Закону врегульовано наслідки запровадження тимчасової адміністрації.

Зокрема, згідно з п. п. 1, 2 ч. 5 ст. 36 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» під час тимчасової адміністрації не здійснюється задоволення вимог вкладників та інших кредиторів банку, примусове стягнення коштів та майна банку, звернення стягнення на майно банку, накладення арешту на кошти та майно банку.

Відповідно до ч. 2 ст. 46 цього Закону з дня призначення уповноваженої особи Фонду банківська діяльність завершується закінченням технологічного циклу конкретних операцій у разі, якщо це сприятиме збереженню чи збільшений ліквідаційної маси.

На момент подачі позову та ухвалення рішення судом першої інстанції (13 травня 2016 року) у банку вже було введено тимчасову адміністрацію, під час дії якої вимоги вкладників та інших кредиторів банку не задовольняються, і стягнення коштів у будь-який інший спосіб, аніж це передбачено Законом України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», є неможливим.

Саме таку правову позицію висловив Верховний Суд України у правовій позиції, викладеній у постанові від 20 січня 2016 року у справі № 6-2001цс15.

Враховуючи вищенаведене, рішення суду першої інстанції про стягнення суми банківського вкладу слід скасувати та ухвалити нове рішення про відмову в задоволенні позову.

Керуючись ст.ст. 303, 304, 307, 309 ЦПК України, колегія суддів

В И Р І Ш И Л А:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Банк «Фінанси та Кредит» задовольнити.

Рішення Шевченківського районного суду м. Чернівці від 13 травня 2016 року скасувати.

У задоволенні позову ОСОБА_2 до Публічного акціонерного товариства «Банк «Фінанси та Кредит» про стягнення суми банківського вкладу відмовити.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення, але може бути оскаржене до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий:

Судді: