Справа № 346/3973/15-ц
Провадження № 22-ц/779/632/2016
Головуючий у 1 інстанції П'ятковський В. І.
Суддя-доповідач Максюта І.О.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 березня 2016 року м. Івано-Франківськ

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду Івано-Франківської області в складі:

головуючого Максюти І.О.,

суддів: Горблянського Я.Д., Матківського Р.Й.,

секретаря Капущак С.В.,

з участю: представника апелянта ОСОБА_2, представника відповідачів ОСОБА_3 та ОСОБА_4 - ОСОБА_5,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_6 до ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9 про усунення перешкод у здійсненні права власності шляхом припинення зловживання правом за апеляційною скаргою представника ОСОБА_6 - ОСОБА_2 на рішення Коломийського міськрайонного суду від 01 лютого 2016 року,

в с т а н о в и л а :

В серпні 2015 року ОСОБА_6 звернувся з позовом до ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9 про усунення перешкод у здійсненні права власності шляхом припинення зловживання правом. Позов мотивував тим, що він є власником квартири АДРЕСА_1 і має намір, в частині будинку, яка знаходиться у спільному користуванні із іншими жильцями будинку, встановити склянну перегородку. В зв'язку із чим письмово звернувся до співвласників вказаного будинку для отримання їхньої згоди на проведення реконструкції та отримав відмову. Просив суд зобов'язати відповідачів припинити протиправне зловживання правом спільної власності та не перешкоджати у проведенні робіт по реконструкції приміщень спільного користування будинку (коридору «Д» та туалету «А» згідно експлікації внутрішніх площ), що знаходиться по АДРЕСА_1.

Рішенням Коломийського міськрайонного суду від 01 лютого 2016 року в задоволенні позову відмовлено.

Не погодившись з даним рішенням представник ОСОБА_6 - ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу, в якій зазначає, що рішення ухвалено з порушенням норм матеріального права.

Апелянт не погоджується з висновком суду про те, що проведення реконструкції приміщень загального користування, яка включає в себе знесення існуючих дверей між терасою «Д» та коридором «Б» і встановлення скляної перегородки з скляними дверима по лінії зовнішньої стіни тераси без згоди співласників будинку порушить їх законні права та інтереси.

Апелянт зазначив, що перебудова приміщень спільного користування (тераси та коридору) з метою покращення умов їх експлуатації з встановленням скляної перегородки по зовнішній лінії будинку необхідна позивачу для здійснення своїх конституційних прав на власність та на житло. Право відповідачів на володіння, користування та розпорядження цими приміщеннями не порушується, оскільки їм буде забезпечено безперешкодний доступ до цих приміщень на умовах, що не вдірізняються від існуючих на даний момент. Позивач пов'язує відсутність згоди відповідачів на реконструкцію приміщень з тим, що між ним та відповідачами тривалий час існує спір щодо користування земельною ділянкою, призначеною для будівництва та обслуговування будинковолодіння.

На думку апелянта, встановлення такої обставини судом як відсутність доказів на підтвердження переважного права на проведення реконструкції приміщень спільної власності, не було предметом доказування в цій справі, оскільки позов стосується колізії прав спільної власності, а встановлювати слід було не переважність прав осіб, кожне з яких є рівним, а факт здійснення свого права на шкоду інтересам громадянина, доводи щодо якого судом не досліджувались.

Просив рішення суду скасувати та увалити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги.

Вислухавши представника апелянта та представника відповідачів ОСОБА_3 та ОСОБА_4, суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів апеляційного суду вважає її такою, що не підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав.

В ч. 1 статті 303 ЦПК України зазначено, що під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Судом встановлено, що ОСОБА_6 є власником квартири АДРЕСА_1, що підтверджується копією свідоцтва про право на спадщину за заповітом серія ААР № 867304 (а.с. 6) та копією технічного паспорта на квартиру, де вказано, що загальна площа квартири складає 29,3 кв.м., вартість якої становить 2 354 грн. (а.с. 10-11).

Співвласниками даного будинку також являються відповідачі: ОСОБА_3 якому згідно витягу про державну реєстрацію прав від 01 листопада 2010 року за № 27842284, належить квартира під № 1 та ОСОБА_4, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9, яким у відповідності до свідоцтва про право власності на житло від 07 червня 1994 року за НОМЕР_1, на праві спільної сумісної власності належить квартира за № 3.

Згідно експлікації внутрішніх площ до плану житлового будинку в спільному користуванні власників квартир даного житлового будинку знаходяться коридор (тераса) «Д», сходова клітка «С» та туалет «А», загальною площею 20,5 кв.м.

Позивач на площі зазначених допоміжних приміщень бажає встановити скляну перегородку зі скляними дверима по зовнішній стіні тераси із знесенням існуючих дверей між терасою «Д» та коридором «Б», посилаючись на ст. 152 Житлового кодексу України, якою встановлено, що виконання власниками робіт з переобладнання та перепланування жилого будинку і жилого приміщення приватного житлового фонду, які не передбачають втручання в несучі конструкції та/або інженерні системи загального користування, не потребує отримання документів, що дають право на їх виконання.

Позивач письмово звертався до інших співвласників для отримання їхньої згоди на встановлення перегородки з видачею їм ключів від встановлених дверей, однак отримав відмову (а.с. 13-16).

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з вимог ч. 2 ст. 14 ЦК України та п. 1 ч. 1 ст. 6 Закону України «Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку», дійшов висновку, що оскільки власники квартир № 1 та № 3 не дають свою згоду на проведення позивачем реконструкції приміщень загального користування, яка включає в себе знесення існуючих дверей між терасою «Д» та коридором «Б», встановлення скляної перегородки з скляними дверима по лінії зовнішньої стіни тераси, то вчинення таких дій без їх згоди порушить їх законні права та інтереси.

З такими висновками суду першої інстанції погоджується колегія суддів, оскільки судом у відповідності до вимог ст.ст. 212, 213 ЦПК України були повно і всебічно дослідженні обставини справи та дана належна оцінка доказам, на які сторони посилалися в суді першої інстанції. Суд правильно визначив юридичну природу спірних правовідносин і закон, який їх регулює.

Згідно п. 4.3. рішення Конституційного Суду України від 02 березня 2004 року у справі № 1-2/2004 зазначено, що відповідно до Конституції України всі суб'єкти права власності рівні перед законом. У багатоквартирних будинках, де не всі квартири приватизовані чи приватизовані повністю, власник (власники) неприватизованих квартир (їх правонаступники) і власники приватизованих квартир багатоквартирного будинку є рівноправними співвласниками допоміжних приміщень. Вони є рівними у праві володіти, користуватися і розпоряджатися допоміжними приміщеннями. Ніхто з власників квартир не має пріоритетного права користуватися та розпоряджатися цими приміщеннями, в тому числі і з питань улаштування мансард, надбудови поверхів і ін.

За наслідками розгляду цього питання Конституційний Суд України вирішив, що питання щодо згоди співвласників допоміжних приміщень на надбудову поверхів, улаштування мансард у багатоквартирних будинках, на вчинення інших дій стосовно допоміжних приміщень (оренда тощо) вирішується відповідно до законів України, які визначають правовий режим власності (п.1.3 резолютивної частини рішення).

Відповідно до ст. 19 Закону України «Про об'єднання співвласників багатоквартирного будинку» спільне майно власників квартир складається з неподільного та загального майна. Неподільне майно перебуває у їх спільній сумісній власності і не підлягає відчуженню, загальне майно у спільній частковій власності. Відповідно до цього Закону співвласники допоміжних приміщень мають право розпоряджатися ним в межах, встановлених зазначеним Законом та цивільним законодавством.

Таким чином, суд дійшов вірного висновку про те, що питання щодо згоди власників квартир співвласників допоміжних приміщень багатоквартирного будинку на надбудову поверхів, улаштування мансард і ін. з використанням при цьому конструктивних елементів будинку, як і на вчинення інших дій стосовно допоміжних приміщень (оренда тощо), має вирішуватися відповідно до Цивільного кодексу України та законів України, які регулюють питання власності.

Частиною 2 ст. 382 ЦК України передбачено, що власникам квартири у дво- або багатоквартирному житловому будинку належать на праві спільної сумісної власності приміщення загального користування, опорні конструкції будинку, механічне, сантехнічне та інше обладнання за межами або всередині квартири, яке обслуговує більше однієї квартири, а також споруди, будівлі, які призначені для забезпечення потреб усіх власників квартир, а також власників нежитлових приміщень, які розташовані у житловому будинку.

За змістом ч.ч. 1, 2 та 3 ст. 319 та ч. 1 ст. 369 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. При здійсненні своїх прав та виконанні обов'язків власник зобов'язаний додержуватися моральних засад суспільства. Усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення своїх прав. Співвласники майна, що є у спільній сумісній власності, володіють і користуються ним спільно, якщо інше не встановлено домовленістю між ними.

Згідно з ст. 5 Закону України «Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку» спільне майно багатоквартирного будинку є спільною сумісною власністю співвласників.

Пунктом 6 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку» визначено, що під спільним майном багатоквартирного будинку слід розуміти приміщення загального користування (у тому числі допоміжні), несучі, огороджувальні та несуче-огороджувальні конструкції будинку, механічне, електричне, сантехнічне та інше обладнання всередині або за межами будинку, яке обслуговує більше одного житлового або нежитлового приміщення, а також будівлі і споруди, які призначені для задоволення потреб співвласників багатоквартирного будинку та розташовані на прибудинковій території, а також права на земельну ділянку, на якій розташовані багатоквартирний будинок і належні до нього будівлі та споруди і його прибудинкова територія.

В силу п. 1 ч. 1 та ч. 2 ст. 6 Закону України «Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку» співвласники мають право вільно користуватися спільним майном багатоквартирного будинку з урахуванням умов та обмежень, встановлених законом або рішенням співвласників. Реалізація співвласником своїх прав не може порушувати права інших співвласників.

Частиною 2 ст. 14 ЦК України визначено, що особа не може бути примушена до дій, вчинення яких не є обов'язком для неї.

Відповідно до ст. ст. 2, 10 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» і п. 1 ст. 46 Конвенції рішення Європейського суду з прав людини є обов'язковими для виконання.

За положеннями ст. 1 Протоколу кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном.

Колегія суддів зауважує, що здійснення реконструкції місць загального користування без згоди усіх співвласників становитиме втручання в право ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9 на володіння своєю власністю і суперечитиме як положенням національного законодавства, так і міжнародним правовим нормам, які ратифіковані Україною.

Отже, суд першої інстанції дійшов вірного висновку про те, що оскільки власники квартир № 1 та № 3 не дають свою згоду на проведення позивачем реконструкції приміщень загального користування, яка включає в себе знесення існуючих дверей між терасою «Д» та коридором «Б», встановлення скляної перегородки з скляними дверима по лінії зовнішньої стіни тераси, то вчинення таких дій без їх згоди порушить їх законні права та інтереси.

Доводи апелянта про те, що суд не застосував норми ч. 2 і 3 ст. 13 та ч. 4 і 5 ст. 319 ЦК України, які підлягали застосуванню до даних правовідносин, не заслуговують на увагу, оскільки на багатоквартирний житловий будинок, співвласниками якого є сторони, виготовлена відповідна технічна документація, технічним характеристикам якої відповідають приміщення будинку, у тому числі і місця загального користування. Відповідачі, заперечуючи проти реконструкції, мають наміри зберегти будинок у стані, який відповідає його технічним характеристикам. Реконструкція місць загального користування, проведення якої вимагає позивач, передбачає проведення будівельних робіт в цілях зміни існуючих технічних показників об'єкту. Ненадання згоди на реконструкцію місць загального користування у будинку апелянту не завдає шкоди, оскільки йде мова, власне, про реконструкцію, тобто зміну конфігурації об'єкта. Щодо здійснення ремонту місць загального користування, який полягає у відновленні техніко-економічних показників об'єкта, відповідно до технічної документації, питання позивачем не ставиться.

Таким чином, доводи, викладені у апеляційній скарзі, не спростовують правильних висновків суду першої інстанції.

Приймаючи до уваги викладене, колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції в даній справі ухвалено з дотриманням норм матеріального і процесуального права і підстави для його скасування відсутні.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 307, 308, 315-317 ЦПК України, колегія суддів,-

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_6 - ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Коломийського міськрайонного суду від 01 лютого 2016 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку у двадцятиденний строк до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Судді: І.О. Максюта

Я.Д. Горблянський

Р.Й. Матківський