З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
03 серпня 2016 року Жовтневий районний суд міста Маріуполя Донецької області у складі головуючого судді Томіліна О.М., при секретарі Максимовій А.Ю., розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Маріуполі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за договором позики,
Позивач ОСОБА_1 та представник позивач ОСОБА_3 надали заяви про розгляд справи за їх відсутності, позовні вимоги підтримали в повному обсязі, наполягали на їх задоволенні.
Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не з'явився з невідомих суду причин, про час розгляду справи повідомлений своєчасно та належним чином у встановленому законом порядку, у зв'язку з чим, суд ухвалив розглядати справу заочно у порядку ст. 224 ЦПК України.
Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов ОСОБА_1 підлягає задоволенню з наступних підстав.
Відповідно до ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.
Судом встановлено, що 12 листопада 2012 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 було укладено договір позики, згідно з пунктом 1 якого Позикодавець передає у власність Позичальникові грошові кошти у сумі 2600,00 гривень, а Позичальник зобов'язується повернути Позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) в строк та на умовах, передбачених цим договором.
Згідно зі статтею 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.
Відповідно до статті 1047 ЦК України договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей.
Позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором (частина перша стаття 1049 ЦК України).
Відповідно до положень ч. 3 ст. 10, ст. 60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі.
Не з'явившись у судове засідання та не скориставшись своїм процесуальним правом надання доводів або заперечень проти позову, відповідач ОСОБА_2 тим самим не оспорив позовні вимоги позивача щодо неповернення суми позики та існування вказаної заборгованості перед ним. Відповідач не надав суду належні та допустимі докази, які свідчили би про належне та своєчасне виконання ним грошових зобов'язань за договором позики та своєчасного повернення суми отриманих коштів.
Згідно із ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 530 ЦК України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).
Відповідно до статті 599 Цивільного кодексу України зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.
Згідно зі ст.ст.610 та 611 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання. У разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема - сплата неустойки у виді штрафу або пені.
Відповідно до пункту 12 Договору позики від 12.11.2012 року при неповерненні позичальником суми позики своєчасно (тобто до 12.05.2013 року), позикодавець в праві буде пред'явити цей Договір до стягнення в строки і у порядку , передбаченими чинним законодавством України, та вимагати при цьому повернення йому частини позики, що залишилась несплаченою, з урахуванням індексу інфляції за весь час прострочення, а також сплати штрафу п'яти відсотків від простроченої суми та пені 0,5 відсотка від несвоєчасно сплаченої суми за кожен день прострочки.
Згідно з п. 5 ч. 2 статті 16 ЦК України одним із способів захисту цивільних прав та інтересів може бути примусове виконання обов'язку в натурі.
Згідно із ст. 1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно до ст. 625 ЦК України.
За змістом ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.
Договором позики від 12.11.2012 року не встановлено розмір процентів, тому стягненню з боржника належить сума боргу з урахуванням 3% річних, передбачених ст.. 625 ЦК України, сума інфляційних втрат, сума штрафу, передбачена п. 12 договору позики в розмірі 5% від простроченої суми.
Позивач не просить стягнути з відповідача пеню в розмірі 0,5% за кожний день прострочення, що передбачено договором, оскільки її розмір буде значно перевищувати суму, передану в позику.
Згідно з ч. 1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до ЦПК України , в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.
Отже, за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань договором або законом можуть бути передбачені сплата 3% річних від простроченої суми та якщо це встановлено договором, інший розмір процентів.
Відповідач не виконав перед позивачем зобов'язання повернути позику в порядку та в строки, встановлені договором.
Також з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати на оплату судового збору в сумі 551,20 гривень.
Керуючись ст. 10, 11, 59, 60, 84, 88, 215, 224- 226 ЦПК України, ст. ст. 526, 625, 1046, 1047, 1050, 1049 ЦК України, суд
Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за договором позикизадовольнити.
Стягнути зі ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, ІПН НОМЕР_1, на користь ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2, ІПН НОМЕР_2, витрати на сплату судового збору в розмірі 551 (п'ятсот п'ятдесят одна) гривня 20 копійок.
Заочне рішення може бути переглянуто Жовтневим районним судом міста Маріуполя Донецької області за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом десяти днів з дня отримання його копії .
На рішення може бути подана апеляція в Апеляційний суд Донецької області через Жовтневий районний суд міста Маріуполя Донецької області протягом десяти днів з дня його проголошення.
Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.
Суддя О.М. Томілін