Справа № 138/2975/15-ц
Провадження №:2/138/50/16
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23.05.2016 м.Могилів-Подільський

Могилів-Подільський міськрайонний суд Вінницької області, в складі:

головуючої судді Жикевич Т.Б.,

з участю секретаря Алєксєєвої І.Д.,

позивача ОСОБА_1,

представника позивача ОСОБА_2,

представника відповідача ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Могилів-Подільського міськрайонного суду Вінницької області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Державного вищого навчального закладу «Могилів-Подільський монтажно-економічний коледж» про визнання частково незаконним та скасування наказу про педагогічне навантаження, визнання права та зобов'язання до вчинення дій,

ВСТАНОВИЛА:

Позивач звернувся до суду із вказаною вище позовною заявою, яка з урахуванням заяви про зміну підстав позову мотивована тим, зокрема, що наказом №86 від 02.08.1978 по Могилів-Подільському монтажному технікуму (нова назва Державний вищий навчальний заклад «Могилів-Подільський монтажно-економічний коледж») його було прийнято на роботу викладачем історії з 16.08.1978. В подальшому його посада була перейменована на викладача суспільних дисциплін. При прийнятті на роботу йому було гарантовано оклад (ставка заробітної плати) за 720 годин на навчальний рік. Таке ж право закріплено в статуті навчального закладу затвердженому в 2008 році. Разом з тим, 02.09.2015 роботодавець порушив право позивача та змінив його умови праці зменшивши його педагогічне навантаження до 424 годин на 2015-2016 навчальний рік, не зважаючи на те, що в кінці попереднього навчального року та перед початком канікул йому було розпреділено раніше гарантовані 720 годин на 2015-2016 навчальний рік. Більш того, такі зміни не були погоджені із профспілковим комітетом навчального закладу, членом якого є позивач.

Вказані обставини стали підставою для звернення до суду із позовом, в якому позивач просить суд: визнати незаконним та скасувати вказаний вище наказ №193 від 02.09.2015; визнати за ним право на педагогічне (навчальне) навантаження не нижче ставки заробітної плати викладача суспільних дисциплін з розрахунку не нижче 720 годин на навчальний рік з дня укладення трудового договору, з 16.08.1978; зобовязати відповідача забезпечити його з 01.09.2015 на весь час дії трудового договору педагогічним (навчальним) навантаженням не нижче ставки заробітної плати викладача суспільних дисциплін з розрахунку 720 годин за навчальний рік; зобовязати відповідача здійснити перерахунок та виплату йому заробітної плати у поточному навчальному році з розрахунку не нижче ставки заробітної плати викладача суспільних дисциплін 720 годин за навчальний рік.

В судовому засіданні позивач та його представник позовні вимоги підтримали та просили суд позов задовольнити.

Представники відповідача в судовому засіданні позов не визнали з підстав зазначених в наданих суду письмових запереченнях та просили в задоволенні позову відмовити.

Заперечення відповідача мотивовані тим, зокрема, що зменшення навантаження позивача, як викладача суспільних дисциплін відбулось внаслідок ряду обставин, а саме недостатньої кількості студентів, те що у даного викладача найнижча успішність та багато студентів в яких є академічна заборгованість. Такі дії викладача підривають авторитет навчального закладу, що тягне за собою також зменшення студентів.

Розглянувши позов, з врахуванням заяви про зміну підстави позову, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності суд, прийшов до переконання в тому, що позов підлягає частковому задоволенню, з таких підстав.

Відповідно до стаття 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, а згідно ст. 60 цього Кодексу кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

В ході вирішення спору суд встановив, що наказом №86 від 02.08.1978 ОСОБА_1 було прийнято на роботу в якості викладача історії в Могилів-Подільський монтажний технікум, який в подальшому змінив назву на Державний вищий навчальний заклад «Могилів-Подільський монтажно-економічний коледж» (а.с.7). Дані обставини підтверджуються також копіями трудової книжки позивача та особовою карткою №13, які містяться в матеріалах цивільної справи (а.с. 121-125).

Разом з тим, в наказі про прийняття на роботу позивача не було обумовлено про жодні умови його роботи, в тому числі про педагогічне навантаження та кількість робочих годин на навчальний рік.

Суду надано декілька наказів про визначення педагогічного навантаження на окремі навчальні роки по зазначеному вище навчальному закладу.

Так, в матеріалах справи міститься наказ по Могилів-Подільському монтажному технікуму від 20.09.1978 про призначення планового навантаження викладачів на 1978-1979 навчальний рік, в тому числі ОСОБА_1 було призначено педагогічне навантаження у розмірі 1020 годин (а.с.156). Також наказ №186 від 29.08.2014 по ДВНЗ «Могилів-Подільський монтажно-економічний коледж», яким зокрема, ОСОБА_1, як викладачу на 2014-2015 навчальний рік було розподілено педагогічне навантаження в розмірі 753 годин (157-159).

Суд вважає, що обставини вказані в зазначених вище наказах не є тими обставинами, які б могли стати підставою для задоволення позову, оскільки такі накази мають видаватись навчальними закладами на кожен навчальний рік і регулюють відносини між роботодавцем та працівником лише на період вказаний у них.

При вирішенні спору суд зважає на те, що згідно ч.7 ст. 27 Закону України «Про вищу освіту» вищий навчальний заклад діє на підставі власного статуту.

Так, відповідно до п.3.5.3 статуту ДВНЗ «Могилів-Подільський монтажно-економічний коледж» прийнятого 14.04.2008 загальними зборами трудового колективу, зі змінами (далі - Статут), зокрема, навчальне навантаження працівника встановлюється 720 годин на навчальний рік. Станом на день вирішення спору зміни до статуту в частині встановлення вказаного навантаження не приймались навчальним закладом. Дана обставина була визнана представником відповідача (а.с. 15-39).

Тобто, саме в Статуті закріплено право позивача на встановлення йому, як викладачу, навантаження в розмірі 720 годин на навчальний рік.

Суд також зважає на те, що відповідно до п.21 правил внутрішнього розпорядку для працівників Могилів-Подільського монтажно-економічного коледжу, затверджених наказом директора Могилів-Подільського монтажно-економічного коледжу №93 від 18.06.2008 (далі - Правила), адміністрація коледжу зобовязана, зокрема, доводити до відома педагогічних працівників у кінці навчального року педагогічне навантаження в наступному навчальному році (а.с.187-195).

Відповідач дотримав вимоги вказаного вище пункту правил та наказом №97 від 18.06.2015 ДВНЗ «Могилів-Подільський монтажно-економічний коледж» на підставі протоколу №9 засідання предметної комісії суспільних дисциплін від 09.06.2015 ОСОБА_1 було попередньо розподілено як викладачу коледжу на 2015-2016 навчальний рік навантаження в розмірі 720 години. Із вказаним наказом ОСОБА_1 було ознайомлено, про що ОСОБА_1 було здійснено підпис (а.с.8-10).

Зазначені Правила внутрішнього розпорядку не передбачають такого поняття, як попереднє розподілення навантаження і відповідно права роботодавця визначати у кінці навчального року лише попереднє педагогічне навантаження на наступний навчальний рік, а на початку навчального року вносити до нього зміни або видавати новий наказ про остаточний розподіл годин викладачам коледжу.

Разом з тим, 02.09.2015 ДВНЗ «Могилів-Подільський монтажно-економічний коледж» на підставі протоколу №1 засідання комісії суспільних дисциплін від 25.08.2015 видає наказ №193 та розподіляє позивачу, як викладачу коледжу на 2015-2016 навчальний рік навантаження в розмірі 424 години. Із вказаним наказом ОСОБА_1 було ознайомлено, про що ОСОБА_1 було здійснено напис «категорично не згоден» та підпис (а.с.4-6).

Тобто, оскаржуваний наказ винесений в супереч зазначених вище положень, як Статуту так і Правил.

На час видачі згаданого вище наказу №97, тобто станом на 18.06.2015, діяла попередня редакція ч.2 ст.56 Закону України «Про вищу освіту» яка не передбачала жодних обмежень та максимального навчального навантаження на одну ставку науково-педагогічного працівника.

Заперечуючи проти вимог представники відповідача не зазначали про обставини видачі оскаржуваного наказу з підстав законодавчих змін та вчинення відповідних для того дій.

Більше того, як слідує з наказу №64 від 05.04.2016 по ДВНЗ «Могилів-Подільський монтажно-економічний коледж» про перерозподіл педагогічного навантаження ОСОБА_1 було додано 44 та знято 29 годин педагогічного навантаження, тим же наказом ОСОБА_4 було додано всього 130 годин педагогічного навантаження, на яку відповідно до наказу №193 від 02.09.2015 вже було розподілено педагогічне навантаження в розмірі 668,5 годин. Даний доказ стверджує той факт, що на час вирішення спору позивачу було розподілено на 2015-2016 навчальний рік загалом лише 439 робочі години і відповідачем такі рішення приймались не на виконання положень ч.2 ст. 56 Закону України «Про вищу освіту».

При вирішенні спору суд також зважає на те, що відповідно до п.63 розділу шостої інструкції про порядок обчислення заробітної плати працівників освіти затвердженої наказом Міністерства освіти України від 15.04.1993 №102, навчальне навантаження між вчителями, викладачами та іншими педагогічними працівниками розподіляється керівником установи за погодженням з профспілковим комітетом залежно від кількості годин, передбачених навчальними планами, наявності відповідних педагогічних кадрів та інших конкретних умов, що склались у закладі.

Обсяг навчальної та іншої педагогічної роботи, яку може виконувати педагогічний працівник за основним місцем роботи, граничними розмірами не обмежується.

У відповідь на заяву позивача голова профспілкового комітету повідомив, що наказ №193 «Про розподіл годин викладача коледжу» від 02.09.2015 по ДВНЗ «Могилів-Подільський монтажно-економічний коледж» не погоджувався з профспілковим комітетом первинної профспілкової організації ДВНЗ «Могилів-Подільський монтажно-економічний коледж» Вільної профспілки освіти та науки України. Також зазначив, що профспілковий комітет на своєму засіданні 25.09.2015 розглянув питання погодження педагогічного навантаження на 2015-2016 навчальний рік викладачів коледжу членів первинної профспілкової організації, і, в частині педагогічного навантаження викладачу ОСОБА_1 не погодився зі зменшенням йому педагогічного навантаження з 720 годин до 424 годин (а.с.134-135).

Крім того, як слідує з матеріалів справи 26.10.2015 та 09.11.2015 ОСОБА_1 звернувся до комісії по трудових спорах ДВНЗ «Могилів-Подільський монтажно-економічний коледж» із заявою мотивованою обставинами викладеними вище (а.с.50).

20.11.2015 комісією по трудових спорах ДВНЗ «Могилів-Подільський монтажно-економічний коледж» прийнято рішення про визнання наказу №193 «Про розподіл годин викладачам коледжу» від 02.09.2015 по ДВНЗ «Могилів-Подільський монтажно-економічний коледж» в частині розподілу ОСОБА_1, викладачу суспільних дисциплін 424 години педагогічного навантаження на 2015-2016 навчальний рік, таким, що протирічить чинному законодавству та зобовязання директора ДВНЗ «Могилів-Подільський монтажно-економічний коледж» його скасувати в частині розподілу ОСОБА_1, викладачу суспільних дисциплін 424 години педагогічного навантаження на 2015-2016 навчальний рік, зобовязання директора ДВНЗ «Могилів-Подільський монтажно-економічний коледж» визнати за ОСОБА_1 право та забезпечити педагогічне навантаження не нижче ставки заробітної плати викладача суспільних дисциплін з розрахунку 720 годин на навчальний рік з дня укладення трудового договору, з 16.08.1978 (а.с.229-230).

У запереченнях на позов представник відповідача пояснила, що зменшення навантаження викладача ОСОБА_1 відбулось внаслідок недостатньої кількості студентів, про що надала відповідні підтверджуючі документи, так в матеріалах справи міститься наказ ректора ДВНЗ «Могилів-Подільський монтажно-економічний коледж» від 07.08.2015 №143 про зарахування на навчання, відповідно до якого на 2015-2016 навчальний рік зараховано на навчання 109 студентів (а.с.75-84), однак, відповідно до довідок про контингент та навчальні групи станом на 1 вересня 2015 року та станом на 01 вересня 2014 року, кількість навчальних груп не змінилась, тому відповідно суд вважає, що дана обставина не могла стати підставою для зменшення навантаження (а.с.165-170).

В матеріалах справи міститься доповідна завідувача економічним відділенням ДВНЗ «Могилів-Подільський монтажно-економічний коледж» про стан успішності за другий семестр 2014-2015 навчального року, в якої вбачається, що дійсно у викладача ОСОБА_1 при викладанні предметів є більша кількість студентів порівняно з іншими викладачами в яких є академічна заборгованість (а.с.66-71). Разом з тим, дана обставина не могла стати підставою для прийняття оскаржуваного наказу за відсутності відповідної правової норми та будь-яких положень, які регулюють правовідносини, що склались між сторонами спору.

Одночасно в матеріалах справи міститься копія диплому про вищу педагогічну освіту позивача, серії Ю №991796 (а.с.102); довідка від 12.10.2015 №119 видана йому про відсутність дисциплінарних стягнень за період роботи в Могилів-Подільському монтажно-економічному коледжі, а саме з 16.08.1978 по час видачі довідки (а.с.100); довідка від 26.12.2014 №119 про проходження ним стажування з 27.11.2014 по 29.12.2014 у Камянець-Подільському національному університеті імені ОСОБА_5 (а.с.101); атестаційний лист, відповідно до якого атестаційна комісія визнала ОСОБА_1 таким, що відповідає займаній посаді та раніше присвоєним кваліфікаційній категорії «спеціаліст вищої категорії» та педагогічному званню «старший викладач», атестації проводились 29.03.2012 та 19.04.2012 (а.с.103-104).

Разом з тим, заперечення відповідача фактично вказують на ту обставину, що оскаржуване рішення відповідача прийнято з підстав, які не передбачені чинним законодавством, оскільки не повязано зі зміною кількості груп студентів, оскільки викладання проводиться групам а не певній кількості студентів, ані з кваліфікованістю викладача як спеціаліста, а лише з особою ОСОБА_1 та його поведінкою при виконанні трудових обовязків, при чому на час прийняття оскаржуваного наказу позивач не притягувався до дисциплінарної відповідальності та відносно нього не вирішувалось питання про його відповідність займаній посаді. Дана обставина також була визнана представником відповідача під час судового розгляду справи. Також, як уже зазначалось оскаржуваний наказ не погоджувався із профспілковим комітетом навчального закладу.

Враховуючи те, що оплата праці працівникам освіти проводиться погодинно та те, що позивачу не було надано в поточному навчальному році кількості робочих годин передбачених Статутом навчального закладу, відповідно позивач був позбавлений можливості отримати заробітну плату за недодані робочі години.

Згідно ст.43 Конституції України кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується. Держава створює умови для повного здійснення громадянами права на працю, гарантує рівні можливості у виборі професії та роду трудової діяльності, реалізовує програми професійно-технічного навчання, підготовки і перепідготовки кадрів відповідно до суспільних потреб. Використання примусової праці забороняється. Не вважається примусовою працею військова або альтернативна (невійськова) служба, а також робота чи служба, яка виконується особою за вироком чи іншим рішенням суду або відповідно до законів про воєнний і про надзвичайний стан. Кожен має право на належні, безпечні і здорові умови праці, на заробітну плату, не нижчу від визначеної законом. Використання праці жінок і неповнолітніх на небезпечних для їхнього здоровя роботах забороняється. Громадянам гарантується захист від незаконного звільнення. Право на своєчасне одержання винагороди за працю захищається законом.

Відповідно до ст.21 Закону України «Про оплату праці», працівник має право на оплату своєї праці відповідно до актів законодавства і колективного договору на підставі укладеного трудового договору. Розмір заробітної плати може бути нижчим за встановлений трудовим договором та мінімальний розмір заробітної плати у разі невиконання норм виробітку, виготовлення продукції, що виявилася браком, та з інших, передбачених чинним законодавством причин, які мали місце з вини працівника. Забороняється будь-яке зниження розмірів оплати праці залежно від походження, соціального і майнового стану, расової та національної належності, статі, мови, політичних поглядів, релігійних переконань, членства у професійній спілці чи іншому обєднанні громадян, роду і характеру занять, місця проживання.

Як слідує з ст.ст.221, 226, 227, 229 Кодексу законів про працю України, зокрема, трудові спори розглядаються комісіями по трудових спорах. Такий порядок розгляду трудових спорів, що виникають між працівником і власником або уповноваженим ним органом, застосовується незалежно від форми трудового договору. Рішення комісії по трудових спорах підлягає виконанню власником або уповноваженим ним органом у триденний строк по закінченні десяти днів, передбачених на його оскарження.

З матеріалів справи та пояснень сторін спору слідує, що з часу видачі оскаржуваного наказу та до часу вирішення спору право позивача щодо педагогічного навантаження в поточному навчальному році на рівні 720 годин відновлено навчальним закладом не було.

Враховуючи викладене та керуючись вказаними вище нормами, виходячи із принципу розумності та справедливості, суд приходить до висновку про наявність підстав для часткового задоволення позовних вимог, а саме: слід визнати незаконним та скасувати вказаний вище наказ, яким ОСОБА_1 було зменшено педагогічне навантаження, та зобовязати навчальний заклад здійснити перерахунок і виплату за ненадані робочі години, у задоволенні інших позовних вимог слід відмовити.

Позовна вимога про визнання за ОСОБА_1 права на педагогічне навантаження не нижче ставки заробітної плати викладача суспільних дисциплін з розрахунку не нижче 720 годин на навчальний рік з дня укладення трудового договору не підлягає задоволенню, адже таке право за позивачем було визнано відповідно до статуту навчального закладу, а порушено та звуження цього права було допущено лише оскаржуваним наказом і вимога про визнання його незаконним та скасування задоволена судом.

Також, позовна вимога про зобовязання забезпечити ОСОБА_1 педагогічним навантаженням не нижче ставки заробітної плати викладача суспільних дисциплін з розрахунку не нижче 720 годин на навчальний рік на весь час дії трудового договору не підлягає задоволенню, адже, суд здійснює захист порушених або оспорюваних інтересів та прав. Враховуючи те, що порушення вказаного вище права було одноразовим, а саме виданням наказу, який діє лише на період одного навчального року відсутні підстави вважати, що право позивача буде порушено також і в майбутньому.

Крім того, відповідно до ст. 88 при вирішенні справи та постановленні судового рішення слід вирішити питання щодо судових витрат.

Так, представником позивача було подано клопотання про стягнення фактично понесених судових витрат на правову допомогу в розмірі 4600,00 грн. та на прибуття представника позивача в судові засідання в розмірі 759,55 грн.

Вирішуючи питання про судові витрати суд зважає на те, що позов задовольняється частково, а саме з чотирьох вимог, оскільки визнання нечинним та скасування наказу фактично є однією вимогою, суд задовольняє лише дві вимоги, тобто витрати слід поділити пропорційно. Відповідно до журналів судових засідань від 22.12.2015, 20.01.2016, 09.02.2016, 09.03.2016, 26.04.2016 адвокат ОСОБА_2, який представляв інтереси ОСОБА_1 за договором про надання правової допомоги, перебував в засіданні 04 години 01 хвилини 25 секунд, а також 23.05.2016 03 години 57 хвилин 36 секунд, що з розрахунку 0,4 мінімальних заробітних плати за 1 год складає 4525,71 грн, крім того, представником позивача було витрачено 759,55 грн. за 11 автобусних квитків сполученням Вінниця-Могилів-Подільський по 69,05 грн. за кожний.

Відповідно до журналів судових засідань від 22.12.2015, 20.01.2016, 09.02.2016, 09.03.2016, 26.04.2016 адвокат ОСОБА_2, який представляв інтереси ОСОБА_1 за договором про надання правової допомоги, перебував в засіданні 04 години 01 хвилини 25 секунд, а також 23.05.2016 04 години 31 хвилин 36 секунд, що з розрахунку 0,4 мінімальних заробітних плати за 1 год складає 4680,43 грн, крім того, представником позивача було витрачено 759,55 грн. за 11 автобусних квитків сполученням Вінниця-Могилів-Подільський по 69,05 грн. за кожний.

Відповідно до ст.88 ЦПК України, зокрема, якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено. Якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від оплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, що їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Тому суд вважає слід стягнути з відповідача судові витрати у виді судового збору за задоволені дві немайнові вимоги у розмірі 1102,40 грн., також, враховуючи, що з чотирьох позовних вимог задоволено дві, тому судові витрати у виді витрат на правову допомогу та витрат повязаних із прибуттям в судове засідання в розмірі 5439,98 грн. слід стягнути з відповідача пропорційно задоволених вимог в розмірі 2719,99грн. решту судових витрат залишити за позивачем.

Враховуючи викладене та керуючись ст.43 Конституції України, ч.2 ст. 56 Закону України «Про вищу освіту», ст.21 Закону України «Про оплату праці», ст.ст.221, 226, 227, 229 КЗпП України, ст.ст.11,60, 88, 209, 210,213-215,218 ЦПК України

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити частково.

Визнати незаконним та скасувати наказ №193 від 02.09.2015 по Державному вищому навчальному закладу «Могилів-Подільський монтажно-економічний коледж» про розподіл ОСОБА_1 як викладачу суспільних дисциплін 424 години на 2015-2016 навчальний рік.

Зобовязати Державний вищий навчальний заклад «Могилів-Подільський монтажно-економічний коледж» здійснити перерахунок та виплату ОСОБА_1 заробітної плати за не надану 281 (двісті вісімдесят один) робочу годину в 2015-2016 навчальному році.

В задоволенні інших позовних вимог відмовити.

Стягнути з Державного вищого навчального закладу «Могилів-Подільський монтажно-економічний коледж» на користь ОСОБА_1 судові витрати в розмірі 2719,99 грн.

Стягнути з Державного вищого навчального закладу «Могилів-Подільський монтажно-економічний коледж» на користь держави судовий збір в розмірі 1102,40 грн.

Решту судових витрат залишити за позивачем.

Апеляційна скарга на рішення суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня його проголошення.

Суддя: Т.Б.Жикевич