Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09 лютого 2016 року м.Львів

Галицький районний суд м. Львова

в складі :

головуючого судді Юрківа О.Р.

при секретарі Бориславському Р.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в м. Львові цивільну справу за позовом ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 до ОСОБА_5 міської ради, за участю третіх осіб: Управління природних ресурсів та регулювання земельних відносин, Товариства з обмеженою відповідальністю «Розвиток нерухомості», ОСОБА_6 ОСОБА_7 Дагласа, ОСОБА_6 про усунення перешкод у користуванні власністю, -

В С Т А Н О В И В:

позивачі ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 звернулись до суду із позовом до ОСОБА_5 міської ради, за участю третіх осіб: Управління природних ресурсів та регулювання земельних відносин, Товаритсва з обмеженою відповідальністю «Розвиток нерухомості» усунення не перешкод у користуванні власністю.

В обґрунтування заявленого позову покликаються на те, що ухвалою ОСОБА_5 міської ради №2377 від 30.05.2013 року вирішено затвердити ТзОВ «Розвиток нерухомості» проект землеустрою щодо виділення земельної ділянки та надати земельну ділянку площею 0,4500 га (кадастровий номер :04:001:0015) на вул.Є.Озаркевича,4-а терміном на 10 років для будівництва і обслуговування житлового та офісного комплексу за рахунок земель житлової та громадської забудови за функцією використання землі змішаного використання (землі комерції та земельної забудови). У спірну територію площею 0,4500 га відповідачем незаконно включені землі площею 0,0635 га, які закріплені за житловими будинками №8, 10, 14 на вул. Шептицьких у м. Львові, та земельна ділянка площею 0,1471 га, яка не відноситься до земельної ділянки на вул. Озаркевича, 4а і ніколи не призначалася для обслуговування гаражів (тому її необхідно було реалізовувати на аукціоні шляхом продажу права оренди). Отже, земельна ділянка площею 0,2106 га (0,0635 + 0,1474) незаконно, у спосіб не передбачений чинним законодавством передана в оренду землі ТзОВ «Розвиток нерухомості» для нового будівництва житлового та офісного комплексу. Відтак, уточнивши позовні вимоги, просять суд скасувати ухвалу ОСОБА_5 міської ради №2377 від 30.05.2013 року «Про затвердження ТзОВ «Розвиток нерухомості» проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки та надання земельної ділянки на вул.Є.Озаркевича,4-а» зі змінами згідно з ухвалою №2497 від 27.06.2013 року, в частині земельних ділянок сумарною площею 0,0644 га, які вилучені із прибудинкових територій житлового будинку на вул.Шептицьких у м.Львові №8 площею 0,0116 га, №10 площею 0,0420 га, №14 площею 0,0108га. та вирішити питання розподілу судових витрат.

В судовому засіданні позивачі ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_4, та представник позивачів ОСОБА_8 вимоги позову підтримали повністю, дали пояснення, аналогічні викладеним у мотивах позову. Просять суд позов задовольнити та скасувати ухвалу ОСОБА_5 міської ради №2377 від 30.05.2013 року «Про затвердження ТзОВ «Розвиток нерухомості» проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки та надання земельної ділянки на вул.Є.Озаркевича,4-а» зі змінами згідно з ухвалою №2497 від 27.06.2013 року, в частині земельних ділянок сумарною площею 0,0644 га, які вилучені із прибудинкових територій житлового будинку на вул. Шептицьких у м. Львові №8 площею 0,0116 га, №10 площею 0,0420 га, №14 площею 0,0108 га та вирішити питання розподілу судових витрат.

Представник відповідача ОСОБА_5 міської ради та третьої особи Управління природних ресурсів та регулювання земельних відносин у задоволенні позову заперечив. Пояснив що вилучення земельних ділянок не проводилось та не було прийнято рішення щодо передачі у власність / користування позивачам земельних ділянок сумарною площею 0,0644 га, які вилучені із прибудинкових територій житлового будинку на вул.Шептицьких у м.Львові №8 площею 0,0116 га, №10 площею 0,0420 га, №14 площею 0,0108 га. Оскільки вважає, що оскаржувана ухвала ОСОБА_5 міської ради прийнята згідно вимог чинного законодавства, просить суд у задоволенні позову відмовити.

Представник третьої особи «Розвиток нерухомості», в судовому засіданні проти задоволення позову заперечив. Дав пояснення про те, що немає доказу відрізу земельної ділянки в частині, на яку покликаються позивачі. Крім того, вважає, що оскаржуваною ухвалою не порушуються законні права та інтереси позивачів. Вважає, що оскаржувана ухвала винесена в межах чинного законодавства, тому просить у задоволенні позову відмовити.

Треті особи ОСОБА_6 ОСОБА_7 Дагласа, ОСОБА_6 в судове засідання не зявились, хоча належним чином були повідомлені про час та місце розгляду справи, клопотання про відкладення розгляду справи, розгляду справи у їх відсутності суду не подали, про причини своєї неявки суд не повідомили.

Представник відповідача ОСОБА_5 міської ради та третьої особи Управління природних ресурсів та регулювання земельних відносин в останнє судове засідання не зявився, просив розгляд справи відкласти у звязку із зайнятістю в іншому судовому процесі. Оскільки представником не подано належних доказів зайнятості в іншому судовому процесі, суд вважає причини неявки неповажними, а тому, згідно ст.169 ЦПК України, справу слід слухати у його відсутності.

Заслухавши пояснення сторін, дослідивши інші матеріали справи, суд приходить до наступного висновку.

В судовому засіданні встановлено, що ухвалою ОСОБА_5 міської ради №2377 від 30.05.2013 року, «Про затвердження ТзОВ "Розвиток нерухомості" проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки та надання земельної ділянки на вул. Є. Озаркевича, 4-а», ухвалено: затвердити ТзОВ "Розвиток нерухомості" проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки та надати земельну ділянку площею 0,4500 на вул. Є. Озаркевича, 4-а в оренду терміном на 10 років для будівництва і обслуговування житлового та офісного комплексу за рахунок земель житлової та громадської забудови за функцією використання - землі змішаного використання (землі комерції та землі житлової забудови); департаменту містобудування здійснити державну реєстрацію речового права на земельну ділянку; Товариству ТзОВ "Розвиток нерухомості" у місячний термін укласти з ОСОБА_5 міською радою: договір оренди землі та провести його державну реєстрацію, договір про відшкодування недоотриманих коштів за користування земельною ділянкою; землекористувачеві забезпечити цілодобовий доступ до існуючих на території ділянки інженерних мереж для їх ремонту та обслуговування, дотримуватись правил використання земель в охоронній зоні згідно з вимогами інженерних служб міста і не чинити перешкод при будівництві нових; департаменту містобудування внести відповідні зміни у земельно-кадастрові дані. /а.с.6/.

Згідно довідки ОКП ЛОР «БТІ та ЕО» №3/15971 від 20.03.2008 року, за будинком №10 на вул. Шептицьких у м.Львові закріплена земельна ділянка площею 1567,2 м.кв./а.с.9/

Згідно Рішення Виконавчого комітету № 695 від 29.05.1953 року залишено в користуванні відповідно до існуючих норм за будинкоуправлінням нр. 185 Залізничного району на вул. Кірова (на сьогоднішній день Шептицьких) нр. 10 - земельну ділянку площею 1567,2 кв, м.

Даним архівного витягу відповідає план земельної ділянки станом на 28.04.1953 року, згідно інвентаризаційної справи ОКП ЛОР «БТІ та ЕО», у якій чітко вказується площа та розміри прибудинкової території будинку №10 на вул. Шептицьких.

Такі ж плани інших прибудинкових територій, що межують зі спірною земельною ділянкою (№ 6, 8, 12, 14 на вул. Шептицьких та № 6 і 6а на вул. ОСОБА_9 ) надані суду позивачами від ЛКП "Каменяр-Центр". Земельні ділянки багатоповерхових житлових будинків позивачів № 8,10,14 визначені відповідно до проектів розподілу території кварталу, затверджені відповідними Рішеннями Виконавчого комітету "Про розгляд матеріалів по обміру земель по кварталах:... 144 ..."

Отже, рішеннями виконавчого комітету земельним ділянкам надано статус прибудинкової території.

Згідно ч.4 ст.120 ЗК України, у разі набуття права власності на жилий будинок, будівлю або споруду кількома особами право на земельну ділянку визначається пропорційно до часток осіб у праві власності жилого будинку, будівлі або споруди.

Враховуючи те, що позивачі є власниками приватизованої квартири у багатоквартирному будинку, вони мають право на користування прибудинковою територією, тому у разі порушення права вони можуть вимагати його захисту.

Відповідно до ч. 1 ст. 30 Земельного кодексу України /в редакції 1991 року/, який був чинним на час приватизації квартир, при переході права власності на будинок разом з ним у розмірах, передбачених ст. 67 цього Кодексу, переходить і право користування земельною ділянкою, визначеною для його обслуговування.

Отже, до власників будинку (квартир) перейшло право користування прибудинковою територією їх будинків і не може бути підставою для заперечення цього юридичного факту не оформлення землекористування власниками будинку, оскільки це не вимагалося законодавством і не є обов'язковим для багатоквартирного будинку.

Земельна ділянка належить співвласникам жилого будинку на праві спільної сумісної власності, яка разом із загальним майном та неподільною часткою житлового будинку /допоміжні приміщення, конструктивні елементи будинку, його технічне обладнання/ є майном власників, які визначають порядок його використання.

Частиною 2 ст. 124 ЗК України /в редакції 1991 року/, встановлено, що передача в оренду земельних ділянок, які перебувають у державній або комунальній власності, громадянам, юридичним особам здійснюється за результатами проведення земельних торгів, крім випадків, встановлених частиною другою, третьою статті 134 цього Кодексу (при наданні земельних ділянок громадянам у випадках, передбачених статтями 34, 36 та 121 цього Кодексу).

Оскаржувана ухвала відповідача щодо відведення земельної ділянки площею 0,45 га в оренду ТзОВ «Розвиток нерухомості» для будівництва адміністративної будівлі прийнята в порушення вимог частини другої статті 16 Закону України "Про оренду землі" та статті 4 Земельного кодексу України, якими визначено, що передача земельних ділянок, які перебувають у державній або комунальній власності, здійснюється за результатами проведення земельних торгів.

Отже, відповідач був зобов'язаний провести земельні торги з продажу права оренди земельної ділянки або її продажу.

Частиною 6 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про деякі питання юрисдикції загальних судів та визначення підсудності цивільних справ» № 3 від 01.03.2013 року, розяснено, що згідно зі статтями 13 і 14 Конституції України, статтями 177, 181, 324 і главою 30 ЦК України, земля та земельні ділянки є об'єктами цивільних прав, а держава і територіальні громади через свої органи беруть участь у земельних відносинах із метою реалізації цивільних та інших прав у приватноправових відносинах, тобто прав власників земельних ділянок.

Таким чином суд приходить до висновку про обґрунтованість мотивів позовної заяви.

Судом встановлено, що спірне рішення органу місцевого самоврядування ухвала ОСОБА_5 міської ради № 2377 від 30.05.2013 року скасовано постановою ОСОБА_5 апеляційного адміністративного суду від 18.12.2014 року, якою визнано протиправними та скасовано ухвали ОСОБА_5 міської ради №2377 від 30.05.2013 року та №2497 від 27.06.2013 року. Рішення суду вступило в законну силу.

Разом з тим, згідно Постанови Судової палати в адміністративних справах і Судової палати у господарських справах Верховного Суду України від 06.10.2015 року, Конституційний Суд України в пункті 5 мотивувальної частини Рішення № 7-рп/2009 від 16.04.2009 року (справа про скасування актів органів місцевого самоврядування) зазначив, що органи місцевого самоврядування, вирішуючи питання місцевого значення, представляючи спільні інтереси територіальних громад сіл, селищ та міст, приймають нормативні та ненормативні акти. До ненормативних належать акти, які передбачають конкретні приписи, звернені до окремого суб'єкта чи юридичної особи, застосовуються одноразово і після реалізації вичерпують свою дію фактом їхнього виконання. У зв'язку з прийняттям цих рішень виникають правовідносини, пов'язані з реалізацією певних суб'єктивних прав та охоронюваних законом інтересів, у тому числі отримання державного акта на право власності на земельну ділянку, укладення договору оренди землі.

Отже, у разі прийняття органом місцевого самоврядування (як суб'єктом владних повноважень) ненормативного акта, що застосовується одноразово, який після реалізації вичерпує свою дію фактом його виконання і з прийняттям якого виникають правовідносини, пов'язані з реалізацією певних суб'єктивних прав та охоронюваних законом інтересів (зокрема, рішення про передачу земельних ділянок у власність, укладання договору оренди), позов, предметом якого є спірне рішення органу місцевого самоврядування, не повинен розглядатися, оскільки обраний позивачем спосіб захисту порушених прав не забезпечує їх реального захисту.

Враховуючи наведене суд приходить до висновку, що у задоволенні позову слід відмовити, оскільки предмет позову яким є ухвала ОСОБА_5 міської ради, відсутній, обраний позивачем спосіб захисту порушених прав не забезпечує їх реального захисту.

Керуючись ст.ст.10, 60, 169, 209, 212-215, 218 ЦПК України, ст.ст. 15, 16, 377, 393 ЦК України, ст.ст. 120, 126. 132, 152 ЗК України, суд ,-

В И Р І Ш И В :

у задоволенні позову ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 до ОСОБА_5 міської ради, за участю третіх осіб: Управління природних ресурсів та регулювання земельних відносин, Товариства з обмеженою відповідальністю «Розвиток нерухомості», ОСОБА_6 ОСОБА_7 Дагласа, ОСОБА_6 про усунення перешкод у користуванні власністю відмовити за безпідставністю позовних вимог.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Апеляційного суду Львівської області протягом десяти днів з дня його проголошення.

Суддя О.Р.Юрків