Справа № 465/5858/15 Головуючий у 1 інстанції: Дзеньдзюра С.М.
Провадження № 22-ц/783/975/16 Доповідач в 2-й інстанції: Савуляк Р. В.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 березня 2016 року колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Львівської області в складі:

головуючого судді Савуляка Р.В.,

суддів: Бермеса І.В., Мусіної Т.Г.,

за участі секретаря: Фейір К.О.,

з участю: представника ТзОВ «Овація» - Конарської І.Я., представника ОСОБА_3 - ОСОБА_4, розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові цивільну справу за апеляційною скаргою представника Товариства з обмеженою відповідальністю "Овація" - Конарської Ірини Ярославівни на рішення Франківського районного суду м. Львова від 27 жовтня 2015 року у справі за позовом ОСОБА_3 до фізичної особи підприємця ОСОБА_5, Товариства з обмеженою відповідальністю "Овація", третя особа - ОСОБА_6 про визнання договору недійсним,-

ВСТАНОВИЛА:

У серпні 2015 року ОСОБА_3 звернулася із зазначеним позовом, посилаючись на те, що відповідно до договору позики грошових коштів та поруки від 20 травня 2014 року, укладеного між ОСОБА_6 (позикодавець) і ФОП ОСОБА_5 (позичальник), вона поручилася за виконання позичальником зобов'язань за даним договором.

З метою виконання зобов'язання щодо виконання Договору позики, згідно з яким Позичальнику надано безвідсоткову позику в сумі 40 000 грн., а також в забезпечення всіх інших виплат та штрафних санкцій, було укладено договір застави від 20 травня 2014 року, відповідно до якого ФОП ОСОБА_5 передав в заставу належну йому на праві власності металеву конструкцію кіоску, що розташований за адресою: АДРЕСА_1

Як їй стало відомо, 29 липня 2014 року між ФОП ОСОБА_5 та ТзОВ «Овація» було укладено договір оренди №1101 нежитлових приміщень, відповідно до якого було передано в строкове платне користування ТзОВ «Овація» зазначене майно.

У той же час, відповідно п.2.2.2 Договору застави ФОП ОСОБА_5 міг передати заставне майно в оренду або будь-яке інше користування виключно за згодою заставодержателя - ОСОБА_6

ОСОБА_6 такої згоди не давав.

Укладеним договором від 29 липня 2014 року порушуються її права як поручителя за договором позики від 12 травня 2014 року, оскільки у випадку невиконання ОСОБА_7 своїх зобов'язань (за договором позики) та відсутністю заставного майна, вона буде відповідати за зобов'язання останнього.

З урахуванням зазначених обставин позивач просила:

визнати недійсним на майбутнє договір оренди №1101 нежитлових приміщень від 29 липня 2014 року (а.с.2-3).

Оскаржуваним рішенням Франківського районного суду м. Львова від 27 жовтня 2015 року позов задоволено частково.

Визнано недійсним договір оренди нежитлових приміщень № 1101 від 29 липня 2014 року.

Стягнуто з фізичної особи підприємця ОСОБА_5, ТзОВ "Овація" на користь ОСОБА_3 судовий збір в розмірі 243,60 грн.

В задоволенні решти вимог відмовлено.

Рішення суду оскаржив представник ТзОВ "Овація" - Конарська І.Я.

В апеляційній скарзі посилається на те, що судом не було встановлено факту повернення поручителем ОСОБА_3 грошових коштів на рахунок позикодавця ОСОБА_6 та позивач не надав суду будь-яких розрахункових документів, котрі б підтверджували виконання зобов'язання по договору застави. Не було встановлено факт звернення позикодавця до поручителя про повернення позики достроково.

Вказує, що існує договір купівлі-продажу від 10 липня 2015 року, згідно умов якого ФОП ОСОБА_5 продав металеву конструкцію кіоску, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 ОСОБА_8 і в даному договорі зазначено, що кіоск не перебуває у заставі.

З урахуваннями того, що договір оренди укладений 29 липня 2014 року, а Договір купівлі-продажу кіоску, у якому зазначено про відсутність будь-яких застав щодо орендованого майна, укладений 10 липня 2015 року, можна зробити висновок: або про фіктивність договору застави та договору позики, укладення яких спрямоване на настання несприятливих наслідків для ТзОВ «Овація», або про припинення дії договору позики та договору застави до моменту укладення договору купівлі-продажу від 10 липня 2015 року.

Просить рішення Франківського районного суду м. Львова від 27 жовтня 2015 року скасувати та ухвалити нове рішення, яким в задоволенні позову відмовити.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представника ТзОВ «Овація» - Конарської І.Я. на підтримання апеляційної скарги, представника ОСОБА_3 - ОСОБА_4 на її заперечення, перевіривши матеріали справи, законність та обґрунтованість оскаржуваного рішення у межах доводів апеляційної скарги та вимог заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга представника ТзОВ «Овація» підлягає до часткового задоволення, а рішення Франківського районного суду м. Львова від 27 жовтня 2015 року скасуванню на підставі п.п. 3,4 ч.1 ст. 309 ЦПК України з ухваленням нового рішення.

Задовольняючи позов суд першої інстанції дійшов висновку про те, що договір оренди від 29 липня 2014 року між ФОП ОСОБА_5 та ТзОВ «Овація» №1101 було укладено з порушенням ст.17 Закону України «Про заставу», та положень ч.1 ст.203, ч.1 ст.215, ч.1 ст.236 ЦК України, що призвело до порушення законних прав ОСОБА_3, як поручителя ОСОБА_5 за договором позики грошових коштів та поруки, укладеним 12 травня 2014 року між ОСОБА_6 та ОСОБА_5

З таким висновком суду погодитися не можна із наступних підстав.

Як зазначено у ст.553 ЦК України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку.

Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником.

Порукою може забезпечуватися виконання зобов'язання частково або у повному обсязі.

Поручителем може бути одна або кілька осіб.

Відповідно до ст.572 ЦК України в силу застави кредитор (заставодержатель) має право у разі невиконання боржником (заставодавцем) зобов'язання, забезпеченого заставою, одержати задоволення за рахунок заставного майна переважно перед іншими кредиторами цього боржника, якщо інше не встановлено законом (право застави).

Як зазначено у ст.577 ЦК України, якщо предметом застави є нерухоме майно, а також в інших випадках, встановлених законом, договір застави підлягає нотаріальному посвідченню.

Застава нерухомого майна підлягає державній реєстрації у випадках та в порядку, встановленому законом.

Застава рухомого майна може бути зареєстрована на підставі заставодержателя або заставодавця з внесенням запису до Державного реєстру обтяжень рухомого майна.

Моментом реєстрації застави є дата та час внесення відповідного запису до Державного реєстру обтяжень рухомого майна.

Як убачається з матеріалів справи, 20 травня 2014 року було укладено договір позики грошових коштів та поруки, згідно умов якого ОСОБА_6 позичив фізичній особі підприємцю ОСОБА_5 40 000 гривень, а останній зобов'язувався повернути зазначені кошти до 20 травня 2016 року включно.

У тому ж договорі поручитель ОСОБА_3 зобов'язувалася відповідати перед ОСОБА_6 за виконання ОСОБА_5 своїх зобов'язань, що випливають із нього (а.с.4-5).

У той же день ( 20 травня 2014 року), між ОСОБА_6 з однієї сторони та ФОП ОСОБА_5 та ОСОБА_3 з другої сторони, був укладений договір застави, у якому в забезпечення виконання зобов'язань за Договором позики грошових коштів та поруки заставодавець ФОП ОСОБА_5 надає заставодержателю ОСОБА_6 в заставу належну йому на праві власності металеву конструкцію кіоску, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 (а.с.6).

29 липня 2014 року між ФОП ОСОБА_5 та ТзОВ «Овація» був укладений договір оренди №1101 нежитлових приміщень, згідно умов якої орендодавець ОСОБА_5 передав у строкове платне користування орендарю - ТзОВ «Овація» нежитлове приміщення (павільйон) за адресою: АДРЕСА_1 загальною площею 30 кв.м строком на 35 місяців до 29 червня 2017 року (а.с.9-12).

При тому, як убачаться з умов договору застави від 20 травня 2014 року, така не була нотаріально посвідчена та зареєстрована у порядку встановленому законом, про неї не повідомив ФОП ОСОБА_5 при укладенні договору оренди від 29 липня 2014 року, що позбавило ТзОВ «Овація» можливості довідатися про існування такої.

13 травня 2015 року за вих. №37 ФОП ОСОБА_5 направив ТзОВ «Овація» повідомлення про продаж орендованого павільйону з пропозицією придбати його за ціною 22000 доларів США.

20 травня 2015 року ТзОВ «Овація» надало ФОП ОСОБА_5 відповідь-відмову про придбання павільйону за 22000 доларів США.

За договором купівлі-продажу від 10 липня 2015 року ФОП ОСОБА_5 продав металеву конструкцію кіоску за адресою: АДРЕСА_1 за 80 600 гривень ОСОБА_8

У п.6 договору купівлі-продажу кіоску від 10 липня 2015 року продавець ОСОБА_5 свідчить, що кіоск є його приватною власністю, не заставлений і під забороною не перебуває, будь-яким іншим способом не обтяжений, прав та претензій щодо нього в третіх осіб не має.

Таким чином, на момент звернення ОСОБА_3 з позовом (станом на 27 серпня 2015 року) власником металевої конструкції кіоску за адресою: АДРЕСА_1, ОСОБА_5 вже не був. Новим власником даного майна, на той час, вже був ОСОБА_8 за якого ОСОБА_3 не поручалася.

Крім того, колегія звертає увагу на те, що строк виконання договору позики грошових коштів від 20 травня 2014 року ще не настав, ОСОБА_6 не пред'являв претензій до ФОП ОСОБА_5 про повернення чи дострокове повернення грошових коштів в сумі 40 000 гривень, як і про те, що останній без його відома та згоди передав приміщення кіоску у оренду згідно договору від 29 липня 2014 року №1101, а в подальшому, за договором купівлі-продажу від 10 липня 2015 року, відчужив ОСОБА_8

ОСОБА_3 як поручитель ОСОБА_5 за договором позики та поруки від 20 травня 2014 року не повертала грошові кошти ОСОБА_6

ОСОБА_8 також не пред'являє вимог до ТзОВ «Овація» щодо договору оренди №1101 від 29 липня 2014 року.

Зазначені обставини свідчать про надуманість позовних вимог ОСОБА_3 до орендарів металевої конструкції кіоску за адресою: м. Львів, вул. В. Великого, 121, якими є ТзОВ «Овація» про визнання недійсним договору оренди №1101 від 29 липня 2014 року з підстав порушення ст.17 Закону України «Про заставу», та положень ч.1 ст.203, ч.1 ст.215, ч.1 ст.236 ЦК України, і суд першої інстанції безпідставно задовольнив такі.

З урахуванням наведеного, апеляційна скарга представника Товариства з обмеженою відповідальністю ТзОВ «Овація» підлягає до задоволення, рішення Франківського районного суду м. Львова від 27 жовтня 2015 року скасуванню, з ухваленням нового рішення про відмову у задоволенні позову ОСОБА_3 за безпідставністю вимог.

Керуючись п.2 ч.1 ст.307, п.3 ч.1 ст.309, ст.313, ч.2 ст.314, ст. ст.316,317,319 ЦПК України, колегія суддів,-

ВИРІШИЛА:

Апеляційну скаргу представника Товариства з обмеженою відповідальністю "Овація" - Конарської Ірини Ярославівни - задовольнити.

Рішення Франківського районного суду м. Львова від 27 жовтня 2015 року - скасувати та ухвалити нове рішення.

У задоволенні позову ОСОБА_3 до фізичної особи підприємця ОСОБА_5, Товариства з обмеженою відповідальністю "Овація", третя особа - ОСОБА_6 про визнання недійсним договору оренди нежитлових приміщень №1101 від 29 липня 2014 року, укладеного між фізичною особою підприємцем ОСОБА_5 та Товариством з обмеженою відповідальністю "Овація" - відмовити.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Овація" 535 гривень судових витрат.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення, але може бути оскаржене в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання ним законної сили шляхом подачі касаційної скарги.

Головуючий : Савуляк Р.В.

Судді: Бермес І.В.

Мусіна Т.Г.