Справа № 539/2554/16-ц
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23.08.2016 м.Лубни

Суддя Лубенського міськрайонного суду Полтавської області Іващенко Ю. А. розглянувши матеріали заяви ОСОБА_1 про визнання особи безвісно відсутньою,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернулася до суду з заявою про визнання особи безвісно відсутньою та прохала суд визнати безвісно відсутнім ОСОБА_2.

Відповідно до ч. 3 ст. 235 ЦПК України справи окремого провадження розглядаються судом з додержанням загальних правил, встановлених цим Кодексом, за винятком положень щодо змагальності та меж судового розгляду.

Відповідно до ст. 247 ЦПК України у заяві про визнання фізичної особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою повинно бути зазначено: для якої мети необхідно заявникові визнати фізичну особу безвісно відсутньою або оголосити її померлою; обставини, що підтверджують безвісну відсутність фізичної особи, або обставини, що загрожували смертю фізичній особі, яка пропала безвісти, або обставини, що дають підставу припускати її загибель від певного нещасного випадку.

Всупереч викладеного, заявником не зазначено обставин, що підтверджують безвісну відсутність фізичної особи, враховуючи наступне.

Так відповідно до ст. 248 ЦПК України суд до початку розгляду справи встановлює осіб (родичів, співробітників тощо), які можуть дати свідчення про фізичну особу, місцеперебування якої невідоме, а також запитує відповідні організації за останнім місцем проживання відсутнього (житлово-експлуатаційні організації, органи реєстрації місця проживання осіб або органи місцевого самоврядування) і за останнім місцем роботи про наявність відомостей щодо фізичної особи, місцеперебування якої невідоме.

Заявник у заяві лише зазначала, що ОСОБА_2 виїхав за межі України при їх розлученні, однак як не зазначала доказів щодо цього факту, так і не вказала останнього місця проживання відсутнього. При цьому , як вбачається із матеріалів справи шлюб між заявником та ОСОБА_2 розривався в м. Харків.

Не зазначення останнього місця проживання відсутнього, унеможливлює виконання судом обовязку щодо встановлення осіб (родичів, співробітників тощо), які можуть дати свідчення про фізичну особу, місцеперебування якої невідоме, запитування відповідних організацій за останнім місцем проживання відсутнього (житлово-експлуатаційні організації, органи реєстрації місця проживання осіб або органи місцевого самоврядування).

У самій заяві ОСОБА_3 не вказала нікого із осіб (родичів, співробітників тощо), які можуть дати свідчення про ОСОБА_2, місцеперебування якого невідоме, не вказала, де було останнє місце його постійного проживання, роботи та інші відомі дані щодо ОСОБА_2

За таких обставин суд не може відкрити провадження по справі.

Згідно ст.121 ЦПК України, при недотриманні вимог ст. 119 ЦПК України, суд залишає заяву без руху, надає позивачу строк для усунення вказаних недоліків та розяснює, що в разі невиконання вимог суду в указаний строк, заява буде вважатись неподаною та повертається позивачу.

Керуючись ст.ст. 119, 121 ЦПК України,

У Х В А Л И В:

Заяву ОСОБА_1 про визнання особи безвісно відсутньою залишити без руху.

Заявнику ОСОБА_1 надати строк у 5 (п»ять) днів з дня отримання копії даної ухвали для усунення вказаних недоліків та розяснити, що в разі невиконання вимог суду в указаний судом строк заява буде вважатись неподаною і буде їй повернута.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Лубенського

міськрайонного суду ОСОБА_4 Ю. А.