РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20.07.2016 року Першотравневий районний суд Донецької області

У складі: головуючого судді - ОСОБА_1

при секретарі -Орчелота І.С.

Розглянувши у відкритому судовому засіданні в смт. Мангуш цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства «ОТП Банк» до ОСОБА_2 про визнання правочину недійсним, про тлумачення правочину,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_3 акціонерне товариство «ОТП Банк» звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про визнання правочину недійсним, про тлумачення правочину із наступних підстав:

04 березня 2008 року, між ОСОБА_4 акціонерним товариством «ОТП Банк», правонаступником усіх прав та обов'язків якого є ОСОБА_3 акціонерне товариство «ОТП Банк», та ОСОБА_5 укладений кредитний договір № CM-SME 107/078/2008. Відповідно із вказаним кредитним договором, ОСОБА_5 отримала 600 000,00 дол. США (шістсот тисяч доларів США).

Для забезпечення повного і своєчасного виконання ОСОБА_5 боргових зобов'язань за кредитним договором, між ОСОБА_2 (відповідач) та ОСОБА_4 акціонерним товариством «ОТП Банк», того ж дня, 04 березня 2008 року, був укладений договір іпотеки (майнової поруки) № PM-SME 107/078/2008.

Згідно договору іпотеки, ОСОБА_2 надав в іпотеку нерухоме майно, а саме базу відпочинку «Волна», що знаходиться за адресою: Донецька обл., Першотравневий район, смт Ялта, пров. Маяковського, 2-а, яка належить ОСОБА_2 на праві власності, вартістю на дату укладання договору іпотеки 5053088,00 грн.

Ухвалою Першотравневого районного суду Донецької області від 05 травня 2009 року у справі №2-98-09 ,задоволено заяву AT «ОТП Банк» про забезпечення позову по цивільній справі за позовом ЗАТ «ОТП Банк» до ОСОБА_2С, третя особа ОСОБА_5С про звернення стягнення на предмет іпотеки. Зобов'язано ОСОБА_6 передати базу відпочинку «Волна», що знаходиться за адресою Донецька область, Першотравневий район, смт.Ялта, провулок Маяковського, 2а, загальною площею 2 454,8 кв.м. на зберігання представнику ОСОБА_4 акціонерного товариства «ОТП Банк» у тому числі, але не виключено ключі від приміщення.

На виконання ухвали Першотравневого районного суду від 05.05.2009 року про забезпечення позову, представниками ЗАТ «ОТП Банк» ,в особі керуючого філією в м. Донецьк ОСОБА_7 та заступника керуючого філією в м. Донецьк ОСОБА_8 ,з ОСОБА_2 01 червня 2009 року укладено акт прийому передачі бази відпочинку «Волна», що знаходиться за адресою: Донецька область, Першотравневий район, смт. Ялта, провулок. Маяковського, 2 «а».

Про наявність вказаного акту прийому передачі від 01.06.2009 року ,банку (позивачу) стало

відомо 04.03.2015 року із позовної заяви гр. ОСОБА_2 про відшкодування заподіяної шкоди та ухвали Приморського районного суду м. Маріуполя від 27.02.2015 року по справі №226/259/15-ц про відкриття провадження та призначення попереднього судового засідання, які, згідно відмітки на

супровідному листі Приморського районного суду міста Маріуполя Донецької області були отримані AT «ОТП Банк» 04.03.2015.

Відповідно до ст. 256, ст. 257 Цивільного кодексу України, позовна давність - строк, у межах якого особа може завернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

Відповідно до ст. 261 ЦК України, перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила.

Таким чином, строк позовної давності для звернення позивача (AT «ОТП Банк») до суду не пропущений, тому як про наявність акту прийому передачі від 01.06.2009 року, позивачу стало відомо 04.03.2015 із матеріалів позовної заяви ОСОБА_2 про відшкодування шкоди, які були отримані від Приморського районного суду м. Маріуполя поштою 04.03.2015.

Позивач вважає, що правочин - акт від 01.06.2009 року прийому передачі бази відпочинку «Волна», що знаходиться за адресою: Донецька область, Першотравневий район, смт. Ялта, провулок Маяковського, 2 «а», порушує права позивача та має бути визнаний судом недійсним з наступних підстав.

Вказаний правочин (акт прийому передачі від 01.06.2009 року) від імені юридичної особи AT «ОТП Банк» підписаний представниками ЗАТ «ОТП Банк» в особі керуючого філією AT «ОТП Банк» в м. Донецьк ОСОБА_7 та заступника керуючого філією AT «ОТП Банк» в м. Донецьк ОСОБА_8 без достатніх повноважень, тобто з перевищенням повноважень наданих їм довіреністю.

Відповідно до довіреності, посвідченої 10.11.2006 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу ОСОБА_9 за реєстровим №5086 ,службовець банку ОСОБА_7 уповноважений представляти інтереси банку в усіх державних, приватних, колективних та інших підприємствах, організаціях та установах з усіх питань, пов'язаних з діяльністю банку, та визначених Рішенням Правління банку №40 від 26 квітня 2004 року. У відповідності з цією довіреністю уповноважена особа також має право укладати та підписувати від імені банку будь-які правочини (договори) в межах повноважень права підпису категорії «Б», як ця категорія визначена у Рішенні Правління Банку №40 від 26,04,2004 року наступному порядку: - спільно з однією з уповноважених осіб, що мають повноваження права підпису категорії : «А»; «Б»; «В»; «Г» яку в категорії визначено у Рішенні Правління Банку №40 від 26,04,2004 року - в межах повноважень визначених для кожної із зазначених категорій.

Відповідно до довіреності, посвідченої 13.11.2007 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу ОСОБА_9 за реєстровим №4104, службовець банку ОСОБА_10 уповноважений представляти інтереси банку в усіх державних, приватних, колективних та інших підприємствах, організаціях та установах з усіх питань, пов'язаних з діяльністю банку, та визначених Рішенням Правління банку №40 від 26 квітня 2004 року. У відповідності з цією довіреністю уповноважена особа також має право укладати та підписувати від імені банку будь-які правочини (договори) в межах повноважень права підпису категорії «Б», як ця категорія визначена у Рішенні Правління Банку №40 від 26.04.2004 року наступному порядку: - спільно з однією з уповноважених осіб, що мають повноваження права підпису категорії : «А»; «Б»; «В»; «Г», яку в категорії визначено у Рішенні Правління Банку №40 від 26.04.2004 року - в межах повноважень визначених для кожної із зазначених категорій.

Відповідно до Рішення Правління Банку №40 від 26.04.2004 року (в редакції від 18.04.2005 року) що діяла на час укладення правочину (Акту прийому передачі від 01.06.2009 року), а саме п. З зазначено: «Встановити, що підписання договорів (правочинів) від імені Банку здійснюється спільно двома уповноваженими особами, які мають повноваження права підпису, в тому числі різних категорій, причому: п.3.2 уповноважені особи, які мають повноваження права підпису категорій «Б», «В» та «Г» укладають та підписують договори (правочини), як це зазначено в п.4 та п.5 цього Рішення.

Відповідно до п.4 Рішення Правління, для врегулювання повноважень права підпису згідно категорій, визначено групи договорів (правочинів). Оспорюваний правочин (акт прийому передачі від 01.06.2009 року) віднесено до п.4.3 Рішення Правління, а саме:

п.4.3 договори (правочини), пов'язані з господарським забезпеченням діяльності установи банку. Пунктом 5 Рішення Правління банку № 40 визначено обсяг повноважень для уповноважених осіб, що мають повноваження права підпису категорії «Б», «В», та «Г» при підписанні договорів (правочинів):

Для уповноважених осіб категорії «Б» передбачено: укладення договорів (правочинів) щодо господарського забезпечення діяльності банку, інших договорів (правочинів) (як передбачено у п.4.3 цього Рішення) з фізичними та юридичними особами у сумі, що не перевищує: 100 000.00 гривень (або еквіваленту в іноземній валюти за офіційним курсом НБУ, що діє на дату підписання відповідного договору (правочину).

У відповідності до п. 4.4 статті 4 договору іпотеки №PM-SME107/078/2008 від 04.03.2008 року, укладеного між ЗАТ «ОТП Банк» та ОСОБА_2 ,вартість предмета іпотеки перевищує 100 000.00 гривень та становить 5 053 088,00 грн.

Окрім цього, позивач звертає увагу, що статтею 14 «Право підпису» Статуту AT «ОТП Банк» визначено, що в своїх відносинах з третіми особами банк повинен бути офіційно представлений двома членами правління (включаючи голову правління) або головою правління, який діє спільно з посадовою особою, уповноваженою правлінням ставити підпис від імені банку.

Якщо це не забороняється законодавством, банк також може бути представленим двома службовцями, які мають спільне повноваження щодо підпису документів банку, надані правлінням.

Ні ОСОБА_7 ні ОСОБА_8 не були уповноважені правлінням AT «ОТП Банк» на укладення оспорюваного правочину.

Згідно з ч. 1 ст. 215 ЦК України, підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.

Частиною 2 ст. 203 Цивільного кодексу України передбачено, що особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності.

Відповідно до ч. 1 ст. 92 ЦК України, юридична особа набуває цивільних прав та обов'язків і здійснює їх через свої органи, які діють відповідно до установчих документів та закону.

Згідно з положеннями ст. 97 ЦК України ,управління товариством здійснюють його органи. Органами управління товариством є загальні збори його учасників і виконавчий орган, якщо інше не встановлено законом.

Відповідно до ч. 2 ст. 207 ЦК України, правочин, який вчиняє юридична особа, підписується особами,уповноваженими на це її установчими документами, довіреністю, законом або іншими актами цивільного законодавства, та скріплюється печаткою.

Таким чином, підписанти оспорюваного правочину збоку AT «ОТП Банк» - ОСОБА_7 та ОСОБА_8 діяли з перевищенням наданих їм повноважень.

При цьому, наступного схвалення дій уповноважених осіб, з боку банка (юридичної особи) в розумінні ст.241 ЦК України ,банком здійснено не було.

Крім цього, оспорюваний акт прийому передачі суперечить вимогам ЦК України, оскільки в ньому відсутні істотні умови, які мають міститися в договорі зберігання.

Так, у резолютивній частині ухвали Першотравневого районного суду Донецької області від 05.05.2009 року зазначено про зобов'язання ОСОБА_2 передати базу відпочинку «Волна», що знаходиться за адресою: Донецька область, Першотравневий район, смт. Ялта, провулок Маяковського, буд. 2 «А», загальною площею 2 454,8 кв. м. на зберігання представнику ЗАТ «ОТП Банк» у тому числі, але не виключно ключі приміщення та тощо. Пунктом 2 статті 976 ЦК України зазначено, що річ, яка є предметом спору, може бути передана на зберігання за рішенням суду. Зберігачем у цьому разі може бути особа, призначена судом, або особа, визначена за домовленістю сторін, між якими є спір.

Тобто, на підставі рішення суду від 05.05.2009 року між AT «ОТП Банк» та ОСОБА_2 повинні були виникнути відповідні зберігальні правовідносини, які повинні були здійснюватися на підставі цивільно-правового договору ,оскільки зберігач набуває відповідного юридичного обов'язку забезпечити на певних умовах внутрішню і зовнішню схоронність речі. Зберігання речей, що є предметом спору відноситься до спеціальних видів зберігання - параграф 3 глави 66 ЦК України «Зберігання». Пунктом 1 статті 955 ЦК України зазначено, що на спеціальні норми зберігання розповсюджуються загальні положення про зберігання, визначені параграфом 1 глави 66 ЦК України.

Пунктом 1 статті 937 ЦК України закріплено ,що договір зберігання укладається у письмовій формі у випадках, встановлених статтею 208 цього Кодексу. В свою чергу, п.2 ст. 208 ЦК України вказує на обов'язковість вчинення правочину у письмовій формі, так як правочин повинен був укладено між фізичною та юридичною особою, а договір зберігання не відносить до категорії правочинів, передбачених частиною першою статті 206 цього Кодексу, які можуть вчинятися усно.

Правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків - пункт 1 статті 202 ЦК України. До загальних вимог, додержання яких є необхідним для чинності правочину належать наступні зокрема правочин має вчинятися у формі, встановленій законом - п. 4 статті 203 ЦК України.

Відповідно до ч. 1 ст. 626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

З частини 1 ст. 638 ЦК України вбачається, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

До істотних умов договору зберігання належать опис майна, яке передається на зберігання (стан, технічні характеристики, особливі ознаки, вартість майна), строк на який украється договір, права та обов'язки сторін, плата за зберігання, або посилання, що правочин безоплатний.

В оскаржуваному правочинові - актові прийому передачі від 01.06.2009, відсутні істотні умови договору зберігання, а саме: не зазначено стан, технічні характеристики переданого майна, його орієнтовна вартість, строк на який передається майно (укладається правочин), права та обов'язки сторін та відомості стосовно платності договору.

Згідно п. 7 Постанови Пленуму Верховного суду України №9 від 06.11.2009 року „Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними", правочин може бути визнаний недійсним лише з підстав, визначених законом.

Відповідно до ч.І статті 215 ЦК України, підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами 1-3, 5-6 статті 203 ЦК України.

Відповідно до ст.202 ЦК України, правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Стаття 203 ЦК України встановлює загальні вимоги, додержання яких є необхідним для чинності правочину.

Так, відповідно до ч.І ст.203 ЦК України, зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства.

Згідно ч. З ст. 215 ЦК України, якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин).

Відповідно до ст. 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: зокрема, визнання правочину недійсним.

Таким чином, з урахуванням ч. 1 статті 215 ЦК України, спірний акт прийому передачі від 01.06.2009 року має бути визнаний недійсним в судовому порядку, як такий, що вчинений неуповноваженими особами з порушенням вимог ч. 1 та ч. 2 ст.203 ЦК України.

Також, позивачі вважають,що правочин - акт від 01.06.2009 року прийому передачі бази відпочинку «Волна», що знаходиться за адресою: Донецька область, Першотравневий район, смт. Ялта, провулок Маяковського, 2 «а» неоднаково сприймається та оцінюється сторонами. Зокрема, позивачем цей акт оцінюється як процесуальна дія спрямована на забезпечення позову, яка діяла до вступу рішення до законної сили. А відповідачем цей акт оцінюється, як набуття права власності позивачем на зазначений об'єкт вартістю 5053088,00 грн. Внаслідок зазначеного виникає необхідність тлумачення змісту зазначеного акту та його істотних умов.

Згідно ст. 213 Цивільного кодексу України встановлено, що на вимогу однієї або обох сторін суд може постановити рішення про тлумачення змісту правочину.

При тлумаченні змісту правочину беруться до уваги однакове для всього змісту правочину значення слів і понять, а також загальноприйняте у відповідній сфері відносин значення термінів. Якщо буквальне значення слів і понять, а також загальноприйняте у відповідній сфері відносин значення термінів не дає змоги з'ясувати зміст окремих частин правочину, їхній зміст встановлюється порівнянням відповідної частини правочину зі змістом інших його частин, усім його змістом, намірами сторін.

Якщо за правилами, встановленими частиною третьою цієї статті, немає можливості визначити справжню волю особи, яка вчинила правочин, до уваги беруться мета правочину, зміст попередніх переговорів, усталена практика відносин між сторонами, звичаї ділового обороту, подальша поведінка сторін, текст типового договору та інші обставини, що мають істотне значення.

Вказаний правочин (акт прийому передачі від 01.06.2009 року) від імені юридичної особи AT ОТП Банк» підписаний представниками ЗАТ «ОТП Банк» в особі керуючого філією AT «ОТП Банк» в м. Донецьк ОСОБА_7 та заступника керуючого філією AT «ОТП Банк» в м. Донецьк ОСОБА_8

Ні ОСОБА_7 ні ОСОБА_8 не були уповноважені Правлінням AT «ОТП Банк» на укладення правочину.

Таким чином ,підписання акту-приймання-передачі зазначеними особами ,на думку позивача, не може оцінюватись як приймання предмету іпотеки у власність позивача, оскільки ці особи не мали на це відповідних повноважень. В підтвердження цієї позиції с зазначення в акті приймання-передачі, що база відпочинку «Волна «належить ОСОБА_2 на підставі свідоцтва...

В акті прийому передачі від 01.06.2009, відсутні істотні умови договору про передачу об*єкту у власність, а саме: не зазначено стан, технічні характеристики переданого майна, його вартість, інші права та обов'язки сторін в зв'язку з передачею майна, строки розрахунків між сторонами.

В зв'язку з невиконанням позичальником та ОСОБА_5 вказаної вимоги, AT «ОТП Банк» як іпотекодержатель задовольнив забезпечену іпотекою вимогу шляхом реєстрації права власності за AT «ОТП Банк», що підтверджується інформаційною довідкою від 13.05.2016 № 59057969. Набуття права власності відбулось саме за рішенням уповноваженного органу банку, рішенням правління № 95 від 08.04.2016.

Таким чином ,наступні дії підтвердили волевиявлення позивача на набуття у власність за експертною оцінкою на дату набуття у власність, що становить, - 391 098 гривень. Набуттям у власність не припинились зобов'язання позичальника та поручителя. Позивач підтримує в повному обсязі позовні вимоги по стягненню кредитної заборгованості, про що свідчить заява про збільшення позовних вимог від 09.06.2016р. заявлена до Приморського районного суду по справі №0541/4463/2012.

Крім цього, оспорюваний акт прийому передачі не містить істотних умови, які мають міститися в договорі зберігання і таким чином на думку позивача зазначений акт не є правочином по якому об'єкт перейшов на зберігання позивачу в розумінні цивільного кодексу.

Так, у резолютивній частині ухвали Першотравневого районного суду Донецької області від 05.05.2009 року зазначено про зобов'язання ОСОБА_2 передати базу відпочинку «Волна», що знаходиться за адресою: Донецька область, Першотравневий район, смт. Ялта, провулок Маяковського, буд. 2 «А», загальною площею 2 454,8 кв. м. на зберігання представнику ЗАТ «ОТП Банк» у тому числі, але не виключно ключі приміщення та тощо. Пунктом 2 статті 976 ЦК України зазначено що, річ, яка є предметом спору, може бути передана на зберігання за рішенням суду. Зберігачем у цьому разі може бути особа, призначена судом, або особа, визначена за домовленістю сторін, між якими є спір. Тобто, на підставі рішення суду від 05.05.2009 року між AT «ОТП Банк» та ОСОБА_2 повинні були виникнути відповідні зберігальні правовідносини, які повинні були здійснюватися на підставі цивільно-правового договору оскільки зберігач набуває відповідного юридичного обов'язку забезпечити на певних умовах внутрішню і зовнішню схоронність речі. Відповідно до ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження» встановлено, у разі якщо зберігачем призначено іншу особу, крім боржника або члена його сім'ї, він одержує за зберігання майна винагороду, розмір якої визначається угодою між зберігачем та державним виконавцем. Тобто на підставі зберігання на підставі рішення суду здійснюється також виключно за договором.

Окрім того, ухвала Першотравневого районного суду Донецької області від 05.05.2009 року, як забезпечувальна дія діяла до вступу до законної сили рішення по справі.

Зберігання речей, що є предметом спору відноситься до спеціальних видів зберігання - параграф З глави 66 ЦК України «Зберігання». Пунктом 1 статті 955 ЦК України зазначено, що на спеціальні норми зберігання розповсюджуються загальні положення про зберігання, визначені параграфом 1 глави 66 ЦК України.

Пунктом 1 статті 937 ЦК України закріплено, що договір зберігання укладається у письмовій формі у випадках, встановлених статтею 208 цього Кодексу. В свою чергу, п.2 ст. 208 ЦК України вказує на обов'язковість вчинення правочину у письмовій формі, так як правочин повинен був укладено між фізичною та юридичною особою, а договір зберігання не відносить до категорії правочинів, передбачених частиною першою статті 206 цього Кодексу, які можуть вчинятися усно.

Правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків - пункт 1 статті 202 ЦК України. До загальних вимог, додержання яких є необхідним для чинності правочину належать наступні зокрема правочин має вчинятися у формі, встановленій законом - п. 4 статті 203 ЦК України.

Відповідно до ч. 1 ст. 626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

З частини 1 ст. 638 ЦК України вбачається, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

До істотних умов договору зберігання належать: опис майна, яке передається на зберігання (стан, технічні характеристики, особливі ознаки, вартість майна), строк на який украється договір, права та обов'язки сторін, плата за зберігання, або посилання, що правочин безоплатний.

В акті прийому передачі від 01.06.2009 відсутні істотні умови договору зберігання, а саме: не зазначено стан, технічні характеристики переданого майна, його орієнтовна вартість, строк на який передається майно (укладається правочин), права та обов'язки сторін та відомості стосовно платності договору.

Відповідно до ст.202 ЦК України, правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Таким чином, з урахуванням вищевикладеного на думку позивача ,спірний акт прийому передачі від 01.06.2009 року не є правочином по набуттю у власність або передачу на зберігання позивача бази відпочинку «Волна», що знаходиться за адресою: Донецька обл., Першотравневий район, смт Ялта, пров. Маяковського 2-а,

На даний час позивач вимушений звернутися до суду та просить суд :

-Визнати недійсним акт від 01 червня 2009 року прийому-передачі бази відпочинку «Волна», що знаходиться за адресою: Донецька область, Першотравневий район, смт. Ялта, провулок Маяковського, 2-«а»;

Надати тлумачення Акту від 01 червня 2009 року прийому-передачі бази відпочинку «Волна», що знаходиться за адресою: Донецька область, Першотравневий район, смт. Ялта, провулок Маяковського, 2-«а», складеному між ОСОБА_2 та представниками ПАТ «ОТП «Банк» в наступному:

●чи є зазначений акт правочином в розумінні ст.202 Цивільного кодексу України, та які суттєві умови зазначеного правочину визначені сторонами при його складенні.

●Акт прийому передачі від 01.06.2009 року не є правочином по набуттю у власність або передачу на зберігання ПАТ «ОТП Банк» бази відпочинку «Волна», що знаходиться за адресою: Донецька обл., Першотравневий район, смт Ялта, пров. Маяковського 2-а.

У судовому засіданні, представник позивача ,за довіреністю, ОСОБА_11 позовні вимоги підтримала у повному обсязі, та просить суд :

-Визнати недійсним акт від 01 червня 2009 року прийому-передачі бази відпочинку «Волна», що знаходиться за адресою: Донецька область, Першотравневий район, смт. Ялта, провулок Маяковського, 2-«а»;

Надати тлумачення Акту від 01 червня 2009 року прийому-передачі бази відпочинку «Волна», що знаходиться за адресою: Донецька область, Першотравневий район, смт. Ялта, провулок Маяковського, 2-«а», складеному між ОСОБА_2 та представниками ПАТ «ОТП «Банк» в наступному:

●чи є зазначений акт правочином в розумінні ст.202 Цивільного кодексу України, та які суттєві умови зазначеного правочину визначені сторонами при його складенні.

●Акт прийому передачі від 01.06.2009 року не є правочином по набуттю у власність або передачу на зберігання ПАТ «ОТП Банк» бази відпочинку «Волна», що знаходиться за адресою: Донецька обл., Першотравневий район, смт Ялта, пров. Маяковського 2-а.

В обґрунтування позовних вимог,представник позивача ОСОБА_11 підтримала обставини,які зазначені в позовних заявах.

Відповідач ОСОБА_2 позовні вимоги не визнав у повному обсязі та просить суд відмовити в задоволені позовних вимог, пояснивши суду : Спірним правочином позивач вказав «Акт прийому - передачі бази відпочинку « Волна » від 01.06.2009 року.

Стаття 202 ЦК України дає визначення, що «... Правочином (угодою) є дія особи (осіб), спрямована на набуття, зміну цін і припинення цивільних правовідносин.

Акт прийому-передачі не є угодою, оскільки не створює, не змінює і / або не припиняє прав та обов'язків.

За своєю формою акт прийому передачі є первинним документом відповідно до ЗУ "Про бухгалтерський облік".

Саме тому ,судовою практикою підтверджується, що акт прийому-передачі не може бути визнаний недійсним, оскільки не є угодою.

Так в «Узагальненні ВСУ" Практика розгляду судами цивільних справ про визнання правочинів недійсними "від 24.11.2008 р, яке є обов'язковим для застосування судами в своїй діяльності, зазначено, що угода - це юридичний факт, з яким закон пов'язує виникнення, зміни та припинення цивільних правовідносин.

Відповідно, за правилами недійсності правочинів не можна визнавати недійсними документи, які за своїм змістом не є угодами.

ВСУ в «узагальненні» прямо вказує, що до таких документів слід відносити:

- Рішення органів державної влади; свідоцтва (про право власності на житло, про право на спадщину, про придбання майна з публічних торгів, державний акт на земельну ділянку, ордер тощо);

- Рішення, записи про реєстрацію (реєстрація домоволодіння, актів громадянського стану);

- Протоколи загальних зборів госп. товариств, рішення загальних зборів громадських об'єднань, розпорядження про реєстрацію за місцем проживання фізичної особи;

- І багато інших документів (акт прийому-передачі, товарний чек).

Аналогічне роз'яснення дає і Вищий господарський суд України своїм «Інформаційним листом від 18.03.2008 № 01-8 / 164,де зазначено : «Чи підлягає розгляду в господарському суді позовна вимога про визнання недійсним правочину і актів приймання-передачі майна... ?» Суд на це питання дає відповідь, що :«... Стаття 12 ЦПК ( 1798-12 ) не відносить до підвідомчості господарських судів справи у спорах про визнання недійсними актів приймання-передачі як таких.

Водночас, якщо судом з'ясовано, що правочин оформлено шляхом підписання сторонами актів приймання-передачі продукції, спір про визнання такого правочину недійсним підлягає вирішенню господарським судом на загальних підставах, причому предметом відповідного спору виступає саме правочин, а не зазначені акти.

Що стосується аналізу і тлумачення «акту прийому-передачі», як «правочину, то можна послатися на рішення Господарського суду м.Києва від 03.06.2004 р, яким суд визначив два, що відносяться до розгляду даної справи і цікавлять нас, момента:

1) суд не погоджується з тверджень позивача про те, що акти прийому-передачі, визнання якіх недійсними є предметом позову, є угодами;

2) оскількі оспорювані акти не є угодами чи актами ненормативного характеру, спір не підлягає вірішенню в господарських судах України.

Зазначене рішення господарського суду міста Києва в частині, що стосується відмови в прийнятті позову про визнання актів прийому-передачі недійсними, було обґрунтовано наступними положеннями нормативних актів.

Цивільний кодекс УРСР (ЦК У PCP) у ст. 41 та Цивільний кодекс України (ЦКУ) у ст. 202 пропонують практично ідентичні визначення поняття угоди (правочину) - це дія особи, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Таким чином, угоди мають вольовий характер, який виявляється в бажанні осіб встановити права і прийняти обов'язки ,з метою досягнення правового результату. У свою чергу, вчинення особами дій щодо виконання досягнутих домовленостей, тобто виконання прийнятих на себе прав і покладених обов'язків за угодою, є виконанням угоди.

Таке виконання угоди може оформлюватись окремими документами, складеними сторонами за угодою (накладною, актом прийому-передачі майна та іншими документами), які не породжують самостійних прав чи обов'язків, а є лише технічною фіксацією виконання умов угоди, тобто документуванням особами своїх дій з реалізації набутих прав і прийнятих обов 'язків.

Отже, акти прийому-передачі не породжують жодних прав та обов'язків, характерних для угоди як виду зобов'язання. Акті прийому-передачі не зафіксовано, які права й обов'язки виникають між сторонами, і для якого інституту договірних зобов'язань вони характерні.

Крім цього, відповідно до ст. 153 ЦК УРСР (ст. 638 ЦКУ), в залежності від інституту договірних зобов'язань зміст угоди відрізняється за правами та обов'язками сторін за нею, тобто за своїми істотними умовами.

В акті прийому-передачі відсутні будь-які дані про прийняті сторонами права та обов'язки, тобто відсутні істотні умови, він тільки засвідчує факт отримання майна, послуги, тощо, який відбувся на підставі первісного договору (у нашому випадку - на підставі рішення суду).

Таким чином, безпосередньо первісний договір є правовстановлюючим документом, а укладення актів прийому-передачі є виконанням встановлених договором зобов'язань.

З огляду на це, акт прийому-передачі є не правовстановлюючим, а тільки правопідтверджуючим документом.

Як вказував позивач, і це відповідає обставинам справи:

05.05.2009 року Першотравневий районний суд Донецької області задовольнив клопотання ПАТ «ОТП Банку» про передачу їм на відповідальне зберігання предмету іпотеки бази відпочинку «Волна» та ключів від приміщень і ,своєю ухвалою № 2-98-09 від 05.05.2009 року Першотравневий районний суд зобов'язав ОСОБА_2 передати предмет іпотеки базу відпочинку «Волна» та ключі від усіх приміщень на відповідальне зберігання банку.

Позивач навмисне не вказує суду той факт, що 06.05.2009 р ПАТ «ОТП Банк», для виконання ухвали Першотравневого районного суду Донецької області № 2-98-09 від 05.05.2009 року «Про передачу предмету іпотеки бази відпочинку « Волна » та ключів від приміщень на відповідальне зберігання ПАТ« ОТП Банку », звернувся до Відділу Виконавчої служби Першотравневого районного управління юстиції в Донецькій області з зазначеною ухвалою, в зв'язку з чим було відкрито ВП № 12667752 і саме, в процесі виконавчого провадження, база відпочинку« Волна »та ключі від усіх приміщень були передані ПАТ «ОТП Банку» на відповідальне зберігання в хорошому робочому стані, що знайшло своє відображення в актах прийому-передачі.

25.05.2009 року ,Першотравневий районний суд задовольнив в повному обсязі позовні вимоги ПАТ «ОТП Банку» «Про звернення стягнення на предмет іпотеки в рахунок погашення повної заборгованості по кредиту» - по кредиту 595474,51 дл. США; відсотків по кредиту 44868,66 дол. США; пеня і штрафи - 246723,48 гривень і, в рахунок погашення вищевказаної заборгованості за кредитним договором, звернув стягнення на предмет іпотеки базу відпочинку «Волна» на користь Іпотекодержателя - ПАТ «ОТП Банку», зобов'язавши останнього реалізувати предмет іпотеки базу відпочинку «Волна» відповідно до процедури, передбаченої ст. 38 Закону України «Про Іпотеку».

Таким чином, спірний акт прийому-передачі не є угодою (правочином) і тому й не має істотних умов, наявність яких обов'язково при укладанні договорів зберігання.

Акт прийому - передачі є документом, що підтверджує виконання рішення суду, яким було наказано передати об'єкт у володіння - на відповідальне зберігання (до речі за заявою самого Банку) і відповідно до вимог ч. 3 ст 587 ЦК України ,позивач - ПАТ «ОТП Банк», несе відповідальність, як «... заставодержатель, який володіє предметом застави (базою відпочинку « Волна », в разі втрати, псування, пошкодження або знищення заставленого майна з його вини і зобов'язаний відшкодувати заставодавцю його збитки».

У судовому засіданні були дослідженні:

Платіжне доручення/а.с. 1,96/,лист Приморського районного суду/а.с.6/,копія позовної заяви до Приморського районного суду/а.с. 7-8,114/, ухвала про відкриття провадження/а.с. 9/,договір іпотеки/а.с. 10-16,105-109/, довіреність від 10.11.2006 року на ОСОБА_7В./а.с. 17,110/, довіреність від 13.11.2007 року на ОСОБА_10А./а.с. 18,111/, Рішення №40 Правління банку АКБ «Райффайзенбанк Україна» від 26.04.2004 року/а.с.19-20,112-113/, ухвала Першотравневого районного суду від 05 травня 2009 року/а.с. 21-22,102-108/, акт прийому-передачі бази відпочинку «Волна»,що знаходиться за адресою :Донецька область, Першотравневий район,смт.Ялта, пров.Маяковського ,2-а від 01 червня 2009 року/а.с. 23,104/,статут ЗАТ «ОТП Банк» ,держреєстрація якого проведена 31.03.2008 року/а.с. 24-46,121-132/,статут Публічного акціонерного товариства «ОТП Банк»,який не пройшов державну реєстрацію та наданий не у повному обсязі/а.с. 40-46,133-137/, рішення/а.с. 67-73/, статут Публічного акціонерного товариства «ОТП Банк»,який не пройшов державну реєстрацію/а.с. 79-95/,відомості з реєстру прав власності на нерухоме майно/а.с. 115/, висновок про вартість майна/а.с. 118-119/, копія заяви про збільшення позовних вимог до Приморського райсуду/а.с. 120/,інформація про виконавче провадження, ухвала колегії суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 23 травня 2012 року, статут ПАТ «ОТП Банк» ,який пройшов держреєстрацію 13 травня 2015 року, статут ПАТ «ОТП Банк» ,який пройшов держреєстрацію 24 травня 2013 року, статут ПАТ «ОТП Банк» ,який пройшов держреєстрацію 30 липня 2012 року, статут ПАТ «ОТП Банк» ,який пройшов держреєстрацію 27 серпня 2009 року, статут ПАТ «ОТП Банк» ,який пройшов держреєстрацію 30 червня 2009 року, статут ЗАТ «ОТП Банк» ,який пройшов держреєстрацію 06 листопада 2008 року, статут ЗАТ «ОТП Банк» ,який пройшов держреєстрацію 31.03.2008 року, статут ЗАТ «ОТП Банк» ,який пройшов держреєстрацію 06 листопада 2008 року, статут ЗАТ «ОТП Банк» ,який пройшов держреєстрацію 09 січня 2008 року, статут ЗАТ «ОТП Банк» ,який пройшов держреєстрацію 30 липня 2007 року, статут ЗАТ «ОТП Банк» ,який пройшов держреєстрацію 22 січня 2007 року, статут ЗАТ «ОТП Банк» ,який пройшов держреєстрацію 02 листопада 2006 року, два статуту АКБ «Райффайзенбанк Україна»,які не пройшли держреєстрацію, статут АКБ «Райффайзенбанк Україна»,який пройшов держреєстрацію 10.11.2005 року, четверо змін до статуту АКБ «Райффайзенбанк Україна»,які не пройшли держреєстрацію.

Суд,заслухавши пояснення позивача, відповідача, з урахуванням у сукупності всіх доказів,які були дослідженні у судовому засіданні, суд приходить до наступного :

Відповідно до ст.. 10 ЦПК України, сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ст.. 57 ЦПК України,доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко- і відеозаписів, висновків експертів.

Відповідно до ст.. 58 ЦПК України,належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.

Відповідно до ст.. 59 ЦПК України, суд не бере до уваги докази, які одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Відповідно до ст.60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до ст. 27 УПК України, особи, які беруть участь у справі, зобов'язані добросовісно здійснювати свої процесуальні права і виконувати процесуальні обов'язки.

Відповідно до ст. 202 ЦК України : 1. Правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. 2. Правочини можуть бути односторонніми та дво- чи багатосторонніми (договори). 3. Одностороннім правочином є дія однієї сторони, яка може бути представлена однією або кількома особами. Односторонній правочин може створювати обов'язки лише для особи, яка його вчинила. Односторонній правочин може створювати обов'язки для інших осіб лише у випадках, встановлених законом, або за домовленістю з цими особами. 4. Дво- чи багатостороннім правочином є погоджена дія двох або більше сторін. 5. До правовідносин, які виникли з односторонніх правочинів, застосовуються загальні положення про зобов'язання та про договори, якщо це не суперечить актам цивільного законодавства або суті одностороннього правочину.

Відповідно до ст. 203 ЦК України : 1. Зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. 2. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. 3. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. 4. Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом. 5. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним. 6. Правочин, що вчиняється батьками (усиновлювачами), не може суперечити правам та інтересам їхніх малолітніх, неповнолітніх чи непрацездатних дітей.

Відповідно до ст. 213 ЦК України : 1. Зміст правочину може бути витлумачений стороною (сторонами). 2. На вимогу однієї або обох сторін суд може постановити рішення про тлумачення змісту правочину. 3. При тлумаченні змісту правочину беруться до уваги однакове для всього змісту правочину значення слів і понять, а також загальноприйняте у відповідній сфері відносин значення термінів. Якщо буквальне значення слів і понять, а також загальноприйняте у відповідній сфері відносин значення термінів не дає змоги з'ясувати зміст окремих частин правочину, їхній зміст встановлюється порівнянням відповідної частини правочину зі змістом інших його частин, усім його змістом, намірами сторін. 4. Якщо за правилами, встановленими частиною третьою цієї статті, немає можливості визначити справжню волю особи, яка вчинила правочин, до уваги беруться мета правочину, зміст попередніх переговорів, усталена практика відносин між сторонами, звичаї ділового обороту, подальша поведінка сторін, текст типового договору та інші обставини, що мають істотне значення.

Відповідно до ст. 215 ЦК України : 1. Підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. 2. Недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається. У випадках, встановлених цим Кодексом, нікчемний правочин може бути визнаний судом дійсним. 3. Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин).

Відповідно до ст. 216 ЦК України : 1. Недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов'язані з його недійсністю. У разі недійсності правочину кожна із сторін зобов'язана повернути другій стороні у натурі все, що вона одержала на виконання цього правочину, а в разі неможливості такого повернення, зокрема тоді, коли одержане полягає у користуванні майном, виконаній роботі, наданій послузі, - відшкодувати вартість того, що одержано, за цінами, які існують на момент відшкодування. 2. Якщо у зв'язку із вчиненням недійсного правочину другій стороні або третій особі завдано збитків та моральної шкоди, вони підлягають відшкодуванню винною стороною. 3. Правові наслідки, передбачені частинами першою та другою цієї статті, застосовуються, якщо законом не встановлені особливі умови їх застосування або особливі правові наслідки окремих видів недійсних правочинів. 4. Правові наслідки недійсності нікчемного правочину, які встановлені законом, не можуть змінюватися за домовленістю сторін. 5. Вимога про застосування наслідків недійсності нікчемного правочину може бути пред'явлена будь-якою заінтересованою особою.

Суд може застосувати наслідки недійсності нікчемного правочину з власної ініціативи.

Відповідно до ст. 237 ЦК України: 1. Представництвом є правовідношення, в якому одна сторона (представник) зобов'язана або має право вчинити правочин від імені другої сторони, яку вона представляє. 2. Не є представником особа, яка хоч і діє в чужих інтересах, але від власного імені, а також особа, уповноважена на ведення переговорів щодо можливих у майбутньому правочинів. 3. Представництво виникає на підставі договору, закону, акта органу юридичної особи та з інших підстав, встановлених актами цивільного законодавства.

Відповідно до ст. 244 ЦК України : 1. Представництво, яке ґрунтується на договорі, може здійснюватися за довіреністю. 2. Представництво за довіреністю може грунтуватися на акті органу юридичної особи. 3. Довіреністю є письмовий документ, що видається однією особою іншій особі для представництва перед третіми особами. Довіреність на вчинення правочину представником може бути надана особою, яку представляють (довірителем), безпосередньо третій особі.

Відповідно до ст. 246 ЦК України : Довіреність від імені юридичної особи видається її органом або іншою особою, уповноваженою на це її установчими документами. з моменту його нотаріального посвідчення.

Відповідно до ст. 638 ЦК України/в редакції на час виникнення правовідносин/: 1. Договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. 2. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною.

Відповідно до ст. 639 ЦК України /в редакції на час виникнення правовідносин/: 1. Договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлені законом. 2. Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася. 3. Якщо сторони домовились укласти у письмовій формі договір, щодо якого законом не встановлена письмова форма, такий договір є укладеним з моменту його підписання сторонами. 4. Якщо сторони домовилися про нотаріальне посвідчення договору, щодо якого законом не вимагається нотаріальне посвідчення, такий договір є укладеним з моменту його

нотаріального посвідчення. Договір про закупівлю, який укладається відповідно до Закону України "Про закупівлю товарів, робіт і послуг за державні кошти" ( 1490-14 ), на вимогу замовника підлягає обов'язковому нотаріальному посвідченню та вважається укладеним з моменту його нотаріального посвідчення.

В Узагальненні ВСУ від 24.11.2008 «Практика розгляду судами цивільних справ про визнання правочинів недійсними» зазначено наступне : Відповідно, за правилами недійсності правочинів не можна визнавати документи, які за своїм змістом не є правочинами. Вбачається, що до таких документів слід відносити, наприклад, рішення органів державної влади; свідоцтва (про право власності на житло, про право на спадщину, про придбання майна з публічних торгів, державний акт на земельну ділянку, ордер тощо); рішення, записи про реєстрацію (реєстрація домоволодіння, актів громадянського стану); протоколи загальних зборів господарських товариств, рішення загальних зборів громадських об'єднань, розпорядження про реєстрацію за місцем проживання фізичної особи та багато інших документів (акт приймання-передачі, товарний чек).

Тобто,в розумінні ст. 202 ЦПК України : угоди мають вольовий характер, який виявляється в бажанні осіб встановити права і прийняти обовязки з метою досягнення правового результату. У свою чергу, вчинення особами дій щодо виконання досягнутих домовленостей, тобто виконання прийнятих на себе прав і покладених обовязків за угодою, є виконанням угоди. Таке виконання угоди може оформлюватись окремими документами, складеними сторонами за угодою (накладною, актом прийому-передачі майна та іншими документами), які не породжують самостійних прав чи обовязків, а є лише технічною фіксацією виконання умов угоди, тобто документуванням особами своїх дій з реалізації набутих прав і прийнятих обовязків. Отже, акти прийому-передачі не породжують жодних прав та обовязків, характерних для угоди як виду зобовязання. В акті прийому-передачі не зафіксовано, які права й обовязки виникають між сторонами, і для якого інституту договірних зобовязань вони характерні.

Також,в розумінні ст. 638 ЦК України : В акті прийому-передачі відсутні будь-які дані про прийняті сторонами права та обовязки, тобто відсутні істотні умови, він тільки засвідчує факт отримання послуги, який відбувся на підставі первісного договору. Таким чином, безпосередньо первісний договір є правовстановлюючим документом, а укладення актів прийому-передачі є виконанням встановлених договором зобовязань. З огляду на це акт прийому-передачі є не правовстановлюючим, а правопідтверджуючим документом.

У судовому засіданні було встановлено наступне :

05 травня 2009 року, ухвалою Першотравневого районного суду Донецької області, було задоволено заяву ЗАТ «ОТП Банк» про забезпечення позову по цивільній справі за позовом ЗАТ «ОТП Банк» до ОСОБА_2,третя особа ОСОБА_5 , про звернення стягнення на предмет іпотеки та вирішено : Задовольнити заяву позивача ОСОБА_4 акціонерного товариства «ОТП Банк» про забезпечення позову по цивільній справі за позовом ОСОБА_4 акціонерного товариства «ОТП Банк» до ОСОБА_2 Сігізмундовичадретя особа ОСОБА_5 про звернення стягнення на предмет іпотеки.

Зобов'язати ОСОБА_2 (адреса проживання: ІНФОРМАЦІЯ_1, ідентифікаційний номер: НОМЕР_1, паспорт Серія ВА № 861069, виданий Приморським РВ Маріупольского МУ УМВС України в Донецькій області, від 23.07.1997 року.) передати Базу відпочинку „Волна", що знаходиться за адресою Донецька область, Першотравневий район, смт. Ялта, провулок Маяковського, 2а, яка складається: з - літера «А-1» - склад, КПП - літ. «Б-1», площинка-літ. «6-1», вбиральня -літ. «В-1», літній будинок-літ. «3-2», площинка-літ. «з-І», площинка-літ. «з 1 -1», літній будинок-літ. «Ж-2», площинка - літ. «ж-1», площинка - літ. «ж1-1», літній будинок - літ. «Д-2», площинка - літ. «д-1», площинка-літ. «дІ-1», літній будинок - літ. «Г-2», площинка-літ. «г-1», площинка-літ. «гі-і», літній будинок-літ. «С-2», площинка-літ. «с-1», площинка-літ. «с 1 -1», літній будинок-літ. «Р-2», площинка - літ. «р-1», площинка-літ. «р 1 -1», літній будинок - літ. «П-2», площинка - літ. «п-1», площинка - літ. «п1-1», літній будинок - літ. «0-2», площинка-літ. «о-І», площинка-літ. «оі-і», літній будинок - літ. «Н-2», площинка - літ. «н-1», площинка-літ. «нІ-1», літній будинок - літ. «Ю-1», літній будинок - літ. «Є-1», літній будинок - літ. «ЬІ-1», літній будинок

●літ. «Ш-1», літній будинок - літ. «4-1», літній будинок - літ. «Х-1», літній будинок - літ. «У-1», літній будинок

●літ. «3-1», літній будинок - літ «Ж-1», літній будинок - літ. «Е"-1», літній будинок - літ. «Д"-1», літній будинок

●літ. «Г"-1», літній будинок - літ. «В"-1», літній будинок - літ. «Б"-1», літній будинок - літ. «А"-1», літній будинок - літ. «И"-1», літній будинок - літ. «Я-1», кухня - літ. «Щ-1», кухня - літ. «Ф-1». Загальна площа Предмету Іпотеки становить 2 454, 8 м2 на зберігання представнику ОСОБА_4 Акціонерного Товариства „ОТП Банк" у тому числі, але не виключно ключі від приміщення та тощо.

Рішенням Першотравневого районного суду Донецької області від 25 травня 2009 року було вирішено : Позовну заяву ОСОБА_4 акціонерного товариства «ОТП Банк» до ОСОБА_2

Сігізмундовича, третя особа ОСОБА_5 , про звернення стягнення на предмет іпотеки - задовольнити.

В рахунок погашення заборгованості за кредитним договором перед ОСОБА_4 Акціонерним товариством „ОТП Банк" в особі філії ЗАТ „ОТП Банк" в м. Донецьк по Кредитному договору № СМ-БМЕ 107/078/2008 від 04.03.2008 року а саме надень подання позову:

- заборгованість за наданим кредитом - 595474,51 дол.США;борг за відсотками - 44868,66 дол.США;борг за нарахованою пенею - 246723,48 гривень- звернути стягнення на предмет іпотеки - базу відпочинку „Волна", що знаходиться за адресою: Донецька область, Першотравневий район, смт Ялта, пров. Маяковського 2-а, який складається: літера «А-1» - склад, КПП - літ. «Б-1», площинка - літ. «6-1», вбиральня - літ. «В-1», літній будинок -літ. «3-2», площинка - літ. «з-І», площинка - літ. «з 1 -1», літній будинок - літ. «Ж-2», площинка - літ. «ж-1», площинка - літ. «жі-і», літній будинок-літ. «Д-2», площинка - літ. «д-1», площинка-літ. «д 1 -1», літній будинок -літ. «Г-2», площинка - літ. «г-1», площинка - літ. «г 1 -1», літній будинок - літ. «С-2», площинка - літ. «с-1», площинка-літ. «с 1 -1», літній будинок-літ. «Р-2», площинка - літ. «р-1», площинка-літ. «рі-і», літній будинок-літ. «П-2», площинка - літ. «п-1», площинка-літ. «п 1 -1», літній будинок-літ. «0-2», площинка-літ. «о-І», площинка - літ. «о 1 -1», літній будинок - літ. «Н-2», площинка - літ. «н-1», площинка - літ. «н 1 -1», літній будинок-літ. «Ю-1», літній будинок - літ. «Є-1», літній будинок - літ. «Ы-1», літній будинок - літ. «Ш-1», літній будинок -літ. «4-1», літній будинок - літ. «Х-1», літній будинок - літ. «У-1», літній будинок - літ. «3-1», літній будинок - літ «Ж-1», літній будинок - літ. «Е"-1», літній будинок - літ. «Д"-1», літній будинок-літ. «Г"-1», літній будинок - літ. «В"-1», літній будинок - літ. «Б"-1», літній будинок - літ. «А"-1», літній будинок - літ. «И"-1», літній будинок - літ. «Я-1», кухня - літ. «Щ-1», кухня - літ. «Ф-1». Загальна площа Предмета іпотеки становить 2454,8 кв.м., що належить ОСОБА_2 на праві власності.

Застосувати спосіб реалізації бази відпочинку „Волна", що знаходиться за адресою Донецька область Першотравневий район смт Ялта пров. Маяковського 2-а - шляхом продажу ОСОБА_4 акціонерним товариством"ОТП Банк" з застосуванням процедури продажу передбаченої ст. 38 ЗУ „Про іпотеку", а саме з правом укладення від імені власника ОСОБА_2 договору купівлі-продажу будь-яким способом з іншою будь-якою особою-покупцем та з наданням ОСОБА_4 акціонерному товариству „ОТП Банк" всіх повноважень продавця ( в тому числі, але не виключно: отримання дублікатів правовстановлюючих документів на нерухоме майно, здійснення будь-яких платежів за продавця, в т.ч. за погашенням за кредитними зобов'язаннями, отримувати будь-які документи, довідки, витяги з реєстру прав на нерухоме майно в органів БТ1, органів ЖЕУ, нотаріату тощо), необхідних для здійснення такого продажу за загальними правилами, за ціною яку буде визначено проведенням справедливою експертної оцінки майна за загальним правилами для погашення суми заборгованості за кредитним договором СМ-8МЕ 107/078/2008 від 04.03.2008 року.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_4 акціонерного товариства «ОТП Банк» судовий збір у розмірі 1700/одна тисяча сімсот/гривень та витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи у розмірі 30 /тридцять/ гривень. .

Згідно інформації про виконавче провадження №12667752, до ВДВС Першотравневого РУЮ на виконання дана ухвала надійшла від Першотравневого районного суду 06.05.2009 року . 14 травня 2009 року вказана дата ,як строк та умови добровільного виконання рішення суду боржником. Також зазначено,що 30.12.2014 року стягувачеві,відповідно до п.1 ч.1 ст.47 /за письмовою заявою стягувача/ було повернуто виконавчий документ. Дані обставини ,підтверджують пояснення ОСОБА_2,що перший акт приймання-передачі бази відпочинку «Волна» було складено 14 травня 2009 року,а потім вже на прохання ПАТ «ОТП Банк», було складено інший акт приймання передачі бази відпочинку «Волна» від 01 червня 2009 року.

Згідно наданого позивачем акту прийому-передачі бази відпочинку «Волна»,що знаходиться за адресою :Донецька область, Першотравневий район,смт.Ялта, пров.Маяковського ,2-а від 01 червня 2009 року, в якому зазначено,що ,виконуючи ухвалу про забезпечення позову Першотравневого районного суду Донецької області від 05 травня 2009 року по справі за позовом ЗАТ «ОТП Банк» до ОСОБА_2,третя особа ОСОБА_5 , про звернення стягнення на предмет іпотеки, ОСОБА_2 передав, а Закрите акціонерне товариство «ОТП Банк»,в особі керуючого філії ЗАТ «ОТП Банк» в м.Донецьк ОСОБА_7,який діє на підставі Статуту Банку та довіреності, посвідченої 10.11.2006 року нотаріусом та заступником керуючого філії ЗАТ «ОТП Банк» в м.Донецьк ОСОБА_10, який діє на підставі Статуту Банку та довіреності, посвідченої 13.11.2007 року нотаріусом, прийняв на зберігання предмет іпотеки : Базу відпочинку „Волна", що знаходиться за адресою Донецька область, Першотравневий район, смт. Ялта, провулок Маяковського, 2а, яка складається: з - літера «А-1» - склад, КПП - літ. «Б-1», площинка-літ. «6-1», вбиральня -літ. «В-1», літній будинок-літ. «3-2», площинка-літ. «з-І», площинка-літ. «з 1 -1», літній будинок-літ. «Ж-2», площинка - літ. «ж-1», площинка - літ. «ж1-1», літній будинок - літ. «Д-2», площинка - літ. «д-1», площинка-літ. «дІ-1», літній будинок - літ. «Г-2», площинка-літ. «г-1», площинка-літ. «гі-і», літній будинок-літ. «С-2», площинка-літ. «с-1», площинка-літ. «с 1 -1», літній будинок-літ. «Р-2», площинка - літ. «р-1», площинка-літ. «р 1 -1», літній будинок - літ. «П-2», площинка - літ. «п-1», площинка - літ. «п1-1», літній будинок - літ. «0-2», площинка-літ. «о-І», площинка-літ. «оі-і», літній будинок - літ. «Н-2», площинка - літ. «н-1», площинка-літ. «нІ-1», літній будинок - літ. «Ю-1», літній будинок - літ. «Є-1», літній будинок - літ. «ЬІ-1», літній будинок літ. «Ш-1», літній будинок - літ. «4-1», літній будинок - літ. «Х-1», літній будинок - літ. «У-1», літній будинок літ. «3-1», літній будинок - літ «Ж-1», літній будинок - літ. «Е"-1», літній будинок - літ. «Д"-1», літній будинок літ. «Г"-1», літній будинок - літ. «В"-1», літній будинок - літ. «Б"-1», літній будинок - літ. «А"-1», літній будинок - літ. «И"-1», літній будинок - літ. «Я-1», кухня - літ. «Щ-1», кухня - літ. «Ф-1». Загальна площа Предмету Іпотеки становить 2 454, 8 м2

Сторони цим актом підтверджують ,що все майно передано у повному обсязі , зауважень та претензій щодо передачі майна не мають.

У судовому засіданні , представник позивача не зміг спростувати доводи відповідача та інформацію про виконавче провадження,про те,що саме 14 травня 2009 року було виконано ухвалу суду про забезпечення позову та перший акт прийому-передачі було складено саме 14 травня 2009 року, та звідки з*явився акт прийому передачі бази відпочинку «Волна» від 01.06.2009 ,на виконання ухвали Першотравневого районного суду від 05.05.2009 року,коли на той час вже було винесено рішення Першотравневого районного суду -25 травня 2009 року..Також у судовому засіданні, представник позивача,не зміг довести перед судом,що саме 04.03.2015 року, позивачу стало відомо про акт прийому - передачі бази відпочинку «Волна»,що знаходиться за адресою :Донецька область, Першотравневий район,смт.Ялта, пров.Маяковського ,2-а від 01 червня 2009 року.

В акті прийому-передачі бази відпочинку «Волна»,що знаходиться за адресою :Донецька область, Першотравневий район,смт.Ялта, пров.Маяковського ,2-а складений 01 червня 2009 року, зазначено,що виконуючи ухвалу про забезпечення позову Першотравневого районного суду Донецької області від 05 травня 2009 року по справі за позовом ЗАТ «ОТП Банк» до ОСОБА_2,третя особа ОСОБА_5 , про звернення стягнення на предмет іпотеки, ОСОБА_2 передав, а Закрите акціонерне товариство «ОТП Банк»,в особі керуючого філії ЗАТ «ОТП Банк» в м.Донецьк ОСОБА_7,який діє на підставі Статуту Банку та довіреності, посвідченої 10.11.2006 року нотаріусом та заступником керуючого філії ЗАТ «ОТП Банк» в м.Донецьк ОСОБА_10, який діє на підставі Статуту Банку та довіреності, посвідченої 13.11.2007 року нотаріусом, прийняв предмет іпотеки. У судовому засіданні було достовірно встановлено,що на час видачі вищезазначених довіреностей , діяли статути закритого акціонерного товариства «ОТП Банк»,який є правонаступником Акціонерного комерційного банку «»Райффайзенбанк України», та на даний час правонаступником якого є ОСОБА_3 акціонерне товариство «ОТП Банк», ,які пройшли державну реєстрацію 02 листопада 2006 року та 22 січня 2007 року, в яких зазначено,що,відповідно статті 15 , в своїх правовідносинах з третіми особами банк повинен бути офіційно представлений двома членами правління/включаючи Голову Правління/ або Головою Правління,який діє спільно з посадовою особою,уповноваженою правлінням ставити свій підпис від імені банку. Якщо це не забороняється законодавством,банк також може бути представлений двома службовцями,які мають спільне повноваження від Правління на підписання документів. Детальний порядок надання права підпису від імені банку встановлюється правилами, які приймаються Спостережною радою.

Так в судовому засіданні встановлено,що довіреності,на підставі яких діяли ОСОБА_7 та ОСОБА_10.видані .відповідно до вищезазначених Статутів. Позивачем не надано суду Детальний порядок надання права підпису від імені банку який встановлений правилами,які приймаються Спостережною радою.

Крім того,позивачем безпідставно були надані суду ,на підтвердження своїх вимог, Статути ЗАТ «ОТП банк» ,держреєстрація якого проведена 31.03.2008 року та Публічного акціонерного товариства «ОТП Банк»,який не пройшов державну реєстрацію та наданий не у повному обсязі,які не діяли на час видачі довіреності ОСОБА_7 та ОСОБА_10 Також ,позивачем безпідставно , було посилання на те,що обмеження у видачі довіреностей та обмеження на підписання договорів, передбачено Рішенням №40 Правління банку АКБ «Райффайзенбанк Україна» від 26.04.2004 року ,в той час,коли це не передбачено ніякими статутами,а в статутах чітко зазначено,що Детальний порядок надання права підпису від імені банку який встановлений правилами, приймаються Спостережною радою.Позивач не зміг обґрунтувати свої посилання на рішення Правління банку.

Рівноправність сторін у цивільному процесі ґарантується демократичним характером цивільного процесу України. Рівноправність сторін обумовлена принципами диспозитивності, змагальності, обов'язком суду використовувати всі можливості для всебічного, повного, об'єктивного, безпосереднього з'ясування всіх обставин справи. Завдання правосуддя рівною мірою поширюються як на позивача, так і на відповідача. Суд зобов'язаний забезпечити захист порушених, невизнаних або оспорюваних прав незалежно від того, чи займає особа в процесі положення позивача або відповідача.

Згідно постанови Пленуму Верховного суду України від18.12.2009 N 14 Про судове рішення у цивільній справі зазначено :

П.2: Обґрунтованим визнається рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених доказами, які були досліджені в судовому засіданні і які відповідають вимогам закону про їх належність та допустимість, або обставин, що не підлягають доказуванню, а також якщо рішення містить вичерпні висновки суду, що відповідають встановленим на підставі достовірних доказів обставинам, які мають значення для вирішення справи.

П.6: Враховуючи принцип безпосередності судового розгляду (стаття 159 ЦПК) ( 1618-15 ), рішення може бути обґрунтоване лише доказами, одержаними у визначеному законом порядку та дослідженими в тому судовому засіданні, в якому ухвалюється рішення. При ухваленні рішення суд відповідно до статті 212 ЦПК ( 1618-15 ) оцінює докази з урахуванням вимог статей 58 та 59 ЦПК ( 1618-15 ) про їх належність і допустимість. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Судове рішення не може ґрунтуватися на припущеннях.

Таким чином, у судовому засіданні позивач не довів перед судом належними та допустимими доказами обґрунтування своїх позовних вимог, тому в задоволені позовних вимог треба відмовити у повному обсязі.

Керуючись ст.ст.10,31, 57-66,79-89, 131, 212-215 ЦПК України, ст.ст.2,15, 16,202,203,213, 215,216,237,244,246,249,638,639, ЦК України, Постановою ПВСУ 18.12.2009 N 14 «Про судове рішення у цивільній справі»,Статутом закритого акціонерного товариства «ОТП Банк»,реєстрація якого проведена 22 січня 2007 року, Статутом закритого акціонерного товариства «ОТП Банк»,реєстрація якого проведена 02 листопада 2006 року, суд ,

В И Р І Ш И В :

Публічному акціонерному товариству «ОТП Банк» в задоволені позовних вимог Публічного акціонерного товариства «ОТП Банк» до ОСОБА_2 про визнання недійсним акту від 01 червня 2009 року прийому-передачі бази відпочинку «Волна»,що знаходиться за адресою :Донецька область,Першотравневий район,смт.Ялта, провулок Маяковського ,2-а;про надання тлумачення акту від 01 червня 2009 року прийому-передачі бази відпочинку «Волна»,що знаходиться за адресою :Донецька область,Першотравневий район,смт.Ялта, провулок Маяковського ,2-а ,складений між ОСОБА_2 та представниками Публічного акціонерного товариства «ОТП Банк» в наступному : чи є зазначений акт правочином в розумінні ст. 202 Цивільного Кодексу України,та які суттєві умови зазначеного правочину визначені сторонами при його складанні чи акт прийому передачі від 01.06.2009 року не є правочином по набуттю у власність або передачу на зберігання ПАТ «ОТП Банк» бази відпочинку «Волна», що знаходиться за адресою :Донецька область,Першотравневий район,смт.Ялта, провулок Маяковського ,2-а- відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку апеляційного оскарження. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом 10 днів з дня його проголошення. Особи,які брали участь у справі,але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення рішення ,можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Апеляційна скарга подається Апеляційному суду Донецької області у м.Маріуполі через Першотравневий районний суд.

Суддя: Н.М.Топузова.