Справа № 316/1132/16-ц
Провадження № 2/316/740/16
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(заочне)

"03" серпня 2016 р. м.Енергодар

Енергодарський міський суд Запорізької області, у складі:

головуючого судді: Капустинського М.В.,

при секретарі: Терещенко О.П.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м.Енергодар цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1, яка діє за себе та в інтересах неповнолітніх дітей: ОСОБА_2, ОСОБА_3 до ОСОБА_4, треті особи: Виконавчий комітет Енергодарської міської ради як орган опіки та піклування в особі служби у справі дітей, Сектор реєстрації виконавчого комітету Енергодарської міської ради Запорізької області про визначення фактичного місця проживання дітей та їх реєстрація за місцем фактичного проживання без згоди батька,-

ВСТАНОВИВ:

У серпні 2016 року позивач ОСОБА_1, яка діє за себе та в інтересах неповнолітніх дітей: ОСОБА_2, ОСОБА_3, звернулась до суду з позовною заявою до відповідача ОСОБА_4, третя особа яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору Орган опіки та піклування в особі Служби у справах захисту дітей Енергодарської міської ради Запорізької області, про визначення місця проживання малолітньої дитини.

Свої вимоги мотивувала тим, що 04.08.2000 року між ОСОБА_1 (далі Позивач по справі) та ОСОБА_4 (далі Відповідач по справі) було укладено шлюб, зареєстрований міським відділом реєстрації актів громадянського стану Енергодарської міської ради Запорізької області. Від шлюбу сторони по справі мають двох неповнолітніх дітей: дочку ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_1 та сина ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_2. Згодом відносини в родині почали псуватись, сторони не могли дійти згоди у вирішенні важливих сімейних питань, виховання дітей тощо. 01.07.2015 року на підставі рішення Енергодарського міського суду Запорізької області шлюб між сторонами було розірвано. За добровільною домовленістю сторін - після розірвання шлюбу діти залишились проживати з матірю, позивачкою по справі. Вже понад рік після розірвання шлюбу вона сумлінно самостійно виконує свій материнський обовязок, щоденно займається вихованням та матеріальним утриманням дітей, турбується про їх фізичний та духовний розвиток, приймає разом з ними активну участь в їх шкільному житті, організовує їх дозвілля тощо. Просить суд 04.08.2000 року між ОСОБА_1 (далі Позивач по справі) та ОСОБА_4 (далі Відповідач по справі) було укладено шлюб, зареєстрований міським відділом реєстрації актів громадянського стану Енергодарської міської ради Запорізької області.

Від шлюбу сторони по справі мають двох неповнолітніх дітей: дочку ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_1 та сина ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_2.

Згодом відносини в родині почали псуватись, сторони не могли дійти згоди у вирішенні важливих сімейних питань, виховання дітей тощо.

01.07.2015 року на підставі рішення Енергодарського міського суду Запорізької області шлюб між сторонами було розірвано.

За добровільною домовленістю сторін - після розірвання шлюбу діти залишились проживати з матірю, позивачкою по справі. Вже понад рік після розірвання шлюбу вона сумлінно самостійно виконує свій материнський обовязок, щоденно займається вихованням та матеріальним утриманням дітей, турбується про їх фізичний та духовний розвиток, приймає разом з ними активну участь в їх шкільному житті, організовує їх дозвілля тощо. З відповідачем вони не спілкуються, тому вона не може отримати його згоду на зняття з реєстрації та реєстрацію місця проживання дітей за адресою: АДРЕСА_1 де вони фактично проживають.

У судове засідання позивач ОСОБА_1 не зявилася. Надала до суду письмову заяву про розгляд справи без її участі в звязку із зайнятістю, позовні вимоги підтримала, просить суд їх задовольнити.

Відповідач ОСОБА_4 в судове засідання не з'явився, причин неявки суду не повідомив.

Третя особа до суду не зявились, подали заяву про розгляд справи за їх відсутності та просять прийняти рішення на розсуд суду.

Враховуючи вимоги ст.ст.169, 224 ЦПК України, суд ухвалив розглянути справу за відсутності відповідача у порядку заочного провадження на підставі наявних у справі матеріалів.

На підставі ч.2 ст.197 ЦПК України, у звязку із неявкою у судове засідання усіх сторін, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Дослідивши матеріали справи, суд прийшов до наступних висновків.

Згідно до вимог ст.11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як в межах заявлених вимог і на підставі наданих сторонами по справі доказів.

Статтею 60 ЦПК України передбачено, що кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на яві вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть учать у справі. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях.

Вирішуючи питання, щодо визначення місця проживання малолітньої дитини, судом встановлено:

Згідно ст.161 СК України передбачено, якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини береться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обовязків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоровя та інші обставини, що мають істотне значення. Орган опіки та піклування або суд не можуть передати дитину для проживання з тим із батьків, хто не має самостійного доходу, зловживає спиртними напоями або наркотичними засобами, своєю аморальною поведінкою може зашкодити розвиткові дитини.

Відповідно до ст.150 СК України, батьки зобовязані піклуватися про здоровя дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток.

Судом також встановлено, що після розірвання шлюбу Позивач разом з дітьми переїхала на постійне місце проживання за місцем своєї реєстрації в квартиру своїх батьків за адресою: АДРЕСА_2. Дана квартира є двокімнатною, в квартирі проживають та зареєстровані: батько позивачки ОСОБА_5, мати ОСОБА_6, сестра позивачки ОСОБА_7 разом з неповнолітнім сином ОСОБА_8 тобто в двокімнатній квартирі мешкає сім осіб різної статті. З урахуванням обмеженої житлової площі діти сторін по справі не мають навіть окремої кімнати, в них відсутні їх особисті місця для навчання, ігор та відпочинку даний фактор негативно впливає на їх повноцінний фізичний та культурний розвиток. У подальшому, Позивач по справі працевлаштувалась на КП «ПКВ» на посаду робітника з комплексного прибирання та утримання будинків.

22.07.2016 року виконавчим комітетом Енергодарської міської ради на підставі рішення виконавчого комітету Енергодарської міської ради від 21.07.2016 року № 212 імя позивачки на її родину у складі трьох осіб був виданий ордер на службове жиле приміщення № 72. В якому зазначено, що, ОСОБА_1 з сімєю із трьох осіб, а саме з дочкою ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_1 та сином ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_2, має право на зайняття службового жилого приміщення квартири у гуртожитку, житловою площею 17,9 кв.м., що складається з однієї кімнати (ізольованої) за адресою: АДРЕСА_1. Також у наданому ордері зазначено, що даний документ є єдиною підставою для вселення в надане житлове приміщення і дійсний протягом тридцяти днів, у випадку пропуску даного терміну для вселення та реєстрації даний ордер буде анульовано і житлове приміщення передано іншим особам.

Суд звертає увагу на те, що Позивач звернулась до сектору реєстрації виконавчого комітету Енергодарської міської ради Запорізької області проте їй було відмовлено у перереєстрації дітей та повідомлено, що згідно правил реєстрації місця проживання затвердженими постановою Кабінету Міністрів України від 02.03.2016 року за № 27: «у разі реєстрації місця проживання батьків за різними адресами місце проживання дитини яка не досягла 14 років, реєструється разом з одним з батьків за письмовою згодою другого з батьків у присутності особи яка приймає заяву, або на підставі засвідченої в установленому порядку письмової згоди другого з батьків (крім випадків коли місце проживання дитини визначено відповідним рішенням суду або рішенням органу опіки та піклування). Після отриманої усної відмови спеціаліста Позивач звернулась до Відповідача надати даний дозвіл на реєстрацію їх дітей в отриманій квартирі, але останній надав категоричну відмову.

Враховуючи те, що відповідач добровільно не погоджується вчинити дії по зняттю з реєстрації його дітей з метою реєстрації їх з матірю по місцю фактичного проживання, не подав жодних заперечень та доказів, які б свідчили про неправомірність такої вимоги, то відповідно суд вважає, що з метою захисту прав дитини необхідно надати згоду на зняття з реєстрації та реєстрацію ОСОБА_2, ОСОБА_3 без згоди батька.

Згідно з ч.1 ст.3 Конвенції про права дитини, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789 від 27.02.1991 року, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Таким чином, судом встановлено, що Позивач може у повному обсязі створити всі необхідні умови для проживання та нормального розвитку дитини, задовольнити гармонійний розвиток їх особистості в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості.

Враховуючи вищезазначене, аналізуючи зібрані по справі докази, письмові доводи сторін, а також те, що мати має всі необхідні умови для нормального розвитку та виховання дитини, сумлінно відноситься до своїх батьківських обов'язків, суд приходить до висновку, що в інтересах неповнолітніх дітей: ОСОБА_2, ОСОБА_3 їх місце проживання слід визначити з матірю ОСОБА_1.

Оцінивши докази в їх сукупності, суд вважає, що вимоги Позивача підлягають задоволенню.

На підставі вищевикладеного, керуючись ч.1 ст.3 Конвенції про права дитини, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789 від 27.02.1991 року, ст.ст.8, 12 Закону України «Про охорону дитинства», ст.ст. 154, 155, 160, 161, 180, 181 Сімейного кодексу України, Правилами реєстрації місця проживання затвердженими постановою Кабінету Міністрів України від 02.03.2016 року за № 27 та ст.ст. 3, 11, 15, 27, 31, 57-60, 169, 197, 208, 209, 224-226, 294 ЦПК України -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги задовольнити.

Визначити місце проживання неповнолітньої ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_1 та малолітнього ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_2 разом з їх матірю ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_3 в службовому жилому приміщенні квартирі у гуртожитку за адресою: АДРЕСА_1 яке було надане ОСОБА_1 на підставі ордера на службове жиле приміщення № 72 виданого Виконавчим комітетом Енергодарської міської ради Запорізької області від 22.07.2016 року.

Сектору реєстрації Виконавчого комітету Енергодарської міської ради Запорізької області зняти з реєстраційного обліку ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_2 разом з їх матірю ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_3 з квартири за адресою: АДРЕСА_2 та зареєструвати ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_1, ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_2 разом з їх матірю ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_3 в службовому жилому приміщенні квартирі у гуртожитку за адресою: АДРЕСА_1 яке було надане ОСОБА_1 на підставі ордера на службове жиле приміщення № 72 виданого Виконавчим комітетом Енергодарської міської ради Запорізької області від 22.07.2016 року.

Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення до Апеляційного суду Запорізької області через Енергодарський міський суд Запорізької області. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя: М. В. Капустинський