про залишення позовної заяви без руху
5 жовтня 2016 р. суддя Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя Шалагінова А.В., ознайомившись з матеріалами позовної заяви уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення ліквідації публічного акціонерного товариства «Всеукраїнський ОСОБА_1» до ОСОБА_2 про звернення стягнення на предмет іпотеки в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором,
3 жовтня 2016 р. до суду надійшла позовна заява уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення ліквідації публічного акціонерного товариства «Всеукраїнський ОСОБА_1» до ОСОБА_2 про звернення стягнення на предмет іпотеки в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором.
Вивчивши подані матеріали приходжу до висновку, що позовну заяву слід залишити без руху з таких підстав.
Так, всупереч вимогам частини пятої статті 119 ЦПК України позивачем не надано документа про сплату судового збору у повному обсязі.
Так, відповідно до частини другої статті 79 ЦПК України, розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.
Підпунктом 1 пункту 1 частини другої статті 4 Закону України «Про судовий збір» визначено ставку судового збору за подання до суду позовної заяви майнового характеру юридичною особою 1,5 відсотка ціни позову, але не менше 1 розміру мінімальної заробітної плати.
Позивачем зазначено ціну позову 3 985 195 гривень. Відтак, розмір судового збору у даному випадку становить 59 777,93 гривні. Проте, до позовної заяви додано платіжне доручення про сплату судового збору на суму 1 378,00 гривень. Таким чином, позивачеві слід доплатити судовий збір до бюджету у розмірі 58 399,93 гривень.
Суд вважає непереконливим посилання позивача у позовній заяві на ту обставину, що в даному випадку підлягає сплаті судовий збір за ставками для позовних заяв немайнового характеру, виходячи з наступного.
Так, посилання у позовній заяві на пункт 6 Постанови Пленуму ВССУ № 5 від 30.03.2012 «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» позивачем викладено не у повному обсязі (виключено ціле речення). Відповідно до абз. 2 вказаного пункту судам розяснено, що вимога заставодержателя про звернення стягнення на предмет застави оплачується судовим збором як вимога немайнового характеру, якщо така вимога пред'явлена після вирішення вимоги про виконання основного зобов'язання (стягнення заборгованості тощо). Вимога заставодержателя про звернення стягнення на предмет застави, пред'явлена до звернення до суду з вимогою про виконання основного зобов'язання, оплачується судовими збором як вимога майнового характеру. При цьому ціна позову визначається розміром виконання, на яке претендує заставодержатель за рахунок заставленого майна.
У позовній заяві позивач зазначає, що рішенням Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 28 травня 2012 року було солідарно стягнуто з ОСОБА_2, ОСОБА_3 суму заборгованості за кредитним договором в розмірі 893 651,38 гривень. При цьому, позивач не вказує, чи набрало вказане рішення законної сили, не додає до позовної заяви його копію (не заявляє клопотання про витребування його копії з архіву суду), а тому відсутня можливість встановити, які саме зобовязання та за який період увійшли до присудженої до стягнення суми.
В цей же час, ціна даного позову визначена позивачем у значно більшому розмірі 3 985 195 гривень. З позовної заяви слідує, що позивачем було розраховано цей розмір заборгованості відповідача за кредитним договором станом на даний момент. При цьому, вимоги про виконання цього зобовязання (за виключенням вже стягнутої суми зобовязання за рішенням суду) позивач до суду не предявляв, і відповідне рішення про стягнення суд не приймав. Тому, при поданні цієї позовної заяви позивач з урахуванням вищенаведених розяснень Пленуму ВССУ має сплатити судовий збір за ставками для позвних заяв майнового характеру.
Відповідно до частини першої статті 121 ЦПК України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 119 і 120 цього Кодексу, або не сплачено судовий збір, постановляє ухвалу, в якій зазначаються підстави залишення заяви без руху, про що повідомляє позивача і надає йому строк для усунення недоліків, який не може перевищувати п'яти днів з дня отримання позивачем ухвали.
За таких обставин, приходжу до висновку про залишення даної позовної заяви без руху із наданням позивачеві строку для усунення недоліків шляхом доплати судового збору у розмірі 58 399,93 гривень до бюджету із наданням суду відповідного документа про сплату судового збору.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 119121 ЦПК України, суддя
Позовну заяву уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення ліквідації публічного акціонерного товариства «Всеукраїнський ОСОБА_1» до ОСОБА_2 про звернення стягнення на предмет іпотеки в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором залишити без руху.
Надати позивачеві строк для усунення недоліків позовної заяви шляхом доплати судового збору у розмірі 58 399,93 гривень до бюджету із наданням суду відповідного документа про сплату судового збору 5 (пять) днів з дня отримання копії ухвали, розяснивши, що у разі не усунення недоліків позовна заява буде вважатися неподаною та повернута.
Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя А.В. Шалагінова