У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 березня 2016 рокум. Київ
Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі суддів:

Амеліна В.І., Касьяна О.П., ПоповичО.В.,

розглянувши в попередньому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_4 до публічного акціонерного товариство «Дельта Банк» про визнання кредитного договору неукладеним, за касаційною скаргою ОСОБА_5, який діє в інтересах ОСОБА_4, на рішення Печерського районного суду м. Києва від 10 серпня 2015 року та ухвалу апеляційного суду м. Києва від 15 жовтня 2015 року,

в с т а н о в и л а:

У листопаді 2014 року ОСОБА_4 звернулася до суду з указаним позовом, обґрунтовуючи його тим, що 12 грудня 2006 року між нею та ТОВ «Укрпромбанк» було укладено кредитний договір №576/ПВ-06, згідно якого ТОВ «Укрпромбанк» надав їй у тимчасове користування кредитні кошти у розмірі 133 000 доларів США зі сплатою процентів за користуванням кредитом у розмірі 12,5 % річних на фактичну заборгованість по кредиту з кінцевим терміном повернення до 11 грудня 2026 року для придбання житла на вторинному ринку. З метою забезпечення виконання боргових зобов'язань за вказаним кредитним договором 12 грудня 2006 року між нею та ТОВ «Укрпромбанк» було укладено іпотечний договір №576/ФКВ-06, предметом якого була однокімнатна квартира АДРЕСА_1. У червні 2010 року внаслідок відступлення права вимоги за вказаним кредитним договором до ПАТ «Дельта Банк» перейшли права первісного кредитора у зобов'язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав. 13 грудня 2010 року між відповідачем та нею було підписано кредитний договір №576/ПВ-06, відповідно до якого банк зобов'язався надати їй грошові кошти в сумі 1 051 406 грн 26 коп. зі сплатою процентів за користування кредитом у розмірі 12,5 % річних на залишок заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення до 11 грудня 2028 року на споживчі потреби. Відповідно до п. 3.1 даного договору видача кредиту на споживчі цілі проводиться шляхом видачі готівки в сумі 1 051 406 грн 26 коп. в касі банку. Зазначені кошти вона не отримувала, а продовжувала сплачувати кредит не ТОВ «Укрпромбанк», а ПАТ «Дельта Банк». Оскільки вона кредитні кошти від ПАТ «Дельта Банк» не отримувала, то в неї і не виникає прав та обов'язків перед банком за кредитним договором №576/ФКВ-06 від 13 грудня 2010 року, а тому просила визнати його неукладеним.

Рішенням Печерського районного суду м. Києва від 10 серпня 2015 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду м. Києва від 15 жовтня 2015 року, у задоволенні позову відмовлено.

У касаційній скарзі ОСОБА_5, який діє в інтересах ОСОБА_4, просить скасувати оскаржувані судові рішення та передати справу на новий розгляд до суду першої інстанції, мотивуючи свою вимогу порушенням судами норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ вважає, що касаційна скарга підлягає відхиленню з огляду на наступне.

Згідно із ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Вирішуючи спір, суд першої інстанції, з висновками якого погодився й апеляційний суд, встановивши фактичні обставини справи та давши належну правову оцінку наявним у матеріалах справи доказам, виходив із того, що вимога про визнання правочину неукладеним не відповідає можливим способам захисту цивільних прав та інтересів в розумінні положень статті 3 ЦПК України, а тому дійшов обґрунтованого висновку про відмову у задоволенні позову.

Встановлено й це вбачається з матеріалів справи, що оскаржувані судові рішення ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Докази та обставини, на які посилається заявник в касаційній скарзі, були предметом дослідження судами попередніх інстанцій та додаткового правового аналізу не потребують, оскільки при їх дослідженні та встановленні судами були дотримані норми матеріального і процесуального права.

Доводи касаційної скарги не спростовують висновків судів попередніх інстанцій, обґрунтовано викладених в мотивувальній частині оскаржуваних рішень.

Керуючись ст. 336, 337 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ,

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_5, який діє в інтересах ОСОБА_4, відхилити.

Рішення Печерського районного суду м. Києва від 10 серпня 2015 року та ухвалу апеляційного суду м. Києва від 15 жовтня 2015 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: В.І. Амелін
О.П. Касьян О.В. Попович