РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 січня 2016 року Волноваський районний суд Донецької області у складі: головуючого судді Овчиннікової О.С.,

при секретарі - Гуровій Л.Л.,

за участю позивача - ОСОБА_1,

за участю відповідачки - ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м.Волноваха цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування жилим будинком,

ВСТАНОВИВ :

Позивачка звернулася до суду з позовом, в якому зазначила, що їй на підставі договору купівлі-продажу від 26 квітня 2001 року належить на праві власності квартира, розташована за адресою: АДРЕСА_1. В 2007 році вона зареєструвала за даною адресою невістку ОСОБА_2, яка стала мешкати в її квартирі разом з сином позивачки ОСОБА_3 04.11.2008 року у них народилася донька ОСОБА_4. В 2012 році син та невістка офіційно розлучилися, але вона та дитина продовжували мешкати в квартирі. В жовтні 2014 року відповідачка зібрала свої та дитячі речі та добровільно виселилася з дитиною з її квартири. Відповідачка мешкає разом з донькою за адресою: м.Волноваха Донецької області, провул.МостовийАДРЕСА_2, перебуває в фактичних шлюбних відносинах з іншим чоловіком, від якого народила другу дитину. Перешкод щодо її проживання в квартирі позивача ніхто не чинив. Позивачем як власником квартири було запропоновано відповідачці знятися з реєстрації, але вона відмовилася. В зв»язку з цим позивачка просила суд визнати відповідачку такою, що втратила право користування квартирою, оскільки відповідачка не проживає за даною адресою добровільно без поважних причин більше року, чим порушує її право власності.

В судовому засіданні позивач на заявлених позовних вимогах наполягала, просила суд задовольнити їх в повному обсязі.

Відповідачка в судовому засіданні позов не визнала, просила відмовити в задоволенні, свої заперечення мотивувала тим, що зараз мешкає з донькою та другою дитиною в квартирі, яку орендує, іншого житла не має. Перебуває у фактичних шлюбних відносинах з іншим чоловіком, від якого народила другу дитину. Просила суд відмовити в позові, оскільки зараз не може зареєструватися за іншою адресою. Виїхала з квартири позивача в жовтні 2014 року не за власним бажанням.

Суд, вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

З матеріалів справи вбачається, що власником квартири АДРЕСА_3, є позивачка ОСОБА_1 , про що свідчить договір купівлі-продажу квартири від 26 квітня 2001 року, посвідчений державним нотаріусом Волноваської державної нотаріальної контори за реєстровим номером ( а.с. 3).

З довідки ОСББ «Каштан» № 109 від 03.11.2015 року вбачається, що відповідачка за вказаною адресою зареєстрована разом з донькою ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, але не мешкає за даною адресою з жовтня 2014 року.

Згідно ст. 316 ЦК України право власності є право особи на річ ( майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Гарантуючи захист права власності, закон надає власнику право вимагати усунення будь-яких порушень його права, хоч би ці порушення і не були поєднані з позбавленням володіння. Способи захисту права власності передбачені нормами ст. ст. 16, 386, 391 ЦК.

Права власника житлового будинку, квартири визначені ст. 383 ЦК та ст. 150 ЖК, які передбачають право власника використовувати житло для власного проживання, проживання членів сім'ї, інших осіб і розпоряджатися своїм житлом на власний розсуд.

Обмеження чи втручання в право власника можливе лише з підстав, передбачених законом.

За змістом ст. 156 ЖК України , право членів сім»ї власника будинку щодо користування будинком, є похідним від права власника будинку на користування зазначеною жилою площею.

Згідно до ч.2 ст. 405 ЦК України член сім»ї власника житла втрачає право на користування цим житлом при відсутності члена сім»ї без поважних причин більше одного року, якщо інше не встановлено домовленістю між ним та власником житла або законом.

З матеріалів справи встановлено, що відповідачка ОСОБА_2 ніколи не була власницею квартири АДРЕСА_4, зареєстрована за даною адресою за згодою як дружина сина власника квартири, тобто як член сім»ї власника. На даний момент вона є колишнім членом сім»ї власника, оскільки шлюб між сином позивачки та нею рішенням Волноваського районного суду Донецької області від 13.02.2012 року розірвано. Відповідачка зареєстрована в квартирі позивача. Крім того, відповідачка ОСОБА_2, яка в судовому засіданні не заперечувала цей факт, більше року не проживає в даній квартирі, що підтверджується довідкою ОСББ «Каштан» ( а.с. 8) № 110 від 03.11.2015 року, комунальні платежі за користування житлом ніколи не сплачувала. Доказів щодо залишення помешкання відповідачкою не з власної волі ОСОБА_2 суду не надала.

Таким чином, суд вважає, що позовні вимоги ОСОБА_1 підлягають задоволенню в повному обсязі, оскільки відповідачка ОСОБА_2 є колишнім членом сім»ї власника, тривалий час не проживає в даній квартирі , перешкод щодо проживання за даною адресою на протязі останнього року їй ніхто не чинив, вона мешкає за іншою адресою АДРЕСА_5, з малолітньою донькою, створила нову сім»ю з іншим чоловіком, від якого народила дитину, отже відповідачка без поважної причини не проживає тривалий час за даною адресою в АДРЕСА_6. , а значить, не має права проживати та бути зареєстрованою в квартирі без дозволу власника, а власник не бажає, щоб відповідачка там проживала та була зареєстрована.

На підставі ст.ст. 316, 391, 405 Цивільного Кодексу України, керуючись ст.ст.15, 30, 60, 212-215 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням задовольнити.

Визнати ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, такою, що втратила право користування житловим приміщенням - квартирою за адресою: АДРЕСА_7.

В повному обсязі рішення складене 21 січня 2016 року.

Рішення може бути оскаржене в Апеляційний суд Донецької області через Волноваський районний суд Донецької області протягом десяти днів з дня проголошення рішення або протягом десяти днів з дня отримання копії рішення особою, яка брала участь у справі, але не була присутньою в судовому засіданні під час проголошення судового рішення.

Суддя:

21.01.2016