Справа№592/6110/16-ц
Провадження №2/592/1923/16
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 серпня 2016 року м.Суми

Ковпаківський районний суд м. Сум у складі головуючого Костенко В.Г.

секретар Антуфьєва В.Ю.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду справу за позовом ОСОБА_1 до Комунального підприємства «Міськводоканал» Сумської міської ради про встановлення факту дискримінації, поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу та відшкодування моральної шкоди, третя особа ОСОБА_2

ВСТАНОВИВ:

Позивач свої вимоги мотивує тим, що працював у підприємстві на посадах у відділі кадрів. В останнє працював на посаді начальника відділу кадрів. Наказом №199-к від 01.06.2016 року звільнено з роботи у звязку зі скороченням штату працівників. Втім з наказом не погоджується, оскільки скорочення фактично не відбулося, не запропоновано іншої роботи, не враховане переважне право на залишення на роботі. Має вищу технічну освіту і за кваліфікацією може обіймати різні посади але це не було враховано. Її звільнення вважає помстою з боку голови профспілки ОСОБА_3 та начальника юридичного відділу ОСОБА_4. Під час роботи з головою профспілки склалися неприязні стосунки, оскільки та перешкоджала в роботі. У звязку з цим скаржився на неї керівництву. Вважає, що у звязку з цим профспілковим органом надано згоду на звільнення без її участі. Також писала доповідні записки про порушення трудової дисципліни слюсарем ОСОБА_5 та його дружини начальника юридичного відділу ОСОБА_4. Вважає, що у звязку з незаконним звільненням має право на заробіток за час вимушеного прогулу і відшкодування моральної шкоди. Тому просить визнати дії відповідача неправомірними і встановити факт дискримінації, зазначений наказ незаконним і скасувати, поновити на роботі, стягнути з відповідача середній заробіток за час вимушеного прогулу за період 02.06.2016 року 22.08.2016 року за 56 робочих днів в сумі 15 590,40 грн., 2 000 грн. відшкодування моральної шкоди і судові витрати у сумі 4 000 грн..

В судовому засіданні позивач та представник заявлені вимоги підтримали. Зокрема зазначили, що на підприємстві було ряд посад, які не пропонувалися, зокрема, майстер зміни, інженер з безпеки руху, інженер з технічного нагляду. З моменту видачі наказу про скорочення на підприємство було влаштовано значну чисельність працівників але їй не пропонувалися посади. На засіданні профспілки була присутня лише коли відбулося голосування.

Представники відповідача позов не визнали та пояснили, що на підприємстві відбулися зміни в організації виробництва і скорочення штату працівників. Зокрема було скорочено посаду, яку обіймав позивач. Скорочення було повязано з тим, що зайнятість відділу була незначною і цю роботу може виконувати лише один працівник. Позивачу неодноразово було запропоновано ряд вакантних посад, але той відмовився. Вважали, що виконали усі вимоги закону. Тому позивача було звільнено. До посад, які зазначені позивачем предявляються певні вимоги по кваліфікації і стажу роботи, але позивач їм не відповідає. Просили відмовити у задоволенні позову.

Третя особа до суду не зявилася.

Суд, заслухавши учасників розгляду, вивчивши матеріали справи, вважає, що позов обґрунтований але підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Відповідно до ст. 60 ЦПК України у справах щодо застосування керівником або роботодавцем чи створення ним загрози застосування негативних заходів впливу до позивача (звільнення) обов'язок доказування правомірності прийнятих при цьому рішень, вчинених дій покладається на відповідача.

Відповідно до пункту 1 ст. 40 КЗпП України трудовий договір може бути розірваний власником або уповноваженим ним органом у разі змін в організації виробництва і праці, в тому числі скорочення чисельності або штату працівників. При цьому таке звільнення допускається, якщо неможливо перевести працівника, за його згодою, на іншу роботу.

Втім відповідач не надав доказів того, що позивача неможливо було перевести на іншу роботу.

У ході розгляду справи, з наданих сторонами доказів, судом встановлено, що позивач має вищу освіту за спеціальністю «Підйомно-транспортні, будівельні, дорожні, меліоративні машини і обладнання» і має кваліфікацію інженер-механік.

Вона має стає роботи інженером-технологом з 09.06.1994 року по 12.07.1996 року та з 04.08.1997 року по 28.08.1998 року, тобто три повних роки.

З 29.06.1999 року до 01.06.2016 року позивач працював на посадах у відділі кадрів КП «Міськводоканал» Сумської міської ради. Востаннє обіймав посаду начальника відділу кадрів. Середньоденна заробітна плата становила 278,40 грн..

23.02.2016 року наказом директора підприємства №53 вирішено ліквідувати відділ кадрів з 01.06.2016 року. Наказом №54 були внесені зміни до штатного розкладу керівників, професіоналів, фахівців та технічних службовців підприємства.

23.02.2016 року наказом директора підприємства №55 вирішено скоротити штат працівників підприємства, а саме співробітників відділу кадрів, начальника відділу, позивача по справі та інженера відділу кадрів ОСОБА_6. У цей же день позивача було під розпис ознайомлено з зазначеними наказами.

Позивачу пропонувалися посади у підприємстві 23.02.2016 року, 04.04.2016 року, 23.05.2016 року, двічі 30.05.2016 року. Втім від переважної кількості посад позивач відмовився.

26.05.2016 року позивач погодився на посаду заступника директора підприємства. Однак наказом від 25.05.2016 року зазначену посаду було виведено із штату підприємства з 02.06.2016 року.

Поряд з цим позивачу не пропонувалися вакантні посади майстра зміни очисних споруд, інженер безпеки руху, інженер з технічного нагляду.

30.05.2016 року КП «Міськводоканал» Сумської міської ради звернулося з поданням про надання згоди на розірвання трудового договору з позивачем у звязку з скороченням чисельності і штатів.

01.06.2016 року зазначене подання було обговорене на засіданні профспілкового комітету. Рішенням надано згоду на звільнення позивача у звязку зі скороченням штату.

Наказом №199-к від 01.06.2016 року позивача звільнено з посади начальника відділу кадрів на підставі п. 1 ст. 40 КЗпП України, у звязку з скороченням штату працівників. Наказ підписав в.о. директора ОСОБА_2.

Наказом № 152 від 02.06.2016 року затверджені зміни до штатного розкладу і введені з 02.06.2016 року. Так виведений відділ кадрів, дві одиниці, і введена одна одиниця інженер з кадрів.

Судом також встановлено, що на момент звільнення позивача були вільними посади майстра зміни очисних споруд, інженер безпеки руху, інженер з технічного нагляду.

На підприємстві затверджені посадові інструкції, які визначають права та обовязки за посадами. 27.08.2015 року наказом №205-к затверджена посадова інструкція інженера з безпеки руху, для зайняття посади визначені вимоги, вища технічна освіта і стаж роботи на посаді інженера з безпеки руху або інших інженерно-технічних посадах не менше 5 років. 11.06.2014 року наказом № 128-к затверджена посадова інструкція інженера з технічного нагляду, для зайняття посади визначені вимоги, вища технічна освіта та стаж роботи не менше 5 років.

Посадової інструкції майстра зміни очисних споруд на момент звільнення позивача не було. Інструкція була затверджена лише 02.06.2016 року наказом №200-к. Для зайняття цієї посади визначені «кваліфікаційні вимоги: на посаду майстра зміни призначається особа, яка має вищу або середньо-спеціальну освіту по спеціальності і «Водопровід та каналізація», та має кваліфікацію інженер технолог, технік-технолог будівельних спеціальностей, інженер-хімік га технолог інших технологічних професій. Стаж роботи за професією - для особи з вищою освітою без стажу роботи, середньо-спеціальною - три роки. А також, призначається особа яка має вишу або середньо-спеціальну освіту по іншій спеціальності, та обов'язково має стаж роботи на підприємствах водопровідно-каналізаційного господарства та працювала робітником на робітничих ділянках не менше 2-ох місяців.»

Встановлені факти визнаються сторонами та підтверджуються трудовою книжкою позивача, згаданими наказами, штатними розписами, попередженням про вивільнення, протоколом, посадовими інструкціями копії яких знаходяться у матеріалах справи, довідкою про доходи.

Під час судового розгляду ухвалою від 03.08.2016 року суд за клопотанням позивача зобовязував відповідача надати звіти за відповідними формами №3-ПН і №4-ПН про вакансії і про вивільнення працівників за період з 23.02.2016 року по 01.06.2016 року. Втім таки звіти були надані лише за 11.03.2016 року, 05.05.2016 року,06.05.2016 року і 10.05.2016 року. Вказані звіти могли підтвердити або спростувати доводи сторін про належне забезпечення права позивача на переведення на іншу посаду, підтвердити або спростувати наявність вакантних посад. Надані звіти є неповними і не відображають дійсного стану вакантних посад на підприємстві, що визнав сам відповідач.

З встановлених фактів вбачається, що спірні правовідносини є трудовими і врегульовані ст.ст. 2, 40, 43 КЗпП України.

З встановлених фактів та викладених вище положень закону вбачається, що у КП «Міськводоканал» Сумської міської ради формально відбулися зміни в організації виробництва та скорочення штату працівників. Перед звільненням позивача профспілковою організацією надана згода на звільнення позивача.

Поряд з цим, є очевидним порушення прав позивача з боку відповідача щодо забезпечення можливості перевести на іншу посаду. На час звільнення позивача вільною була посада майстра зміни очисних споруд. Посадова інструкція на момент звільнення позивача не була затверджена. Тому позивач мала на таку посаду претендувати.

Відповідачем була затверджена посадова інструкція посади майстра зміни очисних споруд відповідно до якої, на думку представників відповідача, позивач нібито не відповідає кваліфікації. Втім такий довід є необґрунтованим. По-перше на момент звільнення позивача кваліфікаційних вимог для зайняття такої посади не було. По-друге відповідно до Довідника кваліфікаційних характеристик професій працівників, ВИПУСК 87 «Житлове та комунальне господарство населених пунктів», затвердженого наказом Державного комітету будівництва, архітектури та житлової політики України від 17.06.1999 року №144, посад майстрів зміни немає. Таке викликає сумнів затверджених кваліфікаційних вимогах. Вони складені настільки ретельно у порівнянні наприклад з інженерами, тобто таким чином, щоб обмежене коли могло обійняти таку посаду, до якого позивач не входе.

З огляду на викладене вбачається, що позивача звільнено незаконно, а тому наказ слід визнати незаконним і скасувати та поновити позивача на роботі.

У звязку з поновленням позивача на роботі та на підставі ст. 235 КЗпП України позивачу за період з 02.06.2016 року по 22.08.2016 року належить до виплати середній заробіток за вимушений прогул у сумі 15 590,40 грн.. Зазначена сума складається за період 56 робочих днів по 278,40 грн. за кожен.

Відповідно до положень ст. 2371 КЗпП України у звязку з порушенням права на працю позивач має право на відшкодування моральної шкоди, яка полягала у душевних стражданнях повязаних з позбавленням роботи і засобів для існування. При визначені розміру відшкодування моральної шкоди, суд враховує характер дій відповідача, ступінь моральних страждань позивачки та можливість їх відновлення. Так позивач тривалий час працював на підприємстві і мав стабільно влаштоване професійне життя з оплатою праці понад 6 124,80 грн. на місяць. Незаконне звільнення позивача призвело до втрати єдиного джерела існування. Також позивач змушений був вживати зусиль для поновлення своїх прав. Суд також виходить з засад розумності, виваженості та справедливості. Відтак суд прийшов до висновку про розмір компенсації моральної шкоди позивачу у заявленому розмірі.

Всупереч положенням ст.ст. 59-60 ЦПК України позивач не надав доказів у обґрунтування позову у частині того, що мала місце дискримінація при звільненні з роботи, яка полягала у помсті співробітників і керівництва підприємства.

Відтак у цій частині немає законних підстав для задоволення позову, а тому у цій частині слід відмовити у задоволенні позову за необґрунтованістю.

Відповідно до ст. 367 ЦПК України слід допустити негайне виконання рішення у частині поновлення на роботі та стягнення середньої заробітної плати за один місяць.

На підставі ст.ст. 84, 88 ЦПК України з відповідача слід стягнути на користь позивача витрати на правову допомогу пропорційно задоволеним вимогам та не перевищуючи граничні розміри відшкодування, що становить 3000 грн.. З відповідача також слід стягнути на користь держави судовий збір за вимоги про поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу та відшкодування моральної шкоди, тобто за дві вимоги немайнового характеру і одну вимогу майнового. Відтак з урахуванням положень ст. 4, ч. 3 ст. 6 Закону України «Про судовий збір» з відповідача слід стягнути на користь держави судовий збір у розмірі 1 653 грн. 60 коп.

На підставі викладеного і керуючись ст.ст. 10, 11, 31, 57-60, 88, 212-215, 218 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 задовольнити частково.

Визнати незаконним та скасувати наказ №199-к від 01.06.2016 року про звільнення ОСОБА_1 з посади начальника відділу кадрів Комунального підприємства «Міськводоканал» Сумської міської ради.

Поновити ОСОБА_1 на посаді начальника відділу кадрів Комунального підприємства «Міськводоканал» Сумської міської ради.

Стягнути з Комунального підприємства «Міськводоканал» Сумської міської ради на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу у сумі 15 590 грн. 40 коп., грошове відшкодування моральної шкоди 2 000 грн., а всього 17 590 грн. 40 коп..

Відмовити ОСОБА_1 у задоволенні позову у іншій частині за необґрунтованістю.

Допустити негайне виконання рішення у частині поновлення ОСОБА_1 на посаді начальника відділу кадрів Комунального підприємства «Міськводоканал» Сумської міської ради та стягнення середньої заробітної плати за один місяць у сумі 6 124 грн. 80 коп..

Стягнути з Комунального підприємства «Міськводоканал» Сумської міської ради на користь ОСОБА_1 відшкодування витрат у розмірі 3000 грн..

Стягнути з Комунального підприємства «Міськводоканал» Сумської міської ради на користь держави судовий збір у розмірі 1 653 грн. 60 коп.

Рішення суду може бути оскаржено до Судової палати у цивільних справах апеляційного суду Сумської області через Ковпаківський районний суд м. Суми, шляхом подачі апеляційної скарги в десятиденний строк з дня проголошення рішення суду. Особою яка була відсутня у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, в десятиденний строк з моменту отримання його копії.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Повний текст рішення складений 25.08.2016 року.

Суддя В.Г. Костенко