"16" серпня 2016 р. Дніпровський районний суд м.Києва в складі:
головуючого - судді - Ластовки Н.Д.,
при секретарі - Фузік Г.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Києві цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Кей-Колект» до ОСОБА_1 про звільнення майна з-під арешту, -
ТОВ «Кей-Колект» звернулося з позовом до суду, в якому просить звільнити з-під арешту нерухоме майно, а саме: квартиру АДРЕСА_1, що належить ОСОБА_1, щодо якого ухвалою Діпровського районного суду м. Києва від 24.02.2009 року по справі № 2-749/1 накладено арешт.
Як зазначає позивач, обтяження згідно даного Іпотечного договору відступлено ТОВ «Кей-Колект» та зареєстровано у Державному реєстрі іпотек.
Також, 12.12.2011 року ПАТ «Укрсиббанк», що є правонаступником АКІБ «Укрсиббанк» відступило ТОВ «Кей-Колект» відповідно до Договору факторингу № 1 свої права вимоги за зобов»язаннями відповідача за кредитним договором.
Проте, 02.06.2016 року при зверненні до нотаріуса позивачу стало відомо, що на предмет іпотеки - квартиру АДРЕСА_1 накладено арешт, а саме: арешт, накладений на підставі ухвали Дніпровського районного суду м. Києва від 24.02.2009 року по справі № 2-749/1.
Позивач вважає, що відповідно до ст.ст. 1,3, Закону України «Про іпотеку» він має переважне право на задоволення своїх вимог за рахунок заставленого майна, а накладений на це майно арешт порушує права ТОВ «Кей-Колект».
Посилаючись на викладені обставини, позивач просить задовольнити його вимоги та зняти арешт з квартири АДРЕСА_1, що належить ОСОБА_1.
Представник позивача в судове засідання не з'явився, про день та час розгляду справи повідомлений належним чином, проте до суду подав заяву, в якій просить розглядати справу за його відсутності, позовні вимоги підтримав в повному обсязі, просив суд їх задовольнити, проти винесення заочного рішення не заперечував.
Відповідач - ОСОБА_1 в судове засідання не з'явився, хоча повідомлявся судом про місце і час розгляду справи, заяви про відкладення розгляду справи не надав, причини неявки не повідомив.
Відповідно до ч. 5 ст. 74 ЦПК України, у разі ненадання фізичними особами, які беруть участь у справі, інформації щодо їх адреси, судова повістка надсилається за адресою їх місця проживання чи місця перебування, зареєстрованою у встановленому законом порядку. У разі відсутності особи, яка бере участь у справі, за адресою її місця проживання або місця реєстрації, вважається, що судовий виклик або судове повідомлення вручене їй належним чином.
Відповідно до ч. 1 ст. 224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи.
Таким чином, відповідно до ч. 4 ст. 169, ст. 224 ЦПК України за згодою позивача суд постановив ухвалу про заочний розгляд справи на підставі наявних у справі доказів.
Дослідивши та оцінивши письмові докази у справі у їх сукупності, суд дійшов до наступного висновку.
Відповідно до положень ст. 1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов»язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату, а клієнт відступає або зобов»язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої сторони (боржника).
Судом встановлено, що 18.09.2007 року між ПАТ «Укрсиббанк» та ТОВ «Кей-Колект» було укладено Договір факторингу № 1, відповідно до якого, до позивача перейшло право грошової вимоги до боржника ОСОБА_1 щодо повернення суми кредиту, а також позивачу було відступлено право вимоги за договором іпотеки (а.с.14-16).
Як вказує представник позивача, при зверненні до нотаріуса позивачу стало відомо про накладення арешту на квартиру АДРЕСА_1, що належить ОСОБА_1, накладеного на підставі ухвали Дніпровського районного суду м. Києва від 24.02.2009 року по справі № 2-749/1.
Представник ТОВ «Кей-Колект» просить суд винести рішення про зняття арешту із заставного майна, а саме: квартири АДРЕСА_1, що належить ОСОБА_1, посилаючись на те, що ТОВ «Кей-Колект» згідно умов Договору факторингу № 1 від 12.12.2011 року та Договору про відступлення права вимоги за договором іпотеки від 18.09.2007 року, укладеного з АКІБ «Укрсиббанк», не може скористатися своїм правом на реалізацію заставного майна та за рахунок отриманих коштів погасити заборгованість ОСОБА_1 за кредитом, оскільки на предмет застави накладено арешт, чим порушуються права позивача.
Згідно ч. 1 ст. 12 Закону України «Про іпотеку» і разі порушення іпотекодавцем обов'язків, встановлених іпотечним договором, іпотекодержатель має право вимагати дострокового виконання основного зобов'язання, а в разі його невиконання - звернути стягнення на предмет іпотеки.
П.2 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про іпотеку» встановлено, що іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов`язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника у порядку, встановленому Законом України «Про іпотеку».
Так, в силу застави кредитор (заставодержатель) має право у разі невиконання боржником (заставодавцем) зобов'язання, забезпеченого заставою, одержати задоволення за рахунок заставленого майна переважно перед іншими кредиторами цього боржника, якщо інше не встановлено законом (право застави), відповідно до ст. 572 ЦК України.
В свою чергу положеннями ст. 590 ЦК України звернення стягнення на предмет застави здійснюється за рішенням суду, якщо інше не встановлено договором або законом.
Законом України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень», зокрема, ст.25, встановлено, що у разі задоволення судом позову про звернення стягнення на предмет забезпечувального обтяження в рішенні суду зазначається спосіб реалізації предмета забезпечувального обтяження шляхом проведення пуд бічних торгів або із застосуванням однієї з процедур, передбачених ст. 26 цього Закону, положеннями якої передбачено такий спосіб звернення стягнення на предмет застави як передача рухомого майна, що є предметом забезпечувального обтяження у власність обтяжувала в рахунок виконання забезпечувального обтяженням зобов»язання.
Представник позивача зазначає, що заставодержатель має право на свій розсуд обирати спосіб щодо виконання умов договору, проте на даний час відсутня можливість реалізації предмета застави, оскільки відповідачем винесено постанову про накладення арешту на майно боржника - квартиру АДРЕСА_1, що належить ОСОБА_1.
За положеннями ч. 1 ст. 14 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень» Якщо інше не встановлено цим Законом, зареєстроване обтяження має вищий пріоритет над незареєстрованими обтяженнями. Пріоритет зареєстрованих обтяжень визначається у черговості їх реєстрації, за винятками, встановленими цим Законом.
Таким чином, існування арешту накладеного на предмет застави унеможливлює реалізацію позивачем свого права заставодержателя звернути на нього стягнення шляхом набуття права власності.
Особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту, відповідно до ст. 60 Закону України «Про виконавче провадження».
В свою чергу положеннями ст. 15 ЦК України передбачено право особи звернутися до суду на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання шляхом своїх прав.
З вищенаведеного вбачається, що позивач має пріоритетне право на задоволення своїх вимог в рахунок погашення заборгованості на предмет застави, а наявність арешту унеможливлює вчинити такі дії.
Зважаючи на викладене, суд приходить до висновку щодо задоволення вимог ТОВ «Кей-Колект».
У відповідності до вимог ст. 88 ЦПК України, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір в розмірі 1378,00 грн..
Виходячи з наведеного, керуючись ст.ст. 3, 11, 57, 60, 88, 169, 212-215, 222-224 ЦПК України, ст.ст.15, 546, 1077 ЦК України, Законом Україна «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень», суд -
Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Кей-Колект» до ОСОБА_1 про звільнення майна з-під арешту - задовольнити.
Звільнити з-під арешту, накладеного ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 24.02.2009 року по справі № 2-749/1, нерухоме майно, а саме квартиру АДРЕСА_1, що належить ОСОБА_1.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Кей-Колект» судовий збір в розмірі 1378,00 грн.
Рішення може бути оскаржено до Апеляційного суду м. Києва шляхом подачі апеляційної скарги через Дніпровський районний суд м. Києва протягом десяти днів з дня проголошення рішення.

Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Рішення набирає законної сили в разі закінчення вищезазначених строків, або якщо його не скасовано після розгляду справи судом апеляційної інстанції.

Заочне рішення може бути переглянуте судом,який його ухвалив за письмовою заявою відповідача .

Суддя