Справа № 758/4445/15-ц
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

(ЗАОЧНЕ)

24 березня 2016 року Подільський районний суд міста Києва у складі:

головуючого судді -Декаленко В. С. ,

при секретарі - Кравцовій Ю. В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «ЕКСПОБАНК» до ОСОБА_1 про звернення стягнення на предмет іпотеки, суд,-

В С Т А Н О В И В :

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про звернення стягнення на предмет іпотеки, мотивуючи свої вимоги тим, що 29.05.2008 року між ОСОБА_1 та АТ «КБ «ЕКСПОБАНК» було укладено Договір кредиту № 20/К-2008, згідно п.п. 1.1, 1.2 якого Відповідачу був наданий кредит в розмірі 120 000 (сто двадцять тисяч) доларів США 00 центів з процентною ставкою за користування кредитом - 16 % річних. В свою чергу, Відповідач зобов'язався щомісяця сплачувати Банку проценти за користування кредитом у розмірі 16% річних (п. 1.2 Договору кредиту), сплачувати щомісяця комісію за кредитне обслуговування в розмірі 0,25% від залишку заборгованості за кредитом (п. 4.5.2 Договору кредиту), а також повертати Позивачу кредит на умовах, що передбачені Договором кредиту. Кінцевий термін повернення кредиту 28 травня 2015 року.

Зазначає, що у зв'язку з реструктуризацією заборгованості Відповідача було укладено угоду до Договору кредиту від 15.11.2011 року, відповідно до якої змінено Договір кредиту шляхом викладення п. 1.1, 1.2, 3.5, 3.8, 7.3 Договору кредиту у новій редакції наступного змісту: «1.1. Банк надає Відповідачу кредит у сумі 1 440 666 (один мільйон чотириста сорок тисяч шістсот шістдесят шість) гривень 83 копійки на умовах забезпеченості кредиту, його цільового використання, строковості, повернення та платності»; «п. 1.2. У порядку, що передбачений цим Договором, Відповідач сплачує Позивачу проценти за користування кредитом у розмірі 18,5% річних.»

29.05.2008 року з метою забезпечення належного виконання зобов'язання, що випливає з Договору кредиту, між Банком та Відповідачем укладено Іпотечний договір, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Бєлломі О.В. зареєстрований в реєстрі за № 2889, згідно умов якого Відповідач передав в іпотеку Банку у якості забезпечення виконання зобов'язань за Договором кредиту нерухоме майно, а саме: квартиру АДРЕСА_1.

Посилається на те, що в порушення умов Договору кредиту, вимог статей 526, 530, 625, 1054 Цивільного кодексу України, Відповідач не виконав зобов'язання по своєчасній сплаті процентів за користування коштами за Договором кредиту, у зв'язку з чим у Відповідача виникла заборгованість, яка станом на 20.03.2015 року становить 3 330 860,87 грн.

Звертає увагу суду на те, що 26.03.2015 року Банком на адресу Відповідача направлено вимогу про усунення порушення основного зобов'язання, згідно якого у зв'язку з невиконанням Відповідачем зобов'язань, на виконання вимог положень Договору кредиту, а саме - п.3.5, 3.7, 4.5.2., 4.1.1. Договору у кредиту, Банк вимагає від Відповідача достроково погасити кредит та сплатити проценти за фактичний час користування кредитом та зазначено, що Банк набуває право задоволення своїх вимог за рахунок Предмета іпотеки у випадку, якщо у момент настання строку (терміну) виконання зобов'язань, вони не будуть виконані (виконані належним чином). Банк вимагав в 30 денний строк виконати зобов'язання за даною вимогою.

Зазначає, що на даний час зобов'язання щодо погашення заборгованості за Договором кредиту Відповідачем не виконано.

На підставі вищевикладеного, а також керуючись ст.ст. 7, 33, 37 ЗУ «Про іпотеку», ст.ст. 509, 510, 525-527 та 1054 ЦК України звертається з даним позовом до суду.

В судове засідання представник позивача, відповідач та його представник не з'явились, про день час та місце розгляду справи повідомлені вчасно та належним чином, представником позивача до суду надано заяву, згідно якої останній просить провести розгляд справи за його відсутності за наявними в матеріалах справи доказами, позов підтримує в повному обсязі і проти ухвалення заочного рішення не заперечує. Причини неявки відповідача та його представника суду невідомі.

Суд вважає за можливе розглядати справу за відсутності зазначених осіб та ухвалити рішення при заочному її розгляді, відповідно до вимог ст.ст. 158, 169, 224 ЦПК України.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав.

Як встановлено в судовому засіданні, 29.05.2008 року між ВАТ «КБ «Експобанк», правонаступник всіх прав та обов'язків якого є ПАТ «КБ «Експобанк» та ОСОБА_1 було укладено Договір кредиту № 20/К-2008 згідно умов якого Банк надає Позичальнику кредит в сумі 120 000 (сто двадцять тисяч) доларів США 00 центів, на умовах забезпеченості кредиту, його цільового використання, строковості, повернення та платності. У порядку, що передбачений цим Договором, Позичальник сплачує Банку проценти за користування кредитом в розмірі 16 % річних. Кінцевий строк погашення кредиту 28.05.2015 року (а.с. 10-12).

15.11.2011 року між ПАТ «КБ «Експобанк» та ОСОБА_1 було укладено Угоду до Договору кредиту № 20/К-2008 від 29.05.2008 року, згідно умов якої у зв'язку з реструктуризацією заборгованості Позичальника за Договором кредиту сторони вирішили змінити Договір кредиту шляхом викладення п. 1.1, 1.2, 3.5, 3.8, 7.3 Договору кредиту у новій редакції наступного змісту, зокрема: «1.1. Банк надає Відповідачу кредит у сумі 1 440 666 (один мільйон чотириста сорок тисяч шістсот шістдесят шість) гривень 83 копійки на умовах забезпеченості кредиту, його цільового використання, строковості, повернення та платності»; «п. 1.2. У порядку, що передбачений цим Договором, Відповідач сплачує Позивачу проценти за користування кредитом у розмірі 18,5% річних.»…… (а.с. 13).

Стаття 509 ЦК України визначає, що зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Зобов'язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Згідно ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Як уже зазначалося вище, в п. 1.1. Договору кредиту, сторони погодили, що Банк надає Відповідачу кредит у сумі 1 440 666 (один мільйон чотириста сорок тисяч шістсот шістдесят шість) гривень 83 копійки на умовах забезпеченості кредиту, його цільового використання, строковості, повернення та платності.

Судом встановлено, а відповідачем в порушення вимог ст.ст. 10, 60 ЦПК України не спростовано, що він скористався наданими Банком послугами, а саме отримав кредитні кошти у вищезазначеному розмірі, що об'єктивно підтверджується наданою суду Заявкою на видачу готівки № 17 від 29.05.2008 року (а.с. 18), яку суд приймає до уваги як належний та допустимий доказ в розумінні ст.ст. 57-59 ЦПК України.

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку про доведеність посилань представника позивача в своєму позові про належне виконання Банком своїх зобов'язань за укладеним між сторонами Договором кредиту.

Як вбачається зі змісту умов укладеного між сторонами Договору кредиту та Угоди до Договору кредиту № 20/К-2008 від 29.05.2008 року, Позичальник зобов'язався, зокрема сплачувати Банку проценти за користування кредитом у розмірі 18,5% річних (п.1.2 Договору кредиту в редакції викладеній на підставі Угоди до Договору кредиту № 20/К-2008 від 29.05.2008 року), комісію за кредитне обслуговування в розмірі 0,25% від залишку заборгованості за кредитом (п. 4.5.2 Договору кредиту), а також повертати Позивачу кредит на умовах, що передбачені Договором кредиту.

Статті 526, 525, 610 ЦК України визначають, що зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Відповідно ч. 1 ст. 612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Судом встановлено, а відповідачем в порушення вимог ст.ст. 10, 60 ЦПК України не спростовано, що не зважаючи на вимоги вищезазначених норм ЦК України та умов Договору кредиту, останній отримавши кредитні кошти на умовах забезпеченості кредиту, його цільового використання, строковості, повернення та платності, порушив свої зобов'язання за Договором, а саме не здійснив повернення кредитних коштів згідно Графіку прогнозних погашень по кредиту, який є Додатком № 1 до Договору кредиту, не сплатив проценти за користування кредитом та не сплатив пеню за несвоєчасну сплату процентів, що призвело до виникнення у нього заборгованості, яка станом на 20.03.2015 року складала 3 330 860,87 грн., в тому числі: строкова заборгованість за кредитом - 1 440 666,83 грн.; строкова заборгованість за процентами - 20 445,63 грн.; прострочена заборгованість за нарахованими процентами - 856 525,19

грн.; пеня за несвоєчасну сплату нарахованих процентів - 1 013 223,22 грн., що об'єктивно підтверджується наданим суду Розрахунком простроченої заборгованості (а.с. 7) та Виписками по особовому рахунку (а..с 143-218), які суд визнає достовірними та правильними, оскільки вони не спростовані відповідачем, та приймає їх до уваги як належні та допустимі докази в розумінні ст.ст. 57-59 ЦПК України, які підтверджують факт наявності у відповідача зазначеної заборгованості та її розмір.

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку про доведеність наявності порушення права позивача, як Кредитора у зобов'язанні, яке виникло між ним та відповідачем.

Статті 546, 548 ЦК України визначають, що виконання зобов'язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком. Виконання зобов'язання (основного зобов'язання) забезпечується, якщо це встановлено договором або законом.

Відповідно до ст. 572 ЦК України, в силу застави кредитор (заставодержатель) має право у разі невиконання боржником (заставодавцем) зобов'язання, забезпеченого заставою, одержати задоволення за рахунок заставленого майна переважно перед іншими кредиторами цього боржника, якщо інше не встановлено законом (право застави).

Згідно ст. 573 ЦК України, іпотекою є застава нерухомого майна, що залишається у володінні заставодавця або третьої особи. Закладом є застава рухомого майна, що передається у володіння заставодержателя або за його наказом - у володіння третій особі. Правила про іпотеку землі та інші окремі види застав встановлюються законом.

Судом встановлено, що з метою забезпечення виконання зобов'язань ОСОБА_1 за Договором кредиту № 20/К-2008 від 29.05.2008 року, 29.05.2008 року між ним та ВАТ «КБ «Експобанк», правонаступник всіх прав та обов'язків якого є ПАТ «КБ «Експобанк» було укладено Іпотечний договір, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Бєлломі О.В. та зареєстрований в реєстрі за № 2889, згідно умов якого Іпотекодавцеь передав в іпотеку Іпотекодержателю у якості забезпечення виконання своїх зобов'язань за Договором кредиту (повернення кредиту у розмірі 120 000, 00 дол. США до 28.05.2015 року та ін…) нерухоме майно, зокрема квартиру АДРЕСА_1. Предмет іпотеки складається з однієї жилої кімнати, загальною площею 33,10 кв.м., жилою площею 15,30 кв. м., яка належить Відповідачу на праві приватної власності на підставі Договору дарування квартири, що посвідчений 13 листопада 1997 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Командиром А.М. за реєстровим номером 2515, а також зареєстрований в КП «Київське міське бюро технічної інвентаризації та реєстрації прав власності на об'єкти нерухомого майна» 24 листопада 1997 року у реєстровій книзі під реєстровим номером 29888 (а.с. 22-24).

15.11.2011 року між ПАТ «КБ «Експобанк» та ОСОБА_1 було укладено Договір про внесення змін до Іпотечного договору, що посвідчений 29.05.2008 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Бєлломі О.В., реєстровий номер 2889, згідно умов якого сторони, зокрема вирішили внести зміни до Іпотечного договору, шляхом викладення його п. 1.1у наступній редакції: «1.1. Відповідно до цього Договору забезпечується іпотекою виконання зобов'язань Позичальника за Договором кредиту. За умовами Договору кредиту Іпотекодавець, зокрема, зобов'язаний повернути Іпотекодержателю кредит у розмірі 1 440 666 (один мільйон чотириста сорок тисяч шістсот шістдесят шість) гривні 83 копійок до 28 (двадцять восьмого) травня 2015 (дві тисячі п'ятнадцятого) року, сплатити нараховані проценти за користування кредитом у розмірах,, що встановлені Договором кредиту, неустойку у розмірі та у випадках, передбачених Договором кредиту і дим Договором, а також інші витрати на здійснення забезпеченої іпотекою вимоги. Строки повернення кредиту, проценти та будь-які інші умови Договору кредиту можуть бути змінені угодами сторін до Договору кредиту без зміни цього Договору»…. (а.с. 25-26).

В п. 4 Іпотечного договору сторони погодили, що Іпотекодержатель набуває право звернення стягнення на Предмет іпотеки, зокрема у випадку порушення Іпотекодавцем Договору кредиту (несвоєчасне повернення кредиту повністю або частково, несвоєчасна сплата процентів, комісій тощо).

Статті 589, 590 ЦК України визначають, що у разі невиконання зобов'язання, забезпеченого заставою, заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави.

За рахунок предмета застави заставодержатель має право задовольнити в повному обсязі свою вимогу, що визначена на момент фактичного задоволення, включаючи сплату процентів, неустойки, відшкодування збитків, завданих порушенням зобов'язання, необхідних витрат на утримання заставленого майна, а також витрат, понесених у зв'язку із пред'явленням вимоги, якщо інше не встановлено договором.

Звернення стягнення на предмет застави здійснюється за рішенням суду, якщо інше не встановлено договором або законом.

Заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави в разі, коли зобов'язання не буде виконано у встановлений строк (термін), якщо інше не встановлено договором або законом.

Крім того право Іпотекодержателя задовольнити свої вимоги за основним зобов'язанням шляхом звернення на предмет іпотеки, передбачено і нормами спеціального Закону, а саме ст. 33 ЗУ «Про іпотеку», яка визначає, що у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов'язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов'язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. Право іпотекодержателя на звернення стягнення на предмет іпотеки також виникає з підстав, встановлених статтею 12 цього Закону. Звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса або згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя.

Як уже зазначалося вище, судом достовірно встановлено, факт порушення відповідачем своїх зобов'язань за Договором кредиту № 20/К-2008 від 29.05.2008 року та факт наявності заборгованості та її розмір, а тому суд приходить до висновку про доведеність виникнення права у позивача на звернення стягнення на Предмет іпотеки.

Частина перша статті 591 ЦК України визначає, що реалізація предмета застави, на який звернене стягнення, провадиться шляхом його продажу з публічних торгів, якщо інше не встановлено договором або законом.

Судом встановлено, що сторонами в Іпотечному договорі від 29.05.2008 року було погоджено інший спосіб реалізації предмета іпотеки, на який звернено стягнення, крім його продажу з публічних торгів, а саме останні погодили, що звернення стягнення на Предмет іпотеки здійснюється на розсуд Іпотекодержателя відповідно до Договору або законодавства України за виконавчим написом нотаріуса, рішенням суду або шляхом досудового врегулювання через продаж від власного імені Предмету іпотеки чи передачу Іпотекодержателю Предмета іпотеки у власність (це застереження договором про задоволення вимог Іпотекодержателя) (п. 4).

За приписами статті 37 ЗУ «Про іпотеку», іпотекодержатель може задовольнити забезпечену іпотекою вимогу шляхом набуття права власності на предмет іпотеки. Правовою підставою для реєстрації права власності іпотекодержателя на нерухоме майно, яке є предметом іпотеки, є договір про задоволення вимог іпотекодержателя або відповідне застереження в іпотечному договорі, яке прирівнюється до такого договору за своїми правовими наслідками та передбачає передачу іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов'язання.

Пленум Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ в п.п. 38, 39 своєї Постанови від 30.03.2012 року № 5 «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин», роз'яснив, що у випадку якщо іпотекодержатель не реалізував способів позасудового врегулювання звернення стягнення на предмет іпотеки, зокрема, шляхом укладення договору про задоволення вимог іпотекодержателя, який передбачав би передачу іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки у рахунок виконання основного зобов'язання (стаття 37 Закону України «Про іпотеку»), він має право звернутися до суду з позовом про звернення стягнення на предмет іпотеки відповідно до статті 39 цього Закону, а не з позовом про визнання права власності на нерухоме майно. Наявність договору про позасудове врегулювання звернення стягнення на предмет іпотеки не позбавляє іпотекодержателя права звернення стягнення на предмет іпотеки в судовому порядку.

З урахуванням положень частини третьої статті 33, статті 36, частини першої статті 37 Закону України «Про іпотеку» іпотекодержатель може задовольнити забезпечену іпотекою вимогу шляхом набуття права власності на предмет іпотеки. Правовою підставою для реєстрації права власності іпотекодержателя на нерухоме майно, яке є предметом іпотеки, є договір про задоволення вимог іпотекодержателя або відповідне застереження в іпотечному договорі, яке прирівнюється до такого договору за своїми правовими наслідками та передбачає передачу іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов'язання. У зв'язку з наведеним суди мають виходити з того, що з урахуванням цим норм права не виключається можливість звернення стягнення на предмет іпотеки в такий спосіб і набуття іпотекодержателем права власності на нього за рішенням суду, оскільки цими нормами передбачено задоволення вимог іпотекодержателя шляхом набуття права власності на предмет іпотеки, яке ототожнюється зі способом звернення стягнення, якщо його передбачено договором. Тому в разі встановлення такого способу звернення стягнення на предмет іпотеки в договорі іпотекодержатель на підставі частини другої статті 16 ЦК має право вимагати застосування його судом. Відповідно до частини першої статті 590, статті 578 ЦК звернення стягнення на предмет застави/іпотеки здійснюється лише за рішенням суду, якщо для укладення такого договору щодо майна фізичної особи вимагалось отримання згоди чи дозволу іншої особи чи органу.

Частина третя статті 37 ЗУ «Про іпотеку» визначає, що іпотекодержатель набуває предмет іпотеки у власність за вартістю, визначеною на момент такого набуття на підставі оцінки предмета іпотеки суб'єктом оціночної діяльності.

Як вбачається з наданого суду Висновку суб'єкта оціночної діяльності, складеного 24.03.2015 року ТОВ Експертна компанія «ПРОФЕСІОНАЛ», вартість Предмета іпотеки - однокімнатної квартири на 6 поверсі 9 поверхового будинку, загальною площею 33, 1кв.м., за адресою: АДРЕСА_1, становить 513 885, 00 грн. без ПДВ (а.с. 31).

Частина 2 статті 16 ЦК України визначає, що способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: 1) визнання права; 2) визнання правочину недійсним; 3) припинення дії, яка порушує право; 4) відновлення становища, яке існувало до порушення; 5) примусове виконання обов'язку в натурі; 6) зміна правовідношення; 7) припинення правовідношення; 8) відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; 9) відшкодування моральної (немайнової) шкоди; 10) визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб.

Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом.

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку про доведеність позивачем правомірності та обґрунтованості обрання останнім такого способу захисту свого порушеного права, як звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом залишення предмета іпотеки Іпотекодержателем за собою у власність в рахунок погашення вимог за Договором кредиту.

За приписами статті 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Згідно ст.ст. 10, 60 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Суд оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок в їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженню наявних у справі доказів приходить до висновку, що позовні вимоги позивача знайшли своє доведення в судовому засіданні, є такими, що ґрунтуються на вимогах чинного законодавства України, а тому позов підлягає задоволенню в повному обсязі.

Крім того, оскільки суд прийшов до висновку про доведеність позову позивача та необхідності його задоволення, який звільнений від сплати судового збору, відповідно до п. 22 ч. 1 ст. 5 ЗУ «Про судовий збір», в редакції чинній на день звернення з позовом до суду, в силу ст.ст. 79, 88 ЦПК України з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір в розмірі 3 654, 00 грн.

На підставі вищевикладеного, ст.ст. 11, 15, 16, 202, 525, 526, 530, 546, 572, 576, 589, 590, 591, 589, 590, 610, 611, 612, 625, 629, 1050, 1054 ЦК України, ст.ст. 11, 33, 35, 36, 37 Закону України «Про іпотеку», Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30.03.2012 року № 5 «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин», керуючись ст. ст. 10, 11, 60, 79, 88, 208, 209, 213-215, 217- 218, 223, 224 ЦПК України, суд,-

В И Р І Ш И В :

Позов задовольнити.

В рахунок погашення заборгованості в сумі 3 330 860 (три мільйони триста тридцять тисяч вісімсот шістдесят) гривень 87 копійок за Договором кредиту № 20/К-2008 від 29.05.2008 року, укладеним між ВАТ «КБ «Експобанк», правонаступник всіх прав та обов'язків якого є ПАТ «КБ «Експобанк» та ОСОБА_1, реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_1, з яких: строкова заборгованість за кредитом - 1 440 666,83 грн., строкова заборгованість за процентами - 20 445,63 трн., прострочена заборгованість за нарахованими процентами - 856 525,19 грн., пеня за несвоєчасну сплату нарахованих процентів - 1 013 223,22 грн., відповідно до Іпотечного договору від 29.05.2008 року та договору про внесення змін до Іпотечного договору від 15.11.2011 року звернути стягнення на Предмет іпотеки - однокімнатну квартиру АДРЕСА_1 загальною площею 33,10 кв.м., житловою площею 15,30 кв.м. шляхом визнання за Публічним акціонерним товариством «Комерційний банк «ЕКСПОБАНК», права власності на однокімнатну квартиру АДРЕСА_1 загальною площею 33,10 кв.м., житловою площею 15,30 кв.м. за вартістю, згідно висновку суб'єкта оціночної діяльності, складеного станом на 24 березня 2015 року, в розмірі 513 885,00 грн. без ПДВ.

Визнати за Публічним акціонерним товариством «Комерційний банк

«ЕКСПОБАНК», право власності на однокімнатну квартиру АДРЕСА_1 загальною площею 33,10 кв.м., житловою площею 15,30 кв.м. за вартістю, згідно висновку суб'єкта оціночної діяльності, складеного станом на 24 березня 2015 року, в розмірі 513 885,00 грн. без ПДВ.

Стягнути з ОСОБА_1, реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_1 на користь держави, судовий збір в розмірі 3 654, 00 грн.

Рішення може бути оскаржене до Апеляційного суду м. Києва.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Суддя В. С. Декаленко