Справа № 371/1680/15-ц Головуючий у І інстанції Пархоменко В. М.
Провадження № 22-ц/780/702/16 Доповідач у 2 інстанції ОСОБА_1
Категорія 26 21.01.2016
УХВАЛА

Іменем України

21 січня 2016 року колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду Київської області у складі:

Головуючого судді: Сушко Л.П.,

суддів: Кулішенка Ю.М., Лащенка В.Д.

при секретарі: Волинець Я.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства комерційний банк ПриватБанк на ухвалу Миронівського районного суду Київської області від 25 листопада 2015 року у справі за позовом Публічного акціонерного товариства комерційний банк ПриватБанк до ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 про стягнення заборгованості, -

ВСТАНОВИЛА:

У вересні 2015 року позивач ПАТ «КБ «ПриватБанк» звернувся до суду з вищезазначеним позовом в якому просив стягнути солідарно з відповідачів заборгованість за кредитним договором у розмірі 20188,94 дол. США, що за курсом НБУ від 14.08.2015 року складає 431841,41 грн..

Ухвалою Миронівського районного суду Київської області від 25 листопада 2015 року позовну заяву залишено без розглядуна підставі п. 8 ч.1 ст. 207 ЦПК України.

В апеляційній скарзі позивач ПАТ «КБ «ПриватБанк» просить скасувати ухвалу суду та направити справу для продовження розгляду, посилаючись на її незаконність, порушення судом норм матеріального та процесуального права. Вважає, що суд безпідставно залишив позов без розгляду, не врахувавши банківську виписку як належний доказ видачі кредитних коштів.

Перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів прийшла до висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Залишаючи позов без розгляду на підставі п. 8 ч. 1 ст. 207 ЦПК України суд першої інстанції виходив з того, що провадження у справі відкрито за заявою, поданою без додержання вимог, викладених у статтях 119 і 120 ЦПК України, а саме позивачем у позовній заяві не зазначені докази, які підтверджують факт отримання відповідачем кредитних коштів за договором кредиту; не вказані обставини щодо невиконання чи неналежного виконання відповідачем зобовязань за кредитним договором; не зазначено, чи погашав відповідач кредит до предявлення позову до суду; не зазначено, коли відповідач перестав виконувати щомісячні зобовязання з погашення кредиту; коли перестав виконувати зобовязання зі сплати процентів за користування кредитом, що унеможливлює ухвалення законного та обґрунтованого рішення, і позивач не усунув цих недоліків у встановлений судом строк.

Проте, колегія суддів не може погодитися з такими висновками суду, оскільки вони зроблені в результаті порушення судом норм процесуального права, що призвело до неправильного вирішення питання.

Відповідно до п. 8 ч. 1 ст. 207 ЦПК України суд постановляє ухвалу про залишення заяви без розгляду якщо провадження у справі відкрито за заявою, поданою без додержання вимог, викладених у статтях 119 і 120 цього Кодексу, та не було сплачено судовий збір і позивач не усунув цих недоліків у встановлений судом строк.

Відповідно до пункту 7 постанови № 2 Пленуму Верховного ОСОБА_1 України «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» від 12 червня 2009 року, позовна заява подається до суду в письмовій формі і за змістом повинна відповідати вимогам статті 119 ЦПК. У зв'язку з цим суди мають звертати особливу увагу, зокрема, на те, що у позовній заяві повинні не лише міститися позовні вимоги, а й бути викладені обставини, якими позивач обґрунтовує свої вимоги, і зазначені докази, що підтверджують кожну обставину. Якщо заява не відповідає вимогам статей 119, 120 ЦПК або не сплачено судовий збір, суддя відповідно до вимог статті 121 ЦПК постановляє ухвалу, в якій повинні бути зазначені конкретні підстави залишення заяви без руху, в тому числі й розмір несплачених судових витрат, і надає строк для усунення недоліків, тривалість якого визначається в кожному конкретному випадку з урахуванням характеру недоліків, реальної можливості отримання копії ухвали, яка повинна бути надіслана заявнику негайно, та їх виправлення. Якщо порушення правил статей 119, 120 ЦПК виявлені при розгляді справи, вони усуваються в ході судового розгляду або настають наслідки, передбачені пунктом 8 частини першої статті 207 ЦПК.

Відповідно до ст. ст. 3, 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України.

Як вбачається з матеріалів справи, 07 жовтня 2015 року суддею постановлено ухвалу про відкриття провадження по справі та призначено судовий розгляд на 14годину 00хвилин 20.10.2015року(а.с. 40).

Відповідно до журналу судового засідання від 20.10.2015року, справу відкладено до 10:00 год. 10.11.2015 року у звязку з неявкою відповідачів (49).

Ухвалою від 10 листопада 2015 року розгляд справи було відкладено на 25 листопада 2015 року о 12.00 год. з повторним викликом сторін та надано позивачу строк для усунення недоліків, який не може перевищувати пяти діб з дня отримання позивачем ухвали (а.с. 68-69).

На виконання вказаної ухвали, позивачем було надано виписки по рахунку, копію банківської ліцензії №22, копії дозволу №22-2 та додатку до дозволу, копію останнього аркушу кредитного договору, копії договорів поруки та письмові пояснення (а.с. 73-96).

Таким чином позивачем були дотримані вимоги ст. 119 ЦПК України щодо зазначення в позові доказів, що підтверджують кожну обставину, якими обґрунтовуються вимоги, а неналежність або недопустимість цих доказів не може бути підставою для застосування положень п. 8 ч. 1 ст. 207 ЦПК України про залишення позовної заяви без розгляду.

Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, результати оцінки яких відображає в рішенні, в якому наводяться мотиви їх прийняття чи відмови у прийнятті (ст. 212 ЦПК України).

Враховуючи наведене судова колегія вважає, що судом першої інстанції безпідставно зроблено висновок про неможливість ухвалення обґрунтованого рішення у звязку з відсутністю доказів, оскільки цивільно-процесуальним законодавством не допускається залишення позовної заяви без розгляду з мотивів недоведеності заявленої вимоги, відсутності чи неналежності доказів або інших не передбачених законом підстав.

У відповідності до ст. 311 ЦПК України підставами для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є зокрема, порушення норм матеріального чи процесуального права, які призвели до неправильного вирішення питання.

Таким чином, колегія суддів вважає, доводи апеляційної скарги заслуговують на увагу, ухвала суду першої інстанції постановлена з порушенням норм процесуального права і підлягає скасуванню з направленням справи до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Керуючись ст.ст.307, 311, 314, 315 ЦПК України, колегія судів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу акціонерного товариства комерційний банк ПриватБанк задовольнити.

Ухвалу Миронівського районного суду Київської області від 25 листопада 2015 року скасувати та направити справу до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий:

Судді: