Дата документу 04.07.2016
Справа № 334/1192/16-ц
Провадження № 2/334/1542/16
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04.07.2016р. Ленінський районний суд м. Запоріжжя у складі:

головуючого - МАХІБОРОДА Н.О.;

при секретарі - КУЗЬМЕНКО О.О.;

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про позбавлення батьківських прав /третя особа: служба у справах дітей Дніпровського району Запорізької міської Ради/,

В С Т А Н О В И В :

Позивачка ОСОБА_1 звернулася з позовом до суду, про позбавлення відповідача ОСОБА_2 батьківських прав відносно дітей: ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2, в обґрунтування якого зазначила, що з березня 2002р. по серпень 2010р. вона проживала з відповідачем у цивільному шлюбі за адресою: АДРЕСА_1. Перебуваючи у фактичних шлюбних відносинах, у них народилися двоє дітей: ОСОБА_4, 2003 р.н. та ОСОБА_5, 2008 р.н. Починаючи з серпня 2010 року, відповідач залишив родину та переїхав до іншого місця проживання, при цьому жодних відносин з цього періоду часу ні з позивачкою ні з двома дітьми він не підтримує, не спілкується з ними, матеріально жодним чином не допомагає, навіть після того, як з нього за рішенням суду були стягнуті аліменти на утримання двох дітей, діти більше п'яти років його жодного разу не бачили, місцезнаходження відповідача невідоме. У зв'язку з чим, позивачка просить суд позбавити батьківських прав відповідача ОСОБА_2 відносно дітей ОСОБА_4 та ОСОБА_5

Позивачка ОСОБА_1 в судовому засіданні позовні вимоги підтримала в повному обсязі та наполягала на їх задоволенні, проти винесення заочного рішення не заперечувала.

Представник позивачки - ОСОБА_6 в судовому засіданні пояснив, що місцезнаходження відповідача ОСОБА_2 з кінця 2010 року, тобто, після того як він покинув сім'ю, невідоме, жодного разу ні позивачку ні дітей він не навідував, участі у їх житті не приймав, матеріально не підтримував, тому є всі підстави для позбавлення його батьківських прав відносно дітей.

Відповідач ОСОБА_2 жодного разу в судові засідання не з'явився, про час та місце слухання справи був повідомлений вчасно рекомендованою кореспонденцією за останнім відомим місцем реєстрації, у зв'язку з чим суд вважає за можливе провести заочний розгляд справи, на підставі ст. 224 ЦПК України, згідно якої, у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи.

Представник третьої особи - головний спеціаліст відділу по Дніпровському району служби (управління) у справах дітей Запорізької міської Ради Євтушенко О.В. в судовому засіданні проти задоволення позовних вимог щодо позбавлення батьківських прав відповідача ОСОБА_2 відносно своїх дітей ОСОБА_4 та ОСОБА_5 не заперечував.

Заслухавши позивачку та її представника, представника третьої особи, заслухавши свідків, дослідивши матеріали справи і оцінивши їх в сукупності, суд вважає, що позов обґрунтований і підлягає задоволенню, оскільки підтверджений наступними доказами:

Як встановлено у судовому засіданні, з березня 2002 року по серпень 2010 року позивачка ОСОБА_1 та відповідач ОСОБА_2 проживали як чоловік та дружина однією сім'єю без реєстрації шлюбу у АДРЕСА_2.

Від фактичних шлюбних відносин ОСОБА_1 та ОСОБА_2 мають двох дітей: ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_8 та ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_9 /а.с.4,5/.

Починаючи з серпня 2010 року відповідач ОСОБА_2 залишив родину та переїхав до іншого місця проживання, не повідомивши нову адресу.

Рішенням Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 22.11.2013р. з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 стягнуто аліменти на утримання дітей ОСОБА_4 та ОСОБА_5 у розмірі по 500 грн. на кожну дитину починаючи з 03.10.2013р. і до їх повноліття /а.с.30/.

Однак, жодного разу з того часу до теперішнього часу позивачка аліменти від відповідача не отримувала, що підтверджується довідками від 26.11.2015р. за №605, та від 16.05.2016р. за №1182 виданою Ленінським відділом державної виконавчої служби Запорізького МУЮ /а.с.6,31/.

Рішенням Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 12.11.2014р. ОСОБА_2 було визнано таким що втратив право користування житловим приміщенням: квартирою АДРЕСА_2. /а.с. 21/.

Згідно довідки про склад сім'ї, виданою центром з обслуговування абонентів №9, в АДРЕСА_3 разом зі своєю матір'ю ОСОБА_1 проживають діти ОСОБА_4 та ОСОБА_5, а також мати позивачки ОСОБА_8 /а.с.8/.

Відповідно довідки від 02.12.2015р. за №167 виданою Запорізькою загальноосвітньою школою 1-3 ступенів №29, батько дітей - ОСОБА_4, учня 6-А класу та ОСОБА_5,. учениці 2-А класу, протягом 2010-2015р. до навчального закладу не звертався, з вчителями не спілкувався, після уроків дітей не забирав, батьківські збори не відвідував /а.с.7/.

Позивачка позитивно характеризується за місцем роботи та місцем проживання /а.с.9, 10-11,13/.

Допитаний в судовому засідання в якості свідка - ОСОБА_3 пояснив, що позивачку ОСОБА_1 він знає з 2012 року, після того як із сім'єю почав проживати у одному з нею будинку по АДРЕСА_2, та їх діти разом гуляли на дитячому майданчику де вони і познайомилися, при цьому увесь цей час батька дітей ОСОБА_1, або особу яку б діти називали своїм батьком, жодного разу він не бачив. Також, пояснив, що йому відомо про те що позивачка у квартирі проживає разом із двома своїми дітьми та матір'ю.

Допитаний в судовому засіданні свідок - ОСОБА_9, суду пояснив що позивачка по справі ОСОБА_10 є його знайомою та подругою його дружини. Відповідача по справі ОСОБА_2 він бачив декілька разів, але починаючи з кінця 2010 року він виїхав із квартири АДРЕСА_4 у невідомому напрямку та жодного разу до цього часу він його не бачив, з дітьми він не спілкується, їх вихованням не займається, матеріально дітей не забезпечує.

Свідок ОСОБА_11 в судовому засіданні пояснила, що позивачка є її подругою та проживає з нею в одному будинку. Відповідача по справі ОСОБА_2 вона останній раз бачила у 2009 році, зі слів самої ОСОБА_1 знає що він не мешкає разом зі своєю сім'єю з другої половини 2010 року, дітей за весь час з моменту виїзду з квартири, жодного разу не навідував, їх життям не цікавиться.

Таким чином, враховуючи що відповідач утриманням та вихованням дітей не займається, особисто ними не опікується, їх здоров'ям, фізичним, духовним, і моральним розвитком не піклується, фактично самоусунувся від виконання своїх батьківських обов'язків, суд з'ясував, що є всі підстави вважати, що відповідач ухиляється від виконання своїх батьківських обов'язків, по утриманню та вихованню своїх дітей, не забезпечує дітей матеріально дітей не утримує, їх життям не цікавиться, у навчанні та вихованні дітей участі не приймає.

Відповідно до ст. 165 Сімейного кодексу України з позовом про позбавлення батьківських прав можуть звернутися: один із батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім'ї якої проживає дитина; заклад охорони здоров'я, навчальний або інший дитячий заклад, у якому вона перебуває; орган опіки та піклування; прокурор; сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років.

Згідно п. 2 ч. 1 ст. 164 Сімейного кодексу України мати, батько, можуть бути позбавлені судом батьківських прав якщо вони ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини.

Як вбачається з п. 15 постанови пленуму Верховного суду України від 30.03.2007 за №3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав», ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками.

Представник служби у справах дітей Дніпровського району ЗМР в судовому засіданні проти доводів позивачки не заперечував, та вважав, що є законні підстави для задоволення позову.

Тому, суд вважає що вимоги позивачки є законними, обґрунтованими та такими, що знайшли своє підтвердження представленими по справі доказами, оскільки відповідач самоусунувся від виховання своїх дітей та від своїх батьківських обов'язків, не утримує їх матеріально, не цікавиться життям дітей, їх здоров'ям та навчанням.

Враховуючи викладене і керуючись ст.10,60,212-215, 218, 224-226 ЦПК України, суд,

В И Р І Ш И В :

Позовну заяву - задовольнити.

Позбавити ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_7 батьківських прав відносно неповнолітніх дітей: сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_8 та доньки ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_9

Заочне рішення може бути переглянуто судом за письмовою заявою відповідача про перегляд рішення, яка подається протягом 10 днів з дня отримання його копії.

СУДДЯ :