Ухвала

іменем україни

16 вересня 2016 рокум. Київ

Суддя Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ КузнєцовВ.О., розглянувши касаційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Петропавлівського районного суду Дніпропетровської області від 15 березня 2016 року та рішення колегії суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Дніпропетровської області від 10 серпня 2016 року у справі за позовом ОСОБА_3 до Петропавлівської селищної ради Петропавлівського району Дніпропетровської області, третя особа - ОСОБА_2, про визнання права власності на спадкове майно,

в с т а н о в и в:

У листопаді 2015 року ОСОБА_3 звернувся до суду із вказаним позовом до Петропавлівської селищної ради Петропавлівського району Дніпропетровської області, третя особа ОСОБА_2, мотивуючи свої вимоги тим, що після смерті його матері ОСОБА_4, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1, відкрилася спадщина у вигляді 1/2 частини квартири АДРЕСА_1. Після звернення позивача до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, йому листом від 26 жовтня 2015 року було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину на 1/2 частину спірної квартири через відсутність правовстановлюючого документа на зазначене спадкове майно. Спірна квартира згідно договору купівлі-продажу від 22 травня 1995 року, належала ОСОБА_5, який помер ІНФОРМАЦІЯ_2, і був рідним братом його матері ОСОБА_4, яка після смерті брата стала єдиною спадкоємицею за законом та у встановлений законом строк, звернулася до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, однак за життя не встигла оформити право власності на спадкове майно на своє ім'я.

Оскільки після смерті ОСОБА_5 ОСОБА_4 померла і не встигла оформити на своє ім'я спадок, позивач просив суд визнати за ним право власності на 1/2 частини вказаної квартири.

Рішенням Петропавлівського районного суду Дніпропетровської області від 15 березня 2016 року позовні вимоги ОСОБА_3 задоволені. Визнано за ОСОБА_3, як за спадкоємцем за законом, право власності на 1/2 частину квартири АДРЕСА_1. Вирішено питання судових витрат.

Рішенням колегії суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Дніпропетровської області від 10 серпня 2016 року рішення суду першої інстанції в частині обґрунтування підстав задоволення позовних вимог ОСОБА_3 про визнання права власності на спадкове майно - змінено. Резолютивну частину рішення викладено в наступній редакції: «Визнати за ОСОБА_3 право власності на 1/2 частину квартири АДРЕСА_1 (загальною площею 64,2 кв. м; житловою площею 40,3 кв. м) в порядку спадкування за законом після померлого ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_5 та померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_4.». В іншій частині рішення - залишено без змін.

У касаційній скарзі ОСОБА_2просить скасувати рішення суду першої та апеляційної інстанцій і ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позовних вимог, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права.

Згідно із ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до вимог ст. 335 ЦПК України суд касаційної інстанції не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про перевагу одних доказів над іншими.

Судами першої та апеляційної інстанцій, відповідно до ст. 212 ЦПК України, повно, всебічно досліджено і оцінено обставини у справі, надані сторонами докази, правильно визначено юридичну природу спірних правовідносин та закон, який їх регулює.

Змінюючи рішення суду першої інстанції в частині правового обґрунтування підстав для задоволення позовних вимог, апеляційний суд, вірно виходив із того, що позивач після смерті матері звертався до нотаріальної контори у встановлений законом шестимісячний строк з приводу прийняття спадщини, однак йому було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, а саме, на Ѕ частину спірної квартири, оскільки у останнього були відсутні оригінали правовстановлюючих документів на квартиру, у зв'язку із чим у позивача виникло право на звернення до суду із вищезазначеним позовом.

Задовольняючи позовні вимоги ОСОБА_3 апеляційний суд, із урахуванням положень, ст.ст. 1268-1270, 1261, 1262, 1296 ЦК України, дійшов обґрунтованого висновку щодо наявності підстав для визнання права власності на Ѕ частину спірної квартири в порядку спадкування за законом після смерті своєї матері ОСОБА_4, яка в свою чергу прийняла 1/2 частину квартири в спадок після свого брата ОСОБА_5

Доводи касаційної скарги зводяться до переоцінки доказів, на правильність висновків судів вони не впливають та їх не спростовують.

Рішення Петропавлівського районного суду Дніпропетровської області від 12 березня 2008 року не має преюдиції для вирішення даної справи, оскільки позовні вимоги були іншими.

Відповідно до п. 5 ч. 4 ст. 328 ЦПК України у разі, якщо касаційна скарга є необґрунтованою і викладені у ній доводи не викликають необхідності перевірки матеріалів справи, суддя-доповідач відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі.

Керуючись п. 5 ч. 4 ст. 328 ЦПК України,

у х в а л и в:

Відмовити ОСОБА_2 у відкритті касаційного провадження у справі за позовом ОСОБА_3 до Петропавлівської селищної ради Петропавлівського району Дніпропетровської області, третя особа - ОСОБА_2, про визнання права власності на спадкове майно.

Додані до скарги матеріали повернути заявнику.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Вищого спеціалізованого

суду України з розгляду цивільних В.О.Кузнєцов

і кримінальних справ