Справа № 761/9783/15-ц С
№ апеляційного провадження: 22-ц/796/4258/2016
Головуючий у суді першої інстанції: Рибак М.А.
Доповідач у суді апеляційної інстанції: Шкоріна О.І.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 липня 2016 року Колегія суддів Судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду м. Києва

в складі: головуючого-судді Шкоріної О.І.,

суддів: Антоненко Н.О., Стрижеуса А.М.,

при секретарі: Пікало К.В.,

за участю: представника позивача - ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві справу за апеляційною скаргою ОСОБА_4, яка подана представником ОСОБА_5, на заочне рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 15 січня 2016 року у справі за позовом ОСОБА_4 до Публічного акціонерного товариства «Альфа-Банк», третя особа: ОСОБА_6 про визнання поруки припиненою, -

В С Т А Н О В И Л А:

У квітні 2015 року позивач ОСОБА_4 звернувся до суду з позовом до ПАТ «Альфа-Банк», третя особа: ОСОБА_6 про визнання поруки припиненою.

Свої вимоги обґрунтовував тим, що між ним та банком було укладено договір поруки №800001993-П від 9 квітня 2009 року, яким забезпечено виконання зобов'язань за кредитним договором № 800001993 від 02.10.2007 року, укладеним між відповідачем та третьою особою. 10.01.2008 року позичальник змінила адресу своєї реєстрації та не направила Банку про це повідомлення, в зв'язку із чим у відповідача виникло право на дострокове виконання зобов'язань за кредитним договором відповідно до п.п. 5.1. та 7.2. кредитного договору, а тому він мав право на пред'явлення вимог до позивача протягом шести місяців, починаючи з 15 січня 2008 року. З урахуванням заяви про часткову зміну підстав позову просив визнати поруку за договором поруки № 800001993-П від 9 квітня 2009 року між ЗАТ «Альфа-Банк» і ОСОБА_4 припиненою.

Заочним рішенням Шевченківського районного суду міста Києва від 15 січня 2016 року у задоволенні позову ОСОБА_4 про визнання поруки припиненою - відмовлено.

Не погоджуючись з зазначеним рішенням, ОСОБА_4, через свого представника ОСОБА_5, подав апеляційну скаргу, в якій просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове, яким задовольнити позовні вимоги в повному обсязі. В апеляційній скарзі посилався на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, неповне з'ясування обставин справи, що мають значення для її вирішення.

В судове засідання представник ПАТ «Альфа Банк», третя особа ОСОБА_6 не з'явилися, про день та час розгляду справи повідомлені, причини своєї неявки суду не повідомили, у зв'язку з чим колегія вважала за можливе розглянути справу у їх відсутності відповідно до вимог ч.2 ст.305 ЦПК України.

Представник ОСОБА_4 - ОСОБА_3 апеляційну скаргу підтримала і просила її задовольнити.

Перевіривши законність та обґрунтованість оскаржуваного рішення в межах доводів апеляційної скарги та пред'явлених у суді першої інстанції вимог, колегія дійшла висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Судом установлено, що 2 жовтня 2007 року між ЗАТ «Альфа-Банк», правонаступником якого є ПАТ «Альфа-Банк», та ОСОБА_6 було укладено кредитний договір № 800001993, відповідно до умов якого банк надав позичальнику на умовах забезпеченості, повернення, строковості, платності та цільового характеру використання кредит у сумі 106000 доларів США, за сплатою відсотковою ставкою за користування кредитом в розмірі 12 % річних та кінцевим терміном повернення - 2 жовтня 2022 року.

9 квітня 2009 року між ЗАТ «Альфа-Банк», правонаступником якого є ПАТ «Альфа-Банк», та ОСОБА_6 укладено договір про внесення змін і доповнень до кредитного договору № 800001993 від 2 жовтня 2007 року, яким п.2.2 розділу 1 «Базові умови кредитування», п.8.1 розділу 2 «Загальні умови кредитування», додаток № 1 до кредитного договору викладені в новій редакції.

З метою забезпечення виконання ОСОБА_7 своїх зобов'язань за кредитним договором, 9 квітня 2009 року між ЗАТ «Альфа-Банк», правонаступником якого є ПАТ «Альфа-Банк», та ОСОБА_4 укладено договір поруки № 800001993 -П, за умовами якого останній поручився за виконання боржником зобов'язань за основним договором від 2 жовтня 2007 року, включаючи всі додаткові угоди до нього, що укладені на дату набуття чинності цим договором або будуть укладені в майбутньому. Боржник та поручитель відповідають перед банком як солідарні боржники, поручитель відповідає перед банком у тому ж обсязі, що і боржник.

Відповідно до ч.1 ст.553, ч.1 ст.554 ЦК України, за договором поруки поручитель поручається перед кредитором за порушення зобов'язання боржника. У разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя.

Згідно з ч.4 ст.559 ЦК України, порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі, якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання не пред'явить вимоги до поручителя. Якщо строк основного зобов'язання не встановлений або встановлений моментом пред'явлення вимоги, порука припиняється, якщо кредитор не пред'явить позову до поручителя протягом одного року від дня укладення договору поруки.

Обґрунтовуючи свої позовні вимоги позивач посилався на те, що у зв'язку з невиконанням позичальником умов договору, а саме не повідомлення кредитора про зміну реєстрації місця проживання, що відбулося 10 січня 2008 року, у банку виникло право вимагати дострокового повернення кредитних коштів, сплати процентів. Оскільки банк протягом шести місяців з 15 січня 2008 року не пред'явив вимоги до позивача як поручителя, поруку на підставі ч.4 ст.559 ЦК України слід вважати припиненою.

Відповідно до п.5.1 розділу 5 кредитного договору банк має право вимагати (в тому числі і в судовому порядку) від позичальника дострокового виконання зобов'язань за договором в будь-якому з наступних випадків істотного порушення позичальником зобов'язань за цим договором, зокрема, ненадання у строк до банку документів про зміну адреси реєстрації або проживання.

Пунктом 7.2 кредитного договору встановлений обов'язок позичальника письмово повідомити кредитора про зміну реєстрації його місця проживання (або прописки) не пізніше 3 (трьох) робочих днів з дня проведення таких змін.

Ухвалюючи рішення про відмову у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив із того, що вимагати від позичальника дострокового виконання зобов'язань є правом банку, а не обов'язком. Факт не виконання позичальником його обов'язків щодо повідомлення кредитора про зміну реєстрації його місця проживання не може вважатися вказівкою на безпосередній день настання строку виконання основного зобов'язання, або дати, з якої необхідно визначити момент для пред'явлення вимоги до поручителя.

Такий висновок суду першої інстанції ґрунтується на встановлених судом обставинах і відповідає нормам матеріального права, що регулюють спірні правовідносини.

Крім того, як зазначає позивач в позовній заяві, позичальник ОСОБА_6 (позичальник) змінила адресу місця реєстрації 10 січня 2008 року, а договір поруки між ЗАТ «Альфа-Банк» та ОСОБА_4 укладено 9 квітня 2009 року, тобто після обставин, з якими позивач пов'язує припинення поруки.

Враховуючи викладене, колегія суддів приходить до висновку, що суд першої інстанції повно та всебічно розглянув справу, надав всім доводам сторін належну правову оцінку, оцінив належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності та ухвалив законне, правильне по суті і справедливе рішення.

Доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують та не впливають на їх правильність, а тому підлягають відхиленню.

При апеляційному розгляді справи порушень норм матеріального і процесуального права, які є підставою для скасування рішення, в справі не виявлено.

Відповідно до вимог ст.308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без зміни, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 303, 308, 313, 315 ЦПК України, колегія суддів,-

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_5, як представника ОСОБА_4 - відхилити .

Заочне рішення Шевченківського районного суду м.Києва від 15 січня 2016 року- залишити без змін

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий:

Судді: