АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРНІВЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 серпня 2016 року м. Чернівці

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Чернівецької області у складі:

головуючого Височанської Н. К.

суддів: Владичана А.І., Лисака І.Н.

секретар: Костюк Л.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до публічного акціонерного товариства «Банк «Фінанси та кредит» про повернення депозиту та відшкодування збитків, за апеляційною скаргою публічного акціонерного товариства «Банк «Фінанси та кредит» на рішення Шевченківського районного суду м.Чернівці від 16 листопада 2015 року, -

В С Т А Н О В И Л А :

У червні 2015 року позивач звернулася до суду з позовом до публічного акціонерного товариства «Банк «Фінанси та кредит» про повернення депозиту та відшкодування збитків.

Посилалася на те, що 24 вересня 2013 року між нею та ПАТ «Банк «Фінанси та кредит» було укладено договір (заява) №6949/370-13 про банківський строковий вклад (депозит) «Пенсійний» на суму 6080,94 доларів США із нарахуванням та виплатою процентів за ставкою - 9,60 %, строком на 370 днів, тобто до 29 вересня 2014 року.

Після закінчення строку договору вона звернулася до відповідача з вимогою про повернення їй вкладу, однак відповідач відмовився сплачувати належні їй кошти та повідомив, що у відділенні банку сталася крадіжка і ведеться службове розслідування. Крім того, 10 березня 2015 року позивач звернулася до відповідача з письмовою заявою про отримання грошових коштів по закінченні строку депозиту, однак не отримала ніякої відповіді.

Просила стягнути з відповідача ПАТ «Банк «Фінанси та кредит» на її користь суму банківського вкладу (депозиту) в розмірі 6080,94 доларів США, що еквівалентно 128003грн., нараховані відсотки в розмірі 583,77 доларів США, що еквівалентно 12288грн., 3% річних за час прострочки боргу - 2724грн., пеню в сумі - 18759грн. та 5000грн. моральної шкоди.

№22ц-909/16 Головуючий у І інстанції Дудаков С.Є.

Категорія 27 Суддя-доповідач Височанська Н.К.

Заочним рішенням Шевченківського районного суду м.Чернівці від 16 листопада 2015 року позов задоволено частково.

Стягнуто з ПАТ «Банк «Фінанси та кредит» на користь ОСОБА_1 суму банківського вкладу (депозит) в розмірі 6080,94 доларів США, що еквівалентно 128003 грн., відсотки в розмірі 583,77 доларів США, що еквівалентно 12288 грн., 3% річних за час прострочки боргу в розмірі - 2724грн., пеню в розмірі - 18759грн.

В задоволенні позову про відшкодування моральної шкоди відмовлено.

Вирішено питання про судові витрати.

На дане рішення суду ПАТ «Банк «Фінанси та кредит» подало апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції та постановити нове про відмову в задоволенні позову. Посилається на порушення норм матеріального та процесуального права.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції та обставини справи в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню.

Відповідно до ст.303 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обгрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

З доводів апеляційної скарги вбачається, що рішення суду першої інстанції оскаржується фактично лише в частині задоволення позовних вимог. Апеляційна скарга не містить доводів в частині відмови в задоволенні позову ОСОБА_1 до ПАТ «Банк «Фінанси та кредит» про стягнення моральної шкоди, а тому в цій частині рішення суду не оскаржується.

Судом першої інстанції встановлено і матеріалами справи підтверджено, що на підставі договору-заяви №6949/370-13 про банківський строковий вклад (депозит) «Пенсійний» від 24 вересня 2013 року ОСОБА_1 внесла на рахунок ПАТ «Банк «Фінанси та кредит» грошові кошти у розмірі 6084,94 доларів США строком по 29 вересня 2014 року у порядку та на умовах, визначених у цьому договорі-заяві та в основних умовах залучення банківських вкладів фізичних осіб та обслуговування вкладних рахунків у ПАТ «Банк «Фінанси та кредит» (далі - Основні умови), що затверджені згідно з внутрішніми процедурами банку та розміщені для ознайомлення на інформаційних стендах у приміщеннях установ банку та оприлюднені на офіційному сайті банку. Згідно з п. 2 договору-заяви за час користування коштами вкладу протягом строку, визначеного п. 1 банк нараховує і виплачує вкладникові проценти за ставкою 9,60 % річних.

Відповідно до п. 6 договору-заяви після закінчення строку, визначеного п. 1 цього договору-заяви, вклад повертається вкладникові у порядку, строки та на умовах, передбачених п. 5.2 Основних умов.

Строк розміщення вкладу може бути продовжено в порядку, строки та на умовах, визначених положеннями п.5.2 Основних умов (п.7) (а.с.9).

10 березня 2015 року позивач звернулася до ПАТ «Банк «Фінанси та кредит» із заявою про повернення грошових коштів у розмірі 6080,94 доларів США із нарахованими процентами за користування вкладом (а.с.11). Проте, кошти повернуті не були.

Задовольняючи частково позов, суд першої інстанції виходив із того, що банк не виконав свої зобов»язання щодо повернення вкладу та нарахованих відсотків, а тому позовні вимоги про його повернення, а також відсотків за користування банківським вкладом, 3% річних за прострочення зобов»язання і пені підлягають задоволенню.

Проте погодитись з таким висновком суду не можна.

Встановлено, що на підставі постанови Правління Національного банку України від 17 вересня 2015 року № 612 «Про віднесення ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» до категорії неплатоспроможних» виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб 17 вересня 2015 року прийнято рішення № 171 «Про запровадження тимчасової адміністрації в АТ «Банк «Фінанси та Кредит», згідно з яким у період з 18 вересня 2015 року до 17 грудня 2015 року в банку запроваджено тимчасову адміністрацію та призначено уповноважену особу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на тимчасову адміністрацію в ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит».

Отже, починаючи з 17 вересня 2015 року банк здійснює свою діяльність на підставі Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб».

Згідно з пунктом 16 статті 2 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» тимчасова адміністрація - це процедура виведення банку з ринку, що запроваджується Фондом стосовно неплатоспроможного банку в порядку, встановленому цим Законом.

Відповідно до пункту 6 статті 2 цього Закону ліквідація банку - це процедура припинення банку як юридичної особи відповідно до законодавства. Отже, у спорах, пов'язаних з виконанням банком, у якому введена тимчасова адміністрація та/або запроваджена процедура ліквідації, своїх зобов'язань перед його кредиторами, норми Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» є спеціальними, і цей Закон є пріоритетним відносно інших законодавчих актів України у таких правовідносинах.

Статтею 36 вказаного Закону врегульовано наслідки запровадження тимчасової адміністрації.

Зокрема, згідно з підпунктами 1, 2 частини п'ятої статті 36 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» під час тимчасової адміністрації не здійснюється задоволення вимог вкладників та інших кредиторів банку, примусове стягнення коштів та майна банку, звернення стягнення на майно банку, накладення арешту на кошти та майно банку.

Відповідно до частини другої статті 46 цього Закону з дня призначення уповноваженої особи Фонду банківська діяльність завершується закінченням технологічного циклу конкретних операцій у разі, якщо це сприятиме збереженню чи збільшений ліквідаційної маси.

На момент ухвалення рішення судом першої інстанції (16 листопада 2015 року) у банку вже було введено тимчасову адміністрацію, під час дії якої вимоги вкладників та інших кредиторів банку не задовольняються, і стягнення коштів у будь-який інший спосіб, аніж це передбачено Законом України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» неможливо.

Такий висновок підтверджений у правовій позиції Верховного Суду України, висловленій у постанові від 20 січня 2016 року у справі № 6-2001цс15.

Суд першої інстанції ці положення Закону не врахував, не звернув уваги на те, що з 17 вересня 2015 року Фонд запровадив тимчасову адміністрацію та розпочав процедуру виведення ПАТ «Банк «Фінанси та кредит» з ринку.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції в частині задоволення позовних вимог ОСОБА_1 підлягає скасуванню з постановленням нового рішення про відмову в задоволенні позову.

Відповідно до ст.88 ЦПК України з позивача на користь ПАТ «Банк «Фінанси та кредит» підлягають стягненню судові витрати за подачу апеляційної скарги.

Керуючись ст.ст.303, 307, 309 ЦПК України , колегія суддів, -

В И Р І Ш И Л А:

Апеляційну скаргу публічного акціонерного товариства «Банк «Фінанси та кредит» задовольнити.

Рішення Шевченківського районного суду м.Чернівці від 16 листопада 2015 року в частині задоволення позовних вимог ОСОБА_1 до публічного акціонерного товариства «Банк «Фінанси та кредит» про стягнення депозиту, відсотків за користування грошима, 3% річних за прострочення грошового зобов»язання та пені скасувати.

В задоволенні позову ОСОБА_1 в цій частині відмовити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь публічного акціонерного товариства «Банк «Фінанси та кредит» судові витрати в розмірі 1779,51 грн.

На рішення може бути подана касаційна скарга до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з моменту вступу його в законну силу.

Головуючий:

Судді: