Справа № 313/244/16-ц
Провадження № 2/313/122/2016
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09.03.2016 р. смт. Веселе

Веселівський районний суд Запорізької області у складі: головуючого судді Нагорного А.О., при секретарі судового засідання Сафоновій І.О., розглянувши у відкритому попередньому судовому засіданні в смт.Веселе цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності на житловий будинок,

ВCТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом до ОСОБА_2 про визнання права власності на житловий будинок.

Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що 14.04.1998 р. між ним та ОСОБА_3 було укладено в усній формі договір купівлі-продажу житлового будинку № 74, який розташований за адресою: 72202, Запорізька область, Веселівський район, смт.Веселе, вул.Миру (на момент забудови вул.Сталіна, 56а). На момент відчуження вказаний житловий будинок на підставі свідоцтва на право приватної власності на будівлю від 18 грудня 1959 року № б/н належав ОСОБА_3 та ОСОБА_4 (померла 25.08.1991 року).

Цього ж дня, на виконання умов договору ним було передано власнику встановлену за домовленістю вартість, а саме 3 600,00 грн., останній у звязку із повною оплатою вартості передав позивачеві ключі від будинку та забезпечив повний доступ до нього.

Договір купівлі-продажу було укладено в усній формі, факт передачі коштів зафіксовано у розписці від 14.04.1998 року № б/н. Наступне оформлення у встановленій формі та реєстрація в органах БТІ не проводилася.

Під час укладення Договору у звязку із фізичними вадами власника (інвалід І-ї групи, відсутні нижні кінцівки) та відсутності в ОСОБА_1 додаткових коштів сторонами не було дотримано встановлену чинним на той час законодавством форму, що робить не чинним договір купівлі-продажу.

Провести переоформлення та реєстрацію права власності у встановленому чинним законодавством порядку не представляється можливим, що в свою чергу позбавляє можливості розпорядитися позивача належним йому майном.

На теперішній час захист права власності шляхом визнання вказаного договору дійсним, на думку позивача, не принесе бажаного результату (виникнення права власності повязується з моментом реєстрації договору яким проводиться відчуження, а не з моментом його нотаріального посвідчення, ст.227 ЦК УРСР), у звязку з чим ОСОБА_1 змушений був звернутися до суду із позовом про визнання права власності за набувальною давністю.

Позивач просить суд позов задовольнити, судові витрати залишити за ним.

ОСОБА_1 у судове засідання не зявився, але на адресу суду надав заяву розглянути справу без його участі, на позовних вимогах наполягає.

Відповідач ОСОБА_2 у судове засідання не з'явилася. До суду звернулася із заявою розглянути справу без її участі. Позовні вимоги визнає повністю.

Суд вважає, що в справі є достатньо матеріалів про права та взаємовідносини сторін, тому можливо розглянути справу по суті у відсутності сторін по наявним у справі доказам, відповідно до вимог ст.158 ЦПК України.

Відповідно до ч.2 ст.197 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Вивчивши матеріали справи, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, повно і всебічно з'ясувавши обставини, на які посилається позивач як на підставу своїх вимог, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, суд приходить до висновку про задоволення позову з наступних підстав.

Відповідно до ч.1 ст.11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Частиною 1 ст.16 ЦК України зазначено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини.

Суд встановив, що 14.04.1998 р. позивач та ОСОБА_3 уклали договір купівлі-продажу. Відповідно до умов вказаного Договору Продавець ОСОБА_3 продав, а ОСОБА_1, як Покупець, придбав житловий будинок № 74, розташований за адресою: 72220, Запорізька область, Веселівський район, смт.Веселе, вул.Миру (на момент забудови вул. Сталіна, 56а).

Цього ж дня, на виконання умов договору ним було передано власнику встановлену за домовленістю вартість, а саме 3 600,00 грн., останній у звязку із повною оплатою вартості передав позивачеві ключі від будинку та забезпечив повний доступ до нього.

Договір було укладено у простій формі, а саме у вигляді розписки. Наступне оформлення у встановленій формі та реєстрація в органах БТІ не проводилася.

Згідно зі ст.153 ЦК УРСР, який діяв на час укладення, договір вважається укладеним, коли між сторонами в потрібній формі досягнуто згоди по всіх істотних умовах.

Відповідно до ст.227 ЦК УРСР, договір купівлі-продажу жилого будинку повинен бути нотаріально посвідчений, якщо хоча б однією з сторін є громадянин. Недодержання цієї вимоги тягне недійсність договору.

Зі змісту позовної заяви та доданих до неї документів вбачається, що ОСОБА_1 у квітні 1998 року заселився до житлового будинку № 74, який розташований за адресою: 72202, Запорізька область, Веселівський район, смт.Веселе, вул.Миру (на момент забудови вул. Сталіна, 56а) та мешкає в ньому разом зі своєю сімєю по теперішній час.

Факт відкритого володіння вказаним будинком підтверджується довідкою Виконавчого комітету Веселівської сільської ради Веселівського району Запорізької області від 19.02.2016 р. № 1701, довідкою депутата від 18.02.2016 р. № б/н, договорами на поставку електроенергії та водопостачання, а також показами свідків, а саме: ОСОБА_5, ОСОБА_6

Відповідно до ст.15 ЦК України, ст.3 ЦПК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права в судовому порядку у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Визнання права судом відповідно до ст.16 ЦК України є одним із способів захисту цивільних прав та інтересів.

Згідно ч.1 ст.344 ЦК України особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном - протягом пяти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено цим Кодексом.

Частиною 8 розділу «Прикінцеві та перехідні положення» ЦК України передбачено, що правила статті 344 Цивільного кодексу України про набувальну давність поширюються також на випадки, коли володіння майном почалося за три роки до набрання чинності цим Кодексом.

Цивільний кодекс України набрав чинності 1 січня 2004 р., тому норма ст.344 даного Кодексу може застосовуватися до правовідносин, які виникли після 01 січня 2001 року.

Отже, враховуючи що ОСОБА_1 добросовісно (сплатив встановлену відповідачем вартість) заволодів будинком № 74, який розташований за адресою: 72202, Запорізька область, Веселівський район, смт.Веселе, вул.Миру (на момент забудови вул.Сталіна, 56а) та використовує понад десять років він має право на визнання права власності за набувальною давністю.

До складу домоволодіння відповідно до технічного паспорту входять: житловий будинок з прибудовами літ. «А-1», літня кухня літ. «Б», туалет літ. «В», ворота літ. «№ 1, 2», погріб літ. «Пг». Загальна вартість спадкового майна відповідно висновку субєкта оціночної діяльності ОСОБА_7 станом на 01.12.2015 р., разом становить 50 291,00 грн.

25.08.1991 р. в смт.Веселе, Веселівського району Запорізької області, померла ОСОБА_4. Даний факт підтверджується свідоцтвом про смерть від 25.08.1991 р. серії ІІ-ЖС № 418745, запис № 131 в книзі реєстрації смертей.

21.02.2002 р. в смт.Веселе, Веселівського району Запорізької області, помер ОСОБА_3. Даний факт підтверджується свідоцтвом про смерть від 22.02.2002 р. серії І-ЖС № 199387, запис № 31 в книзі реєстрації смертей.

На теперішній час дана спадщина у встановленому порядку не прийнята та не визнана відумерлою, спадкоємцем першої черги є рідна донька власників ОСОБА_2, яка є відповідачем у справі.

Зазначені вище обставини повністю підтверджуються доданими до позовної заяви доказами.

Питання із судовими витратами вирішити відповідно до вимог ст.88 ЦПК України, а також з врахуванням думки позивача, який просив судові витрати залишити за ним.

На підставі викладеного, ст.ст.15, 16, 344ЦК України, керуючись ст.ст.10, 11, 60, 88, 209, 212, 213-215, 218 ЦПК України, суд,-

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності на житловий будинок задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, право власності на житловий будинок № 74 та господарські споруди, який розташований за адресою: 72202, Запорізька область, Веселівський район, смт. Веселе, вул. Миру.

Витрати, пов'язані зі сплатою судового збору, залишити за позивачем.

Рішення може бути оскаржено до апеляційного суду Запорізької області через суд першої інстанції шляхом подачі в 10-денний строк з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя

Веселівського районного суду

Запорізької області ОСОБА_8

09.03.2016