АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Унікальний номер справи 757/7747/16-ц Головуючий в І інстанції: Литвинова І.В.
Апеляційне провадження 22-ц/796/9075/2016 Доповідач: Слободянюк С.В.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 серпня 2016 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду м. Києва в складі:

головуючого судді: Слободянюк С.В.,

суддів: Лапчевської О.Ф., Махлай Л.Д.

при секретарі - Гоін В.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Києві справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Печерського районного суду м. Києва від 29 квітня 2016 року за позовом ОСОБА_1 до Національного військово-медичного клінічного центру «Головний військовий госпіталь» про скасування наказу про оголошення догани та відшкодування моральної шкоди,

В С Т А Н О В И Л А:

У лютому 2016 року ОСОБА_1 звернулась в суд з позовом до Національного військово-медичного клінічного центру «Головний військовий клінічний госпіталь» про скасування наказу про оголошення догани та відшкодування моральної шкоди.

В обґрунтування позовних вимог зазначила, що працює на посаді лікаря-лаборанта лабораторного відділення клініки лабораторної діагностики Національного військово-медичного клінічного центру «Головний військовий клінічний госпіталь» з 01 вересня 2015 року. Наказом начальника Національного військово-медичного клінічного центру «Головний військовий клінічний госпіталь» №30 від 01 лютого 2016 позивач була притягнута до дисциплінарної відповідальності нібито за порушення трудової дисципліни в період з 26 листопада 2015 року по 01 грудня 2015 року і їй оголошено догану.

Рішенням Печерського районного суду м. Києва від 29 квітня 2016 року відмовлено в задоволені позовних вимог.

На рішення суду ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, в якій з посиланням на порушення судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права, ставить питання про скасування рішення суду першої інстанції, ухвалення нового рішення про задоволення позову в повному обсязі. .

Апелянт зазначає, що після переведення на посаду її не було ознайомлено з посадовою інструкцією; в день коли начебто вона не виконала службової вказівки перебувала на лікарняному.

ОСОБА_1 в судове засідання не з'явилась, про дату, час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, про що свідчить зворотне повідомлення про вручення поштового відправлення (а.с.88).

Відповідно до положень ч.2 ст. 305 ЦПК неявка сторони, належним чином повідомленої про час і місце розгляду справи, не перешкоджає апеляційному розглядові справи.

В судовому засіданні представники Національного військово-медичного клінічного центру «Головний військовий клінічний госпіталь» Долинська В.В. та Скляр В.М. - апеляційну скаргу не визнали.

Розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги, перевіривши законність та обґрунтованість оскаржуваного рішення, колегія суддів дійшла висновку про відхилення скарги з таких підстав.

Судом першої інстанції встановлено і це підтверджується матеріалами справи, що 01 листопада 2011 року наказом начальника Головного військово-медичного клінічного ордена Червоної Зірки центру «Головний військовий клінічний госпіталь» № 55, позивач ОСОБА_1 була прийнята на роботу лікарем-лаборантом лабораторного відділення клініки лабораторної діагностики, за тимчасово відсутнього лаборанта цього відділення ОСОБА_5, яка знаходиться у відпустці по догляду за дитиною віком до 3-ох років по 11 березня 2013 року (а.с.41)

22 червня 2015 року наказом начальника Головного військово-медичного клінічного ордена Червоної Зірки центру «Головний військовий клінічний госпіталь» № 87, ОСОБА_1 була звільнена з лабораторного відділення клініки лабораторної діагностики, у зв'язку із переведенням до Центру крові Збройних Сил України м. Києва, на підставі п.5 ст.36 КЗпП України, за її угодою та узгодженням між керівниками (а.с.42).

07 серпня 2015 року наказом начальника Головного військово-медичного клінічного ордена Червоної Зірки центру «Головний військовий клінічний госпіталь» № 114, ОСОБА_1 прийнято на роботу лікарем-лаборантом лабораторного відділення клініки лабораторної діагностики, у порядку переведення з Центру крові Збройних Сил України м. Київ за погодженням між керівниками (а.с.11 копія трудової книжки).

16 грудня 2015 року у робочий час ОСОБА_1 не виконала поставлених завдань ТВО начальника КЛД НВМКЦ «ГВКГ» ОСОБА_6, відмовилась та не приступила до виконання обов'язків стосовно проведення біохімічних аналізів на автоматичному біохімічному аналізаторі в клініко-біохімічній лабораторії з експрес-діагностикою в приміщенні хірургічного корпусу, про що було складено рапорт начальнику НВМКЦ «ГВКГ» про відмову приступити до роботи ОСОБА_1 на виконання службової вказівки ОСОБА_6 (45)

За дорученням начальника НВМКЦ «ГВКГ» було проведено аналіз фактів зазначених в рапорті, та у зв'язку з наявними ознаками дисциплінарного проступку, запропоновано провести службове розслідування з метою встановлення (виявлення) можливого дисциплінарного проступку ОСОБА_1 та встановлення всіх обставин щодо цього (а.с.46, 47).

Наказом начальником НВМКЦ «ГВКГ» від 31 грудня 2015 №265 було призначено службове розслідування.

За результатами проведеного службового розслідування було видано наказ від 01 лютого 2016 року № 30, відповідно до якого, за порушення трудової дисципліни лікарю-лаборанту клініко-біохімічної лабораторії з експрес діагностикою КЛД працівнику ЗСУ ОСОБА_1 оголошено догану (а.с.9).

Статтею 140 КЗпП України передбачено, що трудова дисципліна на підприємствах, в установах, організаціях забезпечується створенням необхідних організаційних та економічних умов для нормальної високопродуктивної роботи, свідомим ставленням до праці, методами переконання, виховання, а також заохочення за сумлінну працю.

У трудових колективах створюється обстановка нетерпимості до порушень трудової дисципліни, суворої товариської вимогливості до працівників, які несумлінно виконують трудові обов'язки. Щодо окремих несумлінних працівників застосовуються в необхідних випадках заходи дисциплінарного і громадського впливу.

Відповідно до ст. 147 КЗпП України за порушення трудової дисципліни до працівника може бути застосовано тільки один з таких заходів стягнення: догана, звільнення. Законодавством, статутами і положеннями про дисципліну можуть бути передбачені для окремих категорій працівників й інші дисциплінарні стягнення.

Згідно ст. 149 КЗпП України дисциплінарне стягнення застосовується до працівника за порушення трудової дисципліни, при цьому враховується ступінь тяжкості вчиненого проступку і заподіяну ним шкоду, обставини за яких вчинено проступок і попередню роботу працівника. Стягнення оголошується в наказі (розпорядженні) і повідомляється працівникові під розписку.

Порядок застосування дисциплінарних стягнень встановлено ст. 148-149 КЗпП України.

Підставою застосування догани є вчинення працівником протиправного винного діяння (дій чи бездіяльності), яке визнається дисциплінарним проступком. Протиправність поведінки працівника полягає в порушенні ним своїх трудових обов'язків, закріплених нормами трудового права: КЗпП, правилами внутрішнього трудового розпорядку, статутами, положеннями, посадовими інструкціями, трудовим договором (контрактом), колективним договором, а також у порушенні або невиконанні правомірних наказів та розпоряджень роботодавця чи уповноваженої ним особи.

Дисциплінарні стягнення застосовуються роботодавцем, органом, якому надано право прийняття на роботу даного працівника, безпосередньо за виявленням проступку, але не пізніше одного місяця з дня його виявлення, не рахуючи часу звільнення працівника від роботи у зв'язку з тимчасовою непрацездатністю або перебування його у відпустці, і не пізніше шести місяців з дня вчинення проступку.

Виходячи з аналізу зазначених норм права та письмових доказів, наданих сторонами, судова колегія погоджується з висновком суду першої інстанції про наявність в діях ОСОБА_1 порушень трудової дисципліни, що стало підставою для застосування до неї дисциплінарного стягнення у вигляді догани.

Позивач була ознайомлена з посадовою інструкцією лікаря-лаборанта лабораторного відділення амбулаторної допомоги клініки лабораторної діагностики, затвердженою 14 листопада 2014 року, що підтверджується її особистим підписом (а.с.35-37).

За матеріалами справи відбулася лише зміна назви установи (підрозділу), де працює позивач, будь-яких змін щодо посади, функціональних обов'язків позивача не відбулося.

Як вбачається з копії формуляра проведення технічного навчання від 28 листопада 2013 року, ОСОБА_1 пройшла навчання на автоматичному біохімічному аналізаторі Beckman Coulter AU480 ( а.с.49)

Відтак, доводи апеллянта про те, що вона не могла виконувати невідомі їй посадові обов'язки з роботи для експрес-діагностики на автоматичному біохімічному аналізаторі Beckman Coulter AU480 не заслуговують на увагу.

Що стосується доводів апеляційної скарги щодо перебування позивача у той коли не виконувались посадові обов*язки, слід зазначити наступне.

Відповідно до положення ст.. 303 ЦПК України, під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції. Апеляційний суд досліджує докази, які судом першої інстанції були досліджені з порушенням встановленого порядку або в дослідженні яких було неправомірно відмовлено, а також нові докази, неподання яких до суду першої інстанції було зумовлено поважними причинами.

До апеляційної скарги позивачем додано лікарняний лист, відповідно до якого позивач перебувала на лікарняному з 16 грудня до 19 грудня 2015 року. В судове засідання, будучи належним чином повідомлена про час та місце розгляду справи, не з*явилась; поважності причин не надання цих доказів суду першої інстанції не надано.

Зі змісту позовних вимог не вбачається, що позивачем оспорюється та обставина, що на час не виконання нею вказівки щодо здійснення біохімічних аналізів, остання перебувала на лікарняному. Крім, того відповідно до доповідної записки (а.с.44) усну вказівку про здійснення біохімічних аналізів ОСОБА_1 отримала 15 грудня 2015 року та не приступила до виконання завдання до 28 грудня 2015 року.

З огляду на вищезазначене судова колегія погоджується з висновком суду першої інстанції, що не знайшли свого підтвердження позовні вимоги ОСОБА_1, а тому відсутні підстави для задоволення позову.

Враховуючи наведене, колегія суддів дійшла висновку про те, що судом першої інстанції дана належна оцінка доводам сторін у сукупності з наданими сторонами доказами, висновки суду відповідають обставинам справи, доводи, викладені у апеляційній скарзі, не спростовують їх, тому відсутні підстави для скасування оскаржуваного рішення.

Керуючись ст.ст.303, 307, 308, 313 ЦПК України, колегія суддів,

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилити.

Рішення Печерського районного суду м. Києва від 29 квітня 2016 року залишити без змін.

Ухвалила набирає законної сили з моменту проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий:

Судді: