УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 жовтня 2016 рокум. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і

кримінальних справ у складі:

МазурЛ.М., Завгородньої І.М., Попович О.В.,

розглянувши у попередньому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_4 до Птицької сільської ради Дубенського району Рівненської області про відшкодування моральної шкоди, за касаційною скаргою ОСОБА_4, поданою представником ОСОБА_5, на рішення Дубенського міськрайонного суду Рівненської області від 23 грудня 2013 року та ухвалу апеляційного суду Рівненської області від 27 травня 2016 року,

в с т а н о в и л а:

У вересні 2013 року ОСОБА_4 звернулась до суду з указаним позовом, у якому просила стягнути з Птицької сільської ради Дубенського району Рівненської області 50 000 грн у рахунок відшкодування моральної шкоди.

На обґрунтування позовних вимог посилалась на те, що 23 вересня 2009 року вона згідно з договором купівлі-продажу земельної ділянки, посвідченимдержавним нотаріусом Другої дубенської державної нотаріальної контори ХомисО.С., придбала у власність земельну ділянку площею 0,42 га, розташовану в с. Птица Дубенського району Рівненської області.

Позивачка зазначала, що у 2010 році Служба автомобільних доріг у Рівненській області без її відома та згоди на підставі прийнятого 16 липня 2010 року Птицькою сільською радою рішення № 837 «Про примусове відчуження земельної ділянки з мотивів суспільної необхідності» на вказаній земельній ділянці, яка була призначена для ведення селянського господарства, розпочала земельні роботи з облаштування дороги державного значення Київ-Чоп.

ОСОБА_4 вказувала, що постановою Дубенського міськрайонного суду від 01 жовтня 2010 року у справі за її позовом до Птицької сільської ради Дубенського району Рівненської області та Служби автомобільних доріг у Рівненській області дії Птицької сільської ради Дубенського району було визнано неправомірними, а рішення ради № 837 від 16 липня 2010 року «Про примусове відчуження земельної ділянки з мотивів суспільної необхідності» скасовано.

Посилаючись на те, що вищевказаними діями відповідача їй було завдано моральну шкоду, яка полягає у постійних душевних переживаннях та стражданнях через фактичну втрату майна, знищення ґрунтового покриву та неможливості використання земельної ділянки за призначенням, ОСОБА_4 просила задовольнити позовні вимоги.

Рішенням Дубенського міськрайонного суду Рівненської області від 23 грудня 2013 року в задоволенні позову відмовлено за недоведеністю.

Ухвалою апеляційного суду Рівненської області від 27 травня 2016 року апеляційну скаргу ОСОБА_4, подану представником ОСОБА_5, відхилено, рішення Дубенського міськрайонного суду Рівненської області від 23 грудня 2013 року залишено без змін.

У касаційній скарзі представник ОСОБА_4 - ОСОБА_5, посилаючись на неправильне застосування судами попередніх інстанцій норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати рішення судів першої та апеляційної інстанцій і ухвалити нове рішення задоволення позовних вимог.

Вивчивши матеріали цивільної справи, перевіривши доводи касаційної скарги та заперечення на неї Птицької сільської ради Дубенського району Рівненської області, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ вважає, що касаційна скарга підлягає відхиленню з таких підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Згідно з ч. 1 ст. 337 ЦПК України суд касаційної інстанції відхиляє касаційну скаргу, якщо визнає, що рішення ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Суди попередніх інстанцій, відмовляючи в задоволенні позовних вимог, на підставі належним чином оцінених доказів, поданих сторонами (ст.ст. 57, 61, 212 ЦПК України), правильно встановили характер правовідносин сторін у справі, застосували норми матеріального права, які їх регулюють, та виходили з того, що рішенням Дубенського міськрайонного суду Рівненської області від 06 серпня 2012 року зі Служби автомобільних доріг у Рівненській області на користь ОСОБА_4 було стягнуто грошові кошти у розмірі 159 768 грн вартості земельної ділянки, які були перераховані на її рахунок 30 вересня 2013 року, у зв'язку з чим, врахувавши роз'яснення, викладені у Постанові Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», дійшли обґрунтованого висновку про недоведеність позивачкою факту заподіяння їй моральної шкоди саме діями Птицької сільської ради Дубенського району Рівненської області.

Крім того, апеляційний суд правильно керувався Законом України «Про відчуження земельних ділянок, інших об'єктів нерухомого майна, що на них розміщені, які перебувають у приватній власності, для суспільних потреб чи з мотивів суспільної необхідності», який є спеціальним законом та має пріоритет відносно інших законодавчих актів України у спірних правовідносинах, та яким не передбачено підстав для відшкодування моральної шкоди.

Докази та обставини, на які посилається заявник в касаційній скарзі, були предметом дослідження судами першої та апеляційної інстанцій та додаткового правового аналізу не потребують, оскільки при їх дослідженні та встановленні судами попередніх інстанцій були дотримані норми матеріального та процесуального права.

Доводи касаційної скарги не спростовують висновків судів першої та апеляційної інстанцій, обґрунтовано викладених в мотивувальній частині оскаржуваних рішень та зводяться до переоцінки доказів та незгоди заявника з висновками судів попередніх інстанцій щодо їх оцінки.

На підставі вищевикладеного та керуючись ч. 3 ст. 332 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_4, подану представником ОСОБА_5 відхилити.

Рішення Дубенського міськрайонного суду Рівненської області від 23 грудня 2013 року та ухвалу апеляційного суду Рівненської області від 27 травня 2016 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Колегія суддів: Л.М. Мазур

І.М. Завгородня

О.В.Попович