АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 вересня 2016 року Колегія суддів Судової палати з розгляду цивільних справах Апеляційного суду м. Києва

в складі: головуючогосудді - Шкоріної О. І.,

суддів: Антоненко Н.О., Стрижеуса А.М.,

при секретарі: Юрченко А.С.,

за участю: позивача - ОСОБА_1

відповідача - ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві апеляційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Голосіївського районного суду м.Києва від 22 червня 2016 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ спільного майна подружжя, -

В С Т А Н О В И Л А :

У квітні 2016 року позивач ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до відповідача про поділ спільного майна подружжя. В обґрунтування своїх вимог позивачка ОСОБА_1 зазначала, що з 10 липня 2010 року вона перебувала у зареєстрованому шлюбі з відповідачем, у шлюбі мають малолітнього сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_5. Рішенням Голосіївського районного суду м.Києва від 18 квітня 2016 року шлюб між сторонами у справі розірвано. За час шлюбу подружжям придбано автомобіль «Dacsa Solenza», 2004 року випуску, номерний знак НОМЕР_1, вартістю 75000 грн.; дзеркальний фотоапарат «Canon» вартістю 5000 грн.; цифрова відеокамера «Canon», вартістю 4000 грн.; плазмовий телевізор « LG», вартістю 6000 грн.; меблі (комод, шафи), вартістю 12000 грн..

Після розірвання шлюбу сторони не можуть дійти згоди щодо розподілу спільного майна.

Посилаючись на зазначені обставини, просила стягнути з відповідача на її користь грошову компенсацію, що становить 1 / 2 частину вартості автомобіля «Dacsa Solenza», 2004 року випуску, номерний знак НОМЕР_1, в сумі 37500 грн., дзеркального фотоапарату «Canon» в сумі 2500 грн., цифрової відеокамери «Canon» в сумі 2000 грн., плазмового телевізору « LG» в сумі 3000 грн., меблів в сумі 6000 грн.

Рішенням Голосіївського районного суду м. Києва від 22 червня 2016 року позов ОСОБА_1 задоволено частково.

Справа № 752/6327/16-ц С
№ апеляційного провадження: 22-ц/796/10651/2016
Головуючий у суді першої інстанції: Шевченко Т.М.
Доповідач у суді апеляційної інстанції: Шкоріна О.І.
Стягнуто з ОСОБА_2 (ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця м. Києва, іден. номер НОМЕР_2, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1) на користь ОСОБА_1 37500 грн. компенсації вартості частини автомобіля та 551 грн. 21 коп. судового збору.

В іншій частині позовних вимог відмовлено.

Не погоджуючись із зазначеним рішенням відповідач ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу, в якій просив рішення Голосіївського районного суду м. Києва в частині стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 37500 грн. компенсації вартості частини автомобіля та 551 грн. 21 коп. судового збору скасувати та ухвалити в цій частині нове рішення, яким відмовити позивачу у задоволенні позовних вимог. В апеляційній скарзі посилається на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права.

В судовому засіданні ОСОБА_2 апеляційну скаргу підтримав і просив її задовольнити.

ОСОБА_1 проти доводів апеляційної скарги заперечувала і просила рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Перевіривши законність та обґрунтованість оскаржуваного рішення в межах доводів апеляційної скарги та пред'явлених у суді першої інстанції вимог, колегія дійшла висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Судом установлено, що ОСОБА_1 та ОСОБА_2 перебували у зареєстрованому шлюбі з 10 липня 2010 року. У шлюбі сторони мають малолітнього сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_4.

Рішенням Голосіївського районного суду м.Києва від 8 квітня 2016 року шлюб між позивачем та відповідачем розірвано.

За час шлюбу подружжям набуто у власність автомобіль «Dacsa Solenza», 2004 року випуску, номерний знак НОМЕР_1, який у жовтні 2010 року був зареєстрований у ВРЕВ-7 м.Києва за відповідачем.

2 березня 2016 року відповідач ОСОБА_2 продав, а ОСОБА_6 ( мати відповідача) придбала автомобіль «Dacsa Solenza», 2004 року випуску, номерний знак НОМЕР_1 на підставі договору купівлі-продажу транспортного засобу, оформленого в Сервісному центрі МВС м.Києва за 80000 грн.

Того ж дня 2 березня 2016 року ОСОБА_6 отримала свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_3 та номерні знаки НОМЕР_4.

Судом також установлено, що автомобіль «Dacsa Solenza», 2004 року випуску, номерний знак НОМЕР_1, який був спільним майном подружжя, проданий відповідачем у березні 2016 року без згоди ОСОБА_1

Частково задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив із того, що спірний автомобіль є спільною сумісною власністю подружжя, був відчужений відповідачем після припинення подружніх відносин, без згоди дружини, доказів того, що кошти отримані від продажу автомобіля, витрачені на потреби сім'ї відповідачем не надано, а тому позивач має право на отримання грошової компенсації 1/2 частини вартості автомобіля. Відмовляючи у задоволенні іншої частини позовних вимог, суд першої інстанції виходив із того, що такі вимоги є недоведеними.

Рішення суду першої інстанції в частині відмови у задоволенні позовних вимог не оскаржується, а тому апеляційним судом не переглядається.

Висновок суду першої інстанції про стягнення з відповідача ОСОБА_2 грошової компенсації 1/2 частини вартості автомобіля відповідає встановленим судом обставинам та нормах матеріального права.

Відповідно до ч.1 ст.60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини ( навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку, доходу.

Згідно з ч.1 ст.65 СК України дружина, чоловік розпоряджаються майном, що є об'єктом права спільної сумісної власності, за взаємною згодою.

Частиною 2 та 3 цієї статті передбачено, що при укладенні договорів одним із подружжя вважається, що він діє за згодою другого з подружжя. Дружина, чоловік має право на звернення до суду з позовом про визнання договору недійсним як такого, що укладений другим із подружжя без її, його згоди, якщо цей договір виходить за межі дрібного побутового. Для укладення одним із подружжя договорів, які потребують нотаріального посвідчення і (або) державної реєстрації, а також договорів стосовно цінного майна, згода другого з подружжя має бути подана письмово.

Крім того, у п.30 постанови Пленуму Верховного Суду України від 21 грудня 2007 року № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» судам роз»яснино про рівність прав кожного із подружжя на володіння, користування і розпорядження майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності (якщо інше не встановлено домовленістю між ними) та необхідність взаємної згоди подружжя на розпорядження майном, що є об»єктом права його спільної сумісної власності, передбачено ч.1 ст.63, ч.1 ст.65 СК України. У випадку коли при розгляді вимоги про поділ спільного сумісного майна подружжя буде встановлено, що один із них здійснив його відчуження чи використав його на свій розсуд проти волі іншого з подружжя і не в інтересах сім»ї чи не на її потреби або приховав його, таке майно або його вартість враховується при поділі.

Судом установлено, що ОСОБА_2 продав автомобіль «Dacsa Solenza», 2004 року випуску, номерний знак НОМЕР_1 без згоди позивача, і не в інтересах сім»ї. Належних та допустимих доказів на підтвердження факту поділу коштів, отриманих від реалізації автомобіля, між подружжям, відповідачем у передбаченому ст.ст.10, 60 ЦПК України порядку суду не надано.

Доводи апеляційної скарги в тій частині, що автомобіль був проданий з відома ОСОБА_1, у період шлюбу, колегія суддів відхиляє, оскільки судом установлено, що сторони на момент відчуження спірного автомобіля (2 березня 2016 року) проживали окремо, спільного господарства не вели. Зазначені обставини підтверджуються рішення Голосіївського районного суду м.Києва від 8 квітня 2016 року, яким встановлено, що подружжя ОСОБА_1 протягом тривалого строку не підтримують подружніх стосунків, не ведуть спільне господарство, мають окремі бюджети, проживають окремо ( а.с.5). До суду з позовом про розірвання шлюбу ОСОБА_1 звернулася у лютому 2016 року.

Сам факт прийняття рішення про розірвання шлюбу не дає підстав уважати, що сімейно шлюбні стосунки між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 існували до квітня 2016 року.

Враховуючи, що автомобіль, що є об'єктом спільної сумісної власності сторін, був відчужений відповідачем без згоди позивача, частки у праві власності на автомобіль чоловіка і дружини є рівними ( ст.70 СК України), суд першої інстанції, розглянувши справу в межах заявлених позовних вимог, дійшов вірного висновку про стягнення з відповідача грошових коштів, що відповідають 1/2 частині вартості автомобіля.

Доводи апеляційної скарги в тій частині, що позивачем обраний невірний спосіб захисту не можуть бути прийняті в якості підстав для скасування оскаржуваного рішення, оскільки саме позивачу належить право обрати спосіб захисту, обраний позивачем спосіб передбачений законом - стягнення грошової компенсації за частку у спільному майні, яким один із подружжя розпорядився на власний розсуд, і для вирішення такої вимоги визнавати договір купівлі-продажу недійсним не є обов'язковим.

Крім того, частина 2 статті 65 СК України (частина 4 статті 369 ЦК України) передбачає лише право одного із подружжя на звернення до суду з позовом про визнання договору недійсним як такого, що укладений другим із подружжя без її, його згоди.

Враховуючи наведене, колегія суддів вважає, що рішення ухвалено судом першої інстанції з додержанням норм матеріального і процесуального права, доводи апеляційної скарги його висновків не спростовують.

З огляду на викладене, передбачених ст.309 ЦПК України підстав для скасування оскаржуваного рішення суду першої інстанції по даній справі немає.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.303, 308, 313, 315 ЦПК України, колегія суддів,-

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - відхилити.

Рішення Голосіївського районного суду м. Києва від 22 червня 2016 року - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили шляхом подання до цього суду касаційної скарги.

Головуючий:

Судді: