ДЗЕРЖИНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД МІСТА ОСОБА_1
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 210/61/16-ц
Провадження № 2/210/669/16
У Х В А Л А

"15" січня 2016 р.

Суддя Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу ОСОБА_2, розглянувши позовну заяву ОСОБА_3 до Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» про захист прав споживачів та встановлення факту, що має юридичне значення, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_3 звернулася до суду 12.01.2016 року з вищезгаданим позовом, в якому просить встановити факт відсутності у кредитному договорі 0 від 13.06.2008 року, укладеним між Акціонерним комерційним інноваційним банком "УкрсибБанк ", правонаступником якого с Публічне акціонерне товариство "Дельта Банк" , та нею істотних умов договору, що робить його неукладеним.

Ознайомившись із змістом позовної заяви та додатками до неї, вважаю, що позовна заява не відповідає вимогам статті п. п.3,5,6 ч.2 ст.119, ч.5 ст. 119 Цивільного процесуального кодексу України.

Частиною 1 ст.30 ЦПК України передбачено, що сторонами в цивільному процесі є позивач і відповідач. Справи окремого провадження розглядаються за участю заявника і заінтересованої особи ( ч.4 ст.235 ЦПК України).

ОСОБА_3 подано позовну заяву, в якій сторонами виступають позивач (заявник) та відповідач (заінтересована особа), що не відповідає вимогам Цивільного процесуального кодексу України, оскільки суд розглядає цивільні справи в порядку позовного провадження чи окремого провадження.

Таким чином, позивачу слід уточнити в порядку якого провадження вона звертається до суду та процесуальний статус учасників судового процесу.

Також, позивачу слід уточнити обставини справи, а саме: які істотні умови договору відсутні в кредитному договорі, укладеному між сторонами.

Крім того, позивачу слід уточнити зміст позовних вимог, оскільки нею заявлено вимогу про встановлення факту, що має юридичне значення, яке підлягає розгляду в порядку окремого провадження та не повязується з наступним вирішенням спору про право. В той час, як із змісту позовних вимог вбачається спір про право.

Отже, позивачу слід визначитися із способом захисту своїх цивільних прав та інтересів.

Разом із тим, відповідно до ч.5 ст. 119 ЦПК України до позовної заяви має бути додано документ, що підтверджує сплату судового збору, однак позивачем судовий збір не сплачено з посиланням на ст.22 Закону України «Про захист прав споживачів» та ст.5 Закону України «Про судовий збір» як підставу для звільнення від сплати судового збору.

Згідно з п.1 ч.2 ст.4 Закону України «Про судовий збір» ставкою судового збору за подання фізичною особою до суду позовної заяви немайнового характеру 0,4 розміру мінімальної заробітної плати, тобто 551,20 грн.

Відповідно до ч. 3 ст. 22 Закону України «Про захист прав споживачів», споживачі звільняються від сплати судового збору за позовами, що пов'язані з порушенням їх прав.

Аналогічні положення містились в п. 7 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» (в редакції, що діяла до 01.09.2015 року), яким було передбачено, що від сплати судового збору звільняються державні органи, підприємства, установи, організації, громадські організації та громадяни, які звернулися у випадках, передбачених законодавством, із заявами до суду щодо захисту прав та інтересів інших осіб, а також споживачі - за позовами, що пов'язані з порушенням їхніх прав.

Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо сплати судового збору» № 484-VIII від 22.05.2015 року, який набрав чинності 01.09.2015 року, статтю 5 Закону України «Про судовий збір» було викладено в новій редакції, згідно якої не передбачено звільнення від сплати судового збору споживачів - за позовами, що пов'язані з порушенням їхніх прав.

Таким чином, пільги щодо сплати судового збору споживачами за позовами, що пов'язані з порушенням їхніх прав, скасовано згідно Закону № 484-VIII від 22.05.2015 року, який є спеціальним законом, що регулює відносини в сфері сплати судового збору, та прийнятий пізніше, ніж вказаний вище Закону України «Про захист прав споживачів».

За таких обставин, до правовідносин щодо сплати судового збору позивачем, повинні застосовуватись норми Закону України Про судовий збір в редакції Закону № 484-VIII від 22.05.2015 року, а не норми Закону України Про захист прав споживачів.

Враховуючи наведене, відсутні підстави для звільнення позивача від сплати судового збору на підставі того, що спірні правовідносини, за доводами позивача, регулюються в тому числі законодавством про захист прав споживачів.

У разі звернення до суду з заявою про встановлення факту, що має юридичне значення, судовий збір сплачується відповідно до п.4 ч.2 ст.4 Закону України «Про судовий збір».

Частиною 1 статті 121 ЦПК України передбачено, що суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 119 і 120 цього Кодексу, або не сплачено судовий збір постановляє ухвалу, в якій зазначаються підстави залишення заяви без руху, про що повідомляє позивачів і надає їм строк для усунення недоліків.

На підставі викладеного і керуючись ст. 119-121 ЦПК України, ст. 4 ЗУ «Про судовий збір», -

У Х В А Л И В :

Позовну заяву ОСОБА_3 до Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» про захист прав споживачів та встановлення факту, що має юридичне значення - залишити без руху.

Роз'яснити позивачу, що зазначені в ухвалі недоліки ним можуть бути усунені протягом п'яти днів з дня отримання копії ухвали.

Якщо у встановлений строк виявлені недоліки не будуть усунуті, заява буде вважатись неподаною та повернута позивачу.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя: Р. Є. Скотар