Справа № 750/2870/16-ц Провадження № 22-ц/795/1023/2016 Головуючий у I інстанції -Супрун О. П. Доповідач - Позігун М. І.
Категорія - цивільна
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 травня 2016 року м. Чернігів

АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРНІГІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ у складі:

головуючого-судді: Позігуна М.І.

суддів: Євстафіїва О.К., Страшного М.М.

при секретарі: Халимон Т.Ю.

з участю: позивача ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Деснянського районного суду м. Чернігова від 07 квітня 2016 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області про відшкодування збитків, завданих неправомірними діями,

В С Т А Н О В И В:

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить скасувати рішення Деснянського районного суду м.Чернігова від 07 квітня 2016 року, яким їй відмовлено в задоволенні позову до Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області про відшкодування збитків, завданих неправомірними діями; ухвалити нове рішення про задоволення позовних вимог. Незаконність рішення суду позивач обгрунтовує невідповідністю висновків суду про відсутність підстав для задоволення позову фактичним обставинам справи. Позивач вважає необгрунтованим висновок суду, що вона не надала суду доказів на підтвердження спричинених збитків у вигляді упущеної вигоди, оскільки нею до матеріалів справи долучені договори, укладені з банківськими установами, щодо зберігання грошових коштів на депозитних рахунках протягом 2014-2016 років. Як вказує ОСОБА_1, за такими договорами вона отримувала дохід і даний факт в повній мірі підтверджує наявність реального наміру зберігати грошові кошти на депозитних рахунках з метою отримання доходу. Умови договорів передбачали можливість поповнення суми вкладу, але в результаті протиправної невиплати відповідачем належних позивачу сум пенсії вона не змогла розмістити такі гроші на депозитному рахунку і тому не отримала доходу, на який розраховувала і який реально отримала б, якби її право не було порушено відповідачем. Також позивач вважає доказом необхідності збереження та примноження нею грошових коштів в банківських установах наявністю у неї неповнолітніх дітей і необхідність їх навчання в майбутньому. Розрахунок збитків за 2014 та 2015 рік ОСОБА_1 визначений саме на підставі наявних договорів банківського вкладу, враховуючи процентні ставки по депозитам, які були відкриті у банківських установах. Розрахунок збитків за 2013 рік визначений позивачем, виходячи з процентних ставок по депозитам, які діяли у 2013 році у ПАТ „Державний ощадний банк України", де після отримання заборгованості з пенсії вона зберігає такі грошові кошти з метою отримання доходу.

Заслухавши доповідача, позивача, перевіривши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, суд приходить до слідуючого висновку.

Відмовляючи в задоволенні позову, суд першої інстанції виходив із відсутності доказів, які б свідчили про намір позивача розмістити отримані кошти на депозит у банку, а інформація про процентні ставки за депозитами не є належним доказом того, що позивач розмістила би кошти на депозитному рахунку, оскільки немає об'єктивного зв'язку між цим доказом і обставиною, що належить встановити.

Такі висновки суду грунтуються на матеріалах справи та відповідають вимогам закону.

По справі встановлено, що постановою Деснянського районного суду м.Чернігова від 02 лютого 2011 року, залишеною без змін ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 27 вересня 2011 року та ухвалою Вищого адміністративного суду України від 04 грудня 2014 року, визнано неправомірними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області щодо розрахунку розміру пенсії ОСОБА_1 без врахування доплати за вислугу 20 і більше років на посадах слідчих, відповідно до п.8 постанови Кабінету Міністрів України №1592 від 31.12.1996 року та щодо врахування додаткових видів грошового забезпечення не за останньою штатною посадою, а за останні 24 місяці служби; зобов'язано Головне управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області здійснити перерахунок та виплату пенсії ОСОБА_1 з урахуванням грошового забезпечення, процентної надбавки за вислугу років, щомісячних додаткових видів грошового забезпечення та премій за останньою штатною посадою на час звільнення, з урахуванням доплати за вислугу 20 і більше років на посадах слідчих, відповідно до передбаченої п.8 постанови Кабінету Міністрів України №1592 від 31.12.1996 року, починаючи з 27.03.2010 року, за вирахуванням вже здійснених виплат.

Постановою Деснянського районного суду м.Чернігова від 16 липня 2013 року було відмовлено в задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області про визнання дій неправомірними та зобов'язання вчинити дії.

Постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 05 листопада 2013 року вказану постанову суду було скасовано та ухвалено нову; визнано протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області щодо перерахунку пенсії ОСОБА_1, проведеного на виконання постанови КМУ від 23 квітня 2012 року №355 із змінами, внесеними постановою КМУ від 15 жовтня 2012 року № 952, без врахування довідки Державної Податкової Служби в Чернігівській області №05/645-043 від 25 квітня 2013 року; визнано протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області щодо перерахунку пенсії ОСОБА_1, проведеного в грудні 2012 року на виконання постанови КМУ від 23 квітня 2012 року №355 із змінами, внесеними постановою КМУ від 15 жовтня 2012 року №952, без врахування перерахунку, проведеного на виконання постанови Деснянського районного суду м.Чернігова від 02 лютого 2011 року; зобов'язано Головне управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області провести з 21 грудня 2012 року перерахунок та виплату пенсії ОСОБА_1 відповідно до постанови КМУ від 23 квітня 2012 року №355 із змінами, внесеними постановою КМУ від 15 жовтня 2012 року №952 з врахуванням в грошовому забезпеченні доплати, яку ОСОБА_1 отримувала за службу 20 і більше років на посадах слідчих відповідно до п.8 постанови КМУ №1592 від 31 грудня 1996 року та з урахуванням перерахунку, проведеного Головним управлінням Пенсійного фонду України в Чернігівській області на виконання постанови Деснянського районного суду м.Чернігова від 02 лютого 2011 року, з врахуванням виплачених за вказаний період коштів.

Постановою Вищого адміністративного суду України відмовлено у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області на постанову Київського апеляційного адміністративного суду від 05 листопада 2013 року.

Завдання матеріальної шкоди позивач обгрунтовувала неотриманням нею доходу (упущеної вигоди), який би вона отримала при зберіганні пенсії на депозиті у банківській установі за умови перерахування і виплати пенсії без порушення її прав.

Відповідно до п.2 ч.1, ч.4 ст. 22 ЦК України доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода) є збитками, відшкодування яких за рішенням суду в силу ст. 16 ЦК України є одним із способів захисту цивільних прав та інтересів.

Виходячи з аналізу зазначеної статті, збитками є грошове вираження майнової шкоди, а тому відшкодування збитків розглядається як один із способів відшкодування майнової шкоди в грошовій формі. Обов'язковою умовою відшкодування упущеної вигоди є наявність реальної можливості у особи отримати доходи у випадку, якщо б її права не були порушені.

Оскільки відповідно до ч. 1 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала, то відшкодуванню підлягає не лише реальна шкода (майно, втрачене або пошкоджене в результаті протиправної поведінки), але й упущена вигода.

Так, при визначенні розміру втраченої вигоди повинні враховуватися тільки точні дані, які безспірно і достовірно підтверджують існування реальної можливості отримання грошових сум або іншого майна, в тому випадку, якби зобов'язання було виконане боржником належним чином. Її розмір повинен бути підтверджений обґрунтованим розрахунком, а також відповідними доказами. Тобто упущена вигода розглядається як гарантований, безумовний і реальний доход.

Тягар доведення наявності і обґрунтування розміру упущеної вигоди покладається на позивача, який повинен довести, що він міг і повинен був отримати визначені доходи і тільки неправомірні дії відповідача стали єдиною і достатньою причиною, яка позбавила його можливості отримати прибуток. Таким чином, незважаючи на те, що неодержаний прибуток - це результат, який не наступив, вимоги про відшкодування збитків у вигляді упущеної вигоди теж повинні бути належним чином обґрунтовані, підтверджені конкретними підрахунками і доказами на підкріплення реальної можливості отримання потерпілою стороною відповідних доходів у разі, якби друга сторона виконала свої зобов'язання належним чином.

Доводи позивача, що вона мала намір покласти недонараховану суму пенсії на депозит у банк, не можуть бути прийняті судом до уваги, оскільки такі дії залежать виключно від волі особи, яка може скористатися наданим їй правом або не скористатися ним. ОСОБА_1 не надано безспірних доказів, що вона безумовно використала б зазначені кошти саме таким чином і лише дії відповідача завадили їй покласти кошти в банк з метою отримання доходу. При цьому наявність у позивача неповнолітніх дітей не може бути підтвердженням наміру позивача здійснити накопичення коштів задля майбутнього навчання дітей.

Таким чином, доводи апеляційної скарги не дають підстав для її задоволення і скасування рішення, яке судом ухвалено в межах заявлених вимог з дотриманням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. 303, 307, 308, 313-315, 317, 319 ЦПК України, апеляційний суд, -

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилити.

Рішення Деснянського районного суду м. Чернігова від 07 квітня 2016 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ в касаційному порядку протягом двадцяти днів.

Головуючий:Судді: