Справа № 296/2041/16-ц
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"21" березня 2016 р. м.Житомир

Корольовський районний суд м. Житомира в складі:

головуючого-судді Галасюка Р.А.,

при секретарі Могилевець В.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності,-

ВСТАНОВИВ

ОСОБА_1 звернувся з позовом до ОСОБА_2, в якому просив визнати за ним право власності на нежиле приміщення на першому поверсі літ. «А», що розташоване за адресою: АДРЕСА_2, загальною площею 68,8 кв.м. та жиле приміщення за адресою: АДРЕСА_1.

В обґрунтування цього зазначив, що 02.02.2016 року між ним та ОСОБА_2 було укладено попередній договір купівлі-продажу нежилого приміщення на першому поверсі літ. «А», що розташоване за адресою: АДРЕСА_2, загальною площею 68,8 кв.м., який посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу ОСОБА_3, і зареєстрований в реєстрі за №87. Попереднім договором було встановлено строк до 05.02.2016 року для підписання основного договору. Також, в обґрунтування зазначив, що 03.02.2016 року між ним та ОСОБА_2 було укладено попередній договір купівлі-продажу жилого приміщення за адресою: АДРЕСА_1, та даним попереднім договором було встановлено строк до 06.02.2016 року для підписання основного договору, однак на момент подання позовної заяви жодного основного договору укладено не було. ОСОБА_1 виконав усі необхідні і залежні від нього дії для укладення основного договору та повідомив ОСОБА_2 про завершення строку для укладення письмового договору. Однак, ОСОБА_2 в односторонньому порядку відмовився від виконання умов попереднього договору, та з його вини не було укладено в строк основний договір.

Позивач подав до суду заяву у якій позов підтримав повністю із викладених підстав та просив розглядати справу у його відсутності.

Відповідач також подав до суду заяву в якій позов визнав повністю із викладених у ньому підстав і також просив розглядати справу у його відсутність.

Суд, дослідивши матеріали справи, всебічно проаналізувавши обставини справи в їх сукупності, оцінивши за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на повному і об'єктивному розгляді справи, зібрані по справі докази, керуючись законом, дійшов висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Згідно з ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про часткове задоволення позову.

В судовому засіданні встановлено, що 02.02.2016 р. між сторонами у справі ОСОБА_1 та ОСОБА_2 було укладено попередній договір купівлі-продажу нежилого приміщення на першому поверсі літ. «А», що розташоване за адресою: АДРЕСА_2, загальною площею 68,8 кв.м., який посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу ОСОБА_3, і зареєстрований в реєстрі за №87. В якості завдатку ОСОБА_1 було сплачено ОСОБА_2 суму у розмірі 10 000,00 (десять тисяч) гривень. Попереднім договором було встановлено строк до 05.02.2016 року для підписання основного договору. Однак відповідачем до вказаної дати не було підписано основний договір купівлі-продажу спірної квартири.

Відповідно до п.1 ч.2 ст.11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов'язків є договори.

У ч. 1 ст. 629 ЦК України зазначено наступне: «договір є обов'язковим для виконання сторонами».

Згідно ст. 525, 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору, одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ст. 530 ЦК України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

За ст. 599 ЦК України зобов'язання припиняється виконанням проведеним належним чином.

Згідно ч. 1 ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Відповідно до п. 6.4. вказаного попереднього договору купівлі-продажу спірного нежилого приміщення, у разі не укладення відповідачем основного договору позивач автоматично набуває право особистої приватної власності на нежиле приміщення на першому поверсі літ. «А», що розташоване за адресою: АДРЕСА_2, загальною площею 68,8 кв.м..

Також відповідач позов визнав повністю, і згідно з ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову, з врахуванням вимог ст.61 ЦПК України про те, що вищенаведена обставина доказуванню не підлягає.

У ст.1 ЦПК України визначено, що завданням цивільного судочинства є справедливий розгляд справ і вирішення спорів з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав.

Відповідно до ч. 2 ст. 16 ЦПК України одним з способів захисту своїх цивільних прав та інтересів може бути визнання права власності.

Згідно з умовами ч. 2 ст. 331 ЦК України: «якщо право власності на нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації, право власності виникає з моменту державної реєстрації»,

Згідно зі ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійснені лише у випадках і в порядку, встановлених законом.

Положення ч. 1, 2 ст. 328 ЦК України вказують на наступне: «право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Згідно з положеннями ст. 392 ЦК України, власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою.

За таких обставин, суд приходить до висновку, що позовні вимоги про визнання за позивачем права особистої приватної власності на нежиле приміщення на першому поверсі літ. «А», що розташоване за адресою: АДРЕСА_2, загальною площею 68,8 кв.м., є обґрунтованими і такими, що підлягають задоволенню, в іншій частині позовні вимоги задоволенню не підлягають.

Проте, суд не задовольняє позовні вимоги щодо визнання за ОСОБА_1 права власності на жиле приміщення за адресою: АДРЕСА_1, у зв'язку з їх необґрунтованістю та недоведеністю, та ставиться критично до наданого суду, в обґрунтування позовних вимог, договору купівлі-продажу від 03.02.2016 року.

Відповідно до абз. 4 ч. 1 ст. 635 ЦК України, попередній договір укладається у формі, встановленій для основного договору, а якщо форма основного договору не встановлена, - у письмовій формі.

Таким чином, попередній договір купівлі-продажу жилого приміщення повинен був бути укладений у тій же формі, що і основний договір купівлі-продажу жилого приміщення, тобто, у нотаріальній формі.

У зв'язку з цим, суд приходить до висновку про неможливість задоволення позовних вимог щодо визнання права власності за ОСОБА_1 на жиле приміщення за адресою: АДРЕСА_1,.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 11, 328, 331, 392, 525, 526, 530, 599, 629 ЦК України, ст. ст. 10, 16, 30, 57, 60, 61, 179, 202, 224, 225 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 - задовольнити частково.

Визнати за ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1 р. н. (паспорт серія НОМЕР_2, виданий Харцизьким МВ УМВС України в Донецькій області, 04.06.1998 року, ідентифікаційний номер НОМЕР_1), право особистої приватної власності на нежиле приміщення на першому поверсі літ. «А», що розташоване за адресою: АДРЕСА_2, загальною площею 68,8 кв.м.

В іншій частині позов залишити без задоволення.

Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їх права та обов'язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.

Апеляційна скарга на рішення суду подається Апеляційному суду Житомирської області через Корольовський районний суд м. Житомира протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Cуддя Р. А. Галасюк