Категорія 50 Доповідач Колос С. С.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 січня 2016 рокум. Вінниця

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду Вінницької області у складі:

головуючого Колоса С. С.

суддів : Іващука В. А., Стеблюк Л. П.

секретар судового засідання Маркевич Я. С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення аліментів за апеляційної скаргою ОСОБА_2 на рішення Вінницького міського суду від 30 листопада 2015 року,

встановила :

Рішенням Вінницького міського суду від 30 листопада 2015 року позов про стягнення аліментів задоволено частково .

Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 р. н., в розмірі 1 / 6 частки всіх видів доходів, але не менше 30 % прожиткового мінімуму встановленого для дитини даного віку щомісячно, починаючи з 18 вересня 2015 року до досягнення дитиною повноліття .

Вирішено питання про відшкодування та розподілення судового збору .

Своє рішення суд першої інстанції мотивував тим, що ОСОБА_3 зобов"язаний надавати матеріальну допомогу неповнолітній дитині та може її надавати, однак відмовляється перераховувати кошти. В той же час, враховуючи стан здоров»я відповідача, стягненню підлягають аліменти в розмірі 1 / 6 частки всіх видів доходів, але не менше 30 % прожиткового мінімуму встановленого для дитини даного віку щомісячно .

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 просить рішення суду першої інстанції змінити та стягувати з ОСОБА_3 аліменти в розмірі 1 / 3 частки всіх видів доходів, але не менше 30 % прожиткового мінімуму встановленого для дитини даного віку, посилаючись на невідповідність висновків суду обставинам справи, на неповне з»ясування обставин, що мають значення для справи, на недотримання норм матеріального та порушення норм процесуального права .

Дослідивши матеріали в межах позовних вимог та доводів апеляційної скарги, заслухавши ОСОБА_2 та її представника ОСОБА_5, які просять рішення змінити з підстав викладених у скарзі та ухвалити нове про задоволення позовних вимог, ОСОБА_3 та його представника ОСОБА_6, які просять рішення суду залишити без змін, а скаргу без задоволення, так як вона є безпідставною та необґрунтованою, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу слід задовольнити частково, виходячи з наступного .

Судом встановлено, та не заперечується сторонами, що сторони перебувають у шлюбі з 12 липня 2008 року ( а. с. 6 ). Від сумісного шлюбу ІНФОРМАЦІЯ_1 року народився син ОСОБА_4 , який проживає з матір»ю та перебуває на її утриманні ( а. с. 7 ). ОСОБА_7 матеріальної допомоги сім»ї не надає .

Згідно зі ст.. 180 СК України батьки зобов»язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття .

Відповідно до ст.. 182 ч. 1 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров»я та матеріальне становище дитини, стан здоров»я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина, інші обставини, що мають істотне значення .

Частково задовольняючи позовні вимоги, та, стягуючи аліменти в розмірі 1 / 6 частини всіх видів доходів, суд першої інстанції мотивував своє рішення тим, що відповідач хворіє .

Однак повністю з таким висновком суду першої інстанції колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду Вінницької області погодитися не може, враховуючи наступне .

Виходячи з зазначеної вище норми матеріального закону, при визначені розміру аліментів слід враховувати не лише стан здоров»я та матеріальне становище платника аліментів, а й стан здоров»я і матеріальне становище дитини, наявність інших утриманців та інші обставини, що мають істотне значення .

З матеріалів вбачається, і не заперечується сторонами, що син ОСОБА_4 має вроджений підвивих правого стегна. ОСОБА_2, на утриманні якої знаходиться син, працює прибиральницею службових приміщень адміністративно - господарського відділу ПАТ « Вінницяобленерго ». Зазначене вказує на те, що малолітній потребує матеріальну допомогу .

ОСОБА_3 інших дітей та батьків, які потребують допомоги не має. В той же час працює, має стабільний заробіток ( а. с. 34 ), та, крім того, отримує пенсію по інвалідності і це вказує на те, що він є особою, яка матеріально забезпечена .

Враховуючи зазначене, колегія суддів вважає, що з ОСОБА_3 слід стягнути аліменти на утримання сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 р. н., в розмірі 1 / 4 частини всіх видів доходів, але не менше 30 % прожиткового мінімуму встановленого для дитини даного віку щомісячно, починаючи з 18 вересня 2015 року до досягнення дитиною повноліття .

Згідно з ст.. 309 ч. 1 ЦПК України підставами для скасування рішення суду першої інстанції і ухвалення нового або зміни рішення є : неповне з»ясування судом обставин, що мають значення для справи, недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд вважав встановленими, невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення або неправильне застосування норм матеріального або процесуального права .

Даючи оцінку наданим по справі доказам, доводам апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що скаргу слід задовольнити частково, рішення суду першої інстанції змінити в частині розміру стягуваних аліментів .

Керуючись ст.. ст.. 307, 309, 313, 314, 316 ЦПК України, колегія суддів, -

Вирішила :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - задовольнити частково .

Рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 30 листопада 2015 року - змінити, Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 року, в розмірі 1 / 4 частини всіх видів доходів відповідача, але не менше 30 % прожиткового мінімуму встановленого для дитини відповідного віку, щомісячно до досягнення дитиною повноліття, починаючи з 18 вересня 2015 року .

В іншій частині рішення залишити без змін .

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення .

Протягом двадцяти днів з часу проголошення на рішення може бути подано касаційну скаргу до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ .

Головуючий С. С. Колос

Судді : В. А. Іващук

Л. П. Стеблюк