Апеляційний суд Житомирської області
Категорія 34 Доповідач Матюшенко І. В.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 серпня 2016 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду Житомирської області в складі:

головуючого - судді Матюшенка І.В.

суддів: Борисюка Р.М., Галацевич О.М.

з участю секретаря судового

засідання Мишаковської В.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Житомирі апеляційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Богунського районного суду м. Житомира від 12 травня 2016 року у справі за позовом ОСОБА_2 до Комунального підприємства "Житомирське трамвайно-тролейбусне управління" Житомирської міської ради, третя особа - ОСОБА_3 про відшкодування шкоди,

в с т а н о в и л а :

У поданій апеляційній скарзі ОСОБА_2, посилаючись на невідповідність висновків суду обставинам справи, просить скасувати рішення суду першої інстанції, яким відмовлено у задоволенні його позову до Комунального підприємства "Житомирське трамвайно-тролейбусне управління" Житомирської міської ради (далі - Підприємство) про відшкодування майнової шкоди в розмірі 28935 грн. 42 коп., завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди. Апелянт зазначає, що суд не прийняв до уваги наступні докази: дані протоколу про порушення ОСОБА_3 вимог п. 13.3 Правил дорожнього руху; зміст постанови суду від 01.09.2014; пояснення ОСОБА_3 про визнання своєї вини у вчиненні ДТП, що були надані суду першої інстанції; висновок експерта № 78/15-25 від 11.02.2015 року.

Апеляційна скарга не підлягає до задоволення з наступних підстав.

Судом встановлено, що 05.12.2014 о 08 год. 05 хв. в м. Житомирі по проспекту Миру сталася дорожньо-транспортна пригода за участі позивача, який керував автомобілем "Мерседес Бенц" МL 320, та ОСОБА_3, яка, перебуваючи у трудових стосунках з Підприємством, керувала тролейбусом ЗИУ-9. У результаті ДТП автомобіль позивача зазнав механічних пошкоджень.

Відмовляючи у задоволенні позову ОСОБА_2, суд першої інстанції дійшов висновку про відсутність вини ОСОБА_3 та доведеністю порушення позивачем Правил дорожнього руху, що призвело до виникнення ДТП.

Такий висновок суду є правильним, виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 1188 ЦК України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме:

1)шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою;

2)за наявності вини лише особи, якій завдано шкоди, вона їй не відшкодовується;

3)за наявності вини всіх осіб, діяльністю яких було завдано шкоди, розмір відшкодування визначається у відповідній частці залежно від обставин, що мають істотне значення.

Юридична чи фізична особа відшкодовує шкоду, завдану їхнім працівником під час виконання ним своїх трудових (службових) обов'язків (ч. 1 ст. 1172 ЦК України).

За висновком судової автотехнічної експертизи № 3/422 від 13.08.2015 року (а.с.112-117) встановити чи мала водій ОСОБА_3 технічну можливість уникнути наїзду шляхом екстреного гальмування з моменту виникнення небезпеки для руху не представилось можливим (п. 2).

Доказів на спростування вказаного висновку позивачем суду не надано.

У даній дорожній обстановці водієві автомобіля ОСОБА_2 необхідно було діяти відповідно до вимог п.п. 15.1, 15.2, 15.9 (и) та 15.13 Правил дорожнього руху України (п. 3 висновку), зокрема, забороняється відчиняти двері транспортного засобу, залишати їх відчиненими і виходити з транспортного засобу, якщо це загрожує безпеці і створює перешкоди іншим учасникам дорожнього руху.

Враховуючи викладене, пояснення учасників ДТП та положення п. 1.4 Правил дорожнього руху України, саме порушення позивачем вимог п. 15.13 вказаних Правил стало причиною виникнення 05.12.2014 року дорожньо-транспортної пригоди.

Доводи апеляційної скарги про те, що суд не прийняв до уваги наступні докази: дані протоколу про порушення ОСОБА_3 вимог п. 13.3 Правил дорожнього руху; зміст постанови суду від 01.09.2014 року; пояснення ОСОБА_3 про визнання своєї вини у вчиненні ДТП; висновок експерта № 78/15-25 від 11.02.2015, колегію суддів визнаються безпідставними, з огляду на таке.

Протокол про адміністративне правопорушення не є беззаперечним доказом вини особи, постановою судді Богунського районного суду м. Житомира від 01.09.2014 року (а.с.16) не встановлено вини ОСОБА_3 у вчиненні 05.12.2014 адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, а у своїх поясненнях як у відділі Державтоінспекції, так і в судовому засіданні остання, як на причину виникнення ДТП, посилалася на дії ОСОБА_2, а саме, на відкриття ним дверей автомобіля. Висновок експерта за результатами проведення автотехнічного дослідження № 78/15-25 від 11.02.2015 (а.с.54-56) про те, що причиною створення виникнення даної дорожньо-транспортної пригоди слід вважати технічно необґрунтовані дії водія ОСОБА_3, які суперечили вимогам п. 13.3 Правил дорожнього руху України, спростовується вище наведеним висновком судової автотехнічної експертизи № 3/422 від 13.08.2015 (а.с.112-117).

За таких обставин, коли рішення суду постановлене з додержанням норм матеріального та процесуального права, підстави для його скасування відсутні.

Керуючись ст. ст. 303, 307, 308, 313, 314, 315 ЦПК України, колегія суддів,

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Богунського районного суду м. Житомира від 12 травня 2016 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий Судді