У.н. 415/1126/16-ц
Н.п. 2-о/415/119/16
Р І Ш Е Н Н Я
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19.04.16 року Лисичанський міський суд Луганської області
в складі:головуючої судді Чернобривко Л.Б.,
при секретарі Дьоміновій О.М.,
за участю заявника ОСОБА_1
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Лисичанську цивільну справу за заявою ОСОБА_1 про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, заінтересована особа ОСОБА_2,
заявник звернувся до суду із заявою про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини , посилаючись на те, що з 1996 року від проживав за адресою ІНФОРМАЦІЯ_1 разом з матір»ю ОСОБА_3, вітчимом ОСОБА_4 та сестрою ОСОБА_5 (дівоче прізвище Катруха) ОСОБА_6. Квартира була приватизована на всіх членів сім»ї в рівних долях. Мати , ОСОБА_3 померла 20 квітня 2005 року. На момент її смерті вона перебувала у шлюбі з ОСОБА_4, тому вітчим фактично прийняв спадщину, але належним чином її не оформив. Після смерті вітчима , померлого 23.08.2015 року , він звернувся до нотконтори з заявою про прийняття спадщини, але нотаріус відмовив у видачі свідоцтва, бо він з вітчимом зареєстровані за різними адресам. Просить встановити факт сумісного проживання з ОСОБА_4 на день його смерті.
У судовому засіданні заявник підтримав заяву та просив її задовольнити. У своїх поясненнях посилався на обставини, викладені у заяві, про що надав суду відповідні докази. Доповнив, що в квартирі АДРЕСА_1 він почав проживати з 1985 року з моменту заселення будинку. Квартиру отримав його вітчим ОСОБА_4. В квартирі були прописані ОСОБА_4, його мати ОСОБА_3, яка була дружиною ОСОБА_4, перебуваючи з ним у шлюбі та він з сестрою . У зв»язку з призовом до лав армії у 1995 році був виписаний з квартири, а після повернення , знов був прописаний в цій квартирі. У 2002 році квартиру АДРЕСА_1 було приватизовано на 4 осіб в рівних долях. У 2005 році купив квартиру за адресою АДРЕСА_2, тому виписався з квартири по вул. Свердлова та прописався за новою адресою, але у зв»язку з проведенням в новій квартирі ремонтних робіт, фактично продовжував проживати разом з матір»ю в квартирі АДРЕСА_3. У зв»язку з важким матеріальним становищем, ремонтні роботи не були припинені, тому він фактично проживав в квартирі разом з матір»ю. У 2006 році померла його мати. Він та його сестра звернулись до нотаріуса з заявами про видачу свідоцтва про спадщину, але до кінці спадщину не оформили та свідоцтво не отримали. ОСОБА_4 з такою заявою не звертався, але фактично спадщину прийняв, бо проживав разом з матір»ю . У 2012 році ОСОБА_4 тяжко захворів , був паралізований, тому він доглядав за ним, купував ліки, готував їжу. ОСОБА_4 помер 23.08.2015 року. Після його смерті звернувся до нотаріуса, який відмовив у видачі свідоцтва про право на спадщину, для встановлення факту сумісного проживання , оскільки зареєстровані за різними адресами.
Зацікавлена особа ОСОБА_2 у судовому засіданні підтвердила пояснення заявника та просила задовольнити заяву, встановивши факт сумісного проживання її брата з ОСОБА_4 на день смерті останнього.
Допитаний у судовому засіданні свідок ОСОБА_7 показав у судовому засадні, що він зі своєю сім»єю та ОСОБА_4 разом із своєю сім»єю, дружиною ОСОБА_3 та дітьми ОСОБА_7 та ОСОБА_2, у 1985 році заселялись в будинок 289 по вул. Свердлова в м. Лисичанську. Вони його сусіди. ОСОБА_1 проживав в квартирі 107, був призваний до лав армії, повернувся, одружився, потім доглядав за хворим батьком , купував продукти, ліки до смерті ОСОБА_4
Допитаний у судовому засіданні свідок ОСОБА_8 показав суду, що він є головою домового комітету в будинку 289 по вул. Свердлова в м. Лисичанську. Знає заявника з 1985 року, з моменту заселення його сім»ї в будинок. Діти підростали. Померла мати заявника, сестра вийшла заміж та переїхала до м. Сєвєродонецька, а він залишився проживати разом з батьком ОСОБА_4, за яким доглядав із-за хвороби. Він бачив ОСОБА_1 кожного дня, бо його квартира знаходиться на першому поверсі.
Дослідивши наявні в матеріалах письмові докази, встановивши на їх підставі фактичні обставини та характер спірних правовідносин між сторонами спору, визначивши правові норми, що підлягають застосуванню, суд вважає позов таким, що підлягає задоволенню у повному обсязі з огляду на наступне.
З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2 був зареєстрований за адресою ІНФОРМАЦІЯ_1 з 06.08.1996 року по 22.10.2004 року, потім зареєстрований за адресою ІНФОРМАЦІЯ_3 ( а.с.4-4-зв.) Із копії свідоцтва про смерть серія 1-ЕД № 020016 виданого 21.04.2005 року вбачається, що ОСОБА_3 померла 20 квітня 2005 року, про що в Книзі реєстрації смертей 2005 року квітня місяця 21 числа зроблено відповідний актовий запис за № 735 ( а.с.5)
Згідно з ч. 3 ст. 1268 ЦК України, спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.
Згідно з п. 23 Постанови Пленуму Верховного суду України «Про судову практику у справах про спадкування» від 30.05.2008 року №7 якщо постійне проживання особи зі спадкодавцем на час відкриття спадщини не підтверджено відповідними документами, у зв'язку із чим нотаріус відмовив особі в оформленні спадщини, спадкоємець має право звернутися в суд із заявою про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, а не про встановлення факту прийняття спадщини.
Виходячи з вищезазначеного з урахуванням, що встановлення факту постійного проживання зі померлим на час відкриття спадщини необхідне задля прийняття спадщини, суд вважає, що заявлені вимоги підлягають задоволенню.
Керуючись ст.ст. 10, 11, 60, 212-215, 218, 256 ЦПК України, ст. 1268 ЦК України , суд
Заяву ОСОБА_1 про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, заінтересована особа ОСОБА_2 задовольнити.
Встановити факт постійного проживання однією сім»єю ОСОБА_1 та ОСОБА_4 , з 1996 року до дня смерті ОСОБА_4, померлого 23 серпня 2015 року
Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Луганської області шляхом подання апеляційної скарги через Лисичанський міський суд протягом десяти днів з дня його проголошення, а для осіб, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні - протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя Л.Б. Чернобривко