Єдиний унікальний номер 229/225/16-ц Номер провадження 22-ц/775/1806/2016
Єдиний унікальний номер 229/225/16-ц Головуючий у 1 інстанції Рагозіна С.О.
Номер провадження 22-ц/775/1806/2016 Доповідач Дундар І.О.
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 жовтня 2016 року

Апеляційний суд Донецької області у складі:

головуючого судді Дундар І.О.

суддів Будулуци М.С., Курило В.П.

за участю секретаря Чуряєва В.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Бахмуті Донецької області цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства «Енергобанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором

за апеляційними скаргами Публічного акціонерного товариства «Енергобанк» та ОСОБА_1

на рішення Дружківського міського суду Донецької області від 10 серпня 2016 року,-

В С Т А Н О В И В:

Рішенням Дружківського міського суду Донецької області від 10 серпня 2016 року позовні вимоги ПАТ «Енергобанк» задоволено частково: стягнуто з ОСОБА_1 на користь ПАТ «Енергобанк» заборгованість за кредитним договором № 14-002293-01 від 7 лютого 2012 року станом на 16 грудня 2015 року у сумі 77886,63 грн., а саме: прострочена заборгованість за кредитом - 54001,66 грн., заборгованість за нарахованими процентами - 23734,97 грн., заборгованість за комісією (станом на 7 лютого 2013 року) - 150 грн. та судовий збір; в задоволенні решти позову відмовлено.

В апеляційній скарзі ПАТ «Енергобанк» просили скасувати рішення та ухвалите нове, яким задовольнити позовні вимоги в повному обсязі, оскільки рішення суду є незаконним, необґрунтованим: суд не звернув уваги на положення пунктів 2.6, 8.1, 3.3, 5.4.1, 1.5 договору та відсутність підстав для припинення дії кредитної лінії, суд не дав належної оцінки тому, що право вимоги про сплату виданих коштів не виникає одразу після їх видачі, а початок строку позовної давності збігається з моментом виникнення в зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просив скасувати рішення в частині задоволення позову та ухвалите в цій частині нове, відмовивши у позовних вимогах банку, оскільки рішення суду першої інстанції є незаконним та необґрунтованим - суд першої інстанції неправильно визначив початок перебігу строку позовної давності і не врахував, що 8 березня 2012 року відповідач в повному обсязі використав кредитний ліміт, тобто виник овердрафт і з цього часу повинен відраховуватися початок перебігу позовної давності; суд не врахував правові позиції Верховного Суду України, судом також не було враховано, що в договорі містяться не всі істотні умови, а документи, в яких містяться зазначені умови, не були ним підписані, суд не розглянув клопотання відповідача про зупинення провадження у справі у зв'язку з розглядом Ворошиловським районним судом м.Донецька його позовної заяви до ПАТ «Енергобанк» про визнання договору недійсним.

В судове засідання апеляційного суду сторони не з'явились.

ПАТ «Енергобанк» надали суду заяву з проханням розглянути справу без їх участі.

ОСОБА_1 про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином - електронним листом, про що міститься довідка про його доставку.

Заслухавши доповідача, дослідивши матеріали справи, апеляційний суд вважає, що апеляційні скарги не підлягають задоволенню за таких підстав.

Судом першої інстанції під час розгляду справи встановлено , що 07 лютого 2012 року між банком та відповідачем був укладений договір №14-002293-01 про видачу та обслуговування кредитної міжнародної пластикової карти VISA, за яким банк відкриває держателю картковий рахунок № НОМЕР_1 в гривнях та випускає кредитну картку типу VISA в розмірі кредитного ліміту 23 000 грн., станом на 16 грудня 2015 року загальна сума заборгованості позичальника по кредиту становила 168197,21 грн., з яких: прострочена заборгованість за кредитом 85951,30 грн., заборгованість за штрафами за виникнення простроченої заборгованості 31654,11 грн., заборгованість за штрафами за несанкціонований овердрафт (переліміт) 23344,46 грн., заборгованість за штрафами за виникнення простроченої заборгованості (константа) 883,33 грн., заборгованість за нарахованими процентами - 26214,01 грн., заборгованість за комісією за відкриття рахунку 150,00 грн.

Задовольняючи позов частково, суд першої інстанції виходив з того, що перебіг строку позовної давності починається з дати закінчення строку дії договору - 06 лютого 2013 року, позивач звернувся до суду 13 січня 2016 року, а тому його позовні вимоги про стягнення заборгованості за кредитом, відсотками та комісії підлягають стягненню з 13 січня 2013 року, а штрафи не підлягають стягненню на підставі ст.2 Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції».

На підставі ст.308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права. Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Згідно зі статтею 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості.

У відповідності до частини першої та третьої статті 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Позика вважається повернутою в момент зарахування грошової суми, що позичалася. На його банківський рахунок або реального повернення коштів позикодавцеві.

Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюється договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України.

За умовами договору про видачу та обслуговування кредитної міжнародної пластикової картки VISA (п. 3.3.1) Держатель (ОСОБА_1.) зобов'язаний вчасно та в повному обсязі погашати банку суму боргових зобов'язань , але не менше суми мінімального платежу з урахуванням вимог п.5.4.1; п. 5.4 - держатель зобов'язаний не пізніше останнього банківського дня строку дії платіжного періоду та за умови, що сума мінімального платежу перевищує розмір пільгової частини мінімального платежу, а також в інших випадках, передбачених Правилами, щомісяця погашати в повному обсязі суму мінімального платежу, розмір якого визначається в звіті-рахунку (арк..спр.7-8)

За пунктом 9.9 даного договору, невід'ємною його частиною є Правила користування Кредитною карткою VISA та Тарифи Банку.

Відповідно до п. 1 Правил користування Кредитною карткою VISA, підписаних відповідачем, мінімальний платіж - частина боргових зобов'язань держателя, яка щомісяця підлягає сплаті держателем впродовж платіжного періоду; розмір мінімального платежу розраховується як сума несплаченого мінімального платежу та відповідного відсотку від суми поточних боргових зобов'язань, відсоток від суми поточних боргових зобов'язань встановлюється Тарифами (арк..спр.9-100).

Крім того, п. 1.5 Тарифів за відкриття та обслуговування пакету «Кредитна картка VISA» передбачено, що розмір щомісячного мінімального платежу складає 5% від суми боргових зобов'язань, але не менше 50 грн. (арк..спр.11).

Отже, умовами договору строки сплати чергових платежів визначено місяцями.

Відповідно до ст. 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (ч. 4 ст. 267 ЦК України).

Перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов'язку.

Після переривання перебіг позовної давності починається заново (ч. 1, 3 ст. 264 ЦК України).

Цивільне законодавство передбачає два види позовної давності: загальну і спеціальну.

Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (ст. 257 ЦК України).

За загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (ч. 1 ст. 261 ЦК України).

З урахуванням особливостей конкретних правовідносин початок перебігу позовної давності пов'язаний з певними юридичними фактами та їх оцінкою уповноваженою особою.

Для обчислення позовної давності застосовуються загальні положення про обчислення строків, що містяться у ст. ст. 252-255 ЦК України.

При цьому початок перебігу позовної давності пов'язується не стільки зі строком дії (припинення дії) договору, як з певними моментами (фактами), які свідчать про порушення прав особи (ст. 261 ЦК України).

За змістом цієї норми початок перебігу позовної давності співпадає з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд.

У справі, яка переглядається, судом встановлено, що згідно з умовами договору держатель зобов'язаний щомісяця погашати в повному обсязі суму мінімального платежу.

Оскільки умовами договору встановлені окремі самостійні зобов'язання, які деталізують обов'язок боржника повернути весь борг частинами та встановлюють самостійну відповідальність за невиконання цього обов'язку, то право кредитора вважається порушеним з моменту недотримання боржником строку погашення кожного чергового траншу, а відтак і початок перебігу позовної давності за кожний черговий платіж починається з моменту порушення строку його погашення.

Отже, аналізуючи умови договору сторін та зміст зазначених правових норм, слід дійти висновку про те, що у випадку неналежного виконання позичальником зобов'язань за кредитним договором, позовна давність за вимогами кредитора про повернення кредитних коштів та процентів за користування кредитом, повернення яких відповідно до умов договору визначено періодичними щомісячними платежами, повинна обчислюватися з моменту настання строку погашення чергового платежу.

Саме до цього зводиться правова позиція викладена в постанові Верховного Суду України від 30 вересня 2015 року у справі № 6-154цс15.

Виходячи з викладеного, доводи апеляційних скарг про те, що судом першої інстанції неправильно визначено початок перебігу строку позовної давності не відповідають обставинам справи.

Як вбачається із матеріалів справи останній платіж по погашенню кредиту відповідачем був зроблений 9 листопада 2012 року (арк..спр.83-86), а з позовом до суду позивач звернувся 13 січня 2016 року (арк.спр.1).

Відповідно до ст. 267 ЦК України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення (частина 3). Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (частина 4).

В судовому засіданні відповідач наполягав на застосування наслідків пропуску строку позовної давності (арк..спр.112).

Отже, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про те, що позовні вимоги підлягають задоволенню лише в межах строку позовної давності, з 13 січня 2013 року (за три роки до звернення до суду з позовом).

Доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 про те, що договір між ним та позивачем є неукладеним, оскільки ним не підписані документи, які містять істотні умови договору, не ґрунтуються на законі.

З матеріалів справи виходить, що невід'ємною частиною договору, який укладено між сторонами, складають Правила користування Кредитною карткою VISA (Додаток №1) та Тарифи Банку (Додаток №2) (арк..спр.8), які як і сам договір містять підписи відповідача.

Згідно з ч. 1 ст. 634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

Таким чином, договір, укладений між сторонами, відповідає вимогам закону, є дійсним та підлягає виконанню.

Посилання в апеляційній скарзі ОСОБА_1 на допущене судом першої інстанції порушення процесуального права не відповідає обставинам справи.

В матеріалах справи, дійсно міститься клопотання ОСОБА_1 про зупинення провадження у справі від 27 квітня 2016 року (арк..спр.141), яке розглянуто Дружківським міським судом Донецької області 15 червня 2016 року - в задоволенні клопотання відмовлено (арк..спр.166), ухвала в апеляційному порядку не оскаржена.

Суд першої інстанції повно та всебічно з'ясував обставини справи і дійшов вірного висновку про часткове задоволення позовних вимог.

Доводи апеляційних скарг не спростовують висновків суду і не належать до тих підстав, із якими процесуальне законодавство пов'язує можливість прийняття рішення щодо скасування або зміни оскаржуваного рішення. Нові докази не досліджувались апеляційним судом.

Рішення ухвалене з додержанням норм матеріального і процесуального права, тому апеляційний суд на підставі ст.308 ЦПК України відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін.

Керуючись ст.ст.307, 308, 315 ЦПК України, апеляційний суд, -

У Х В А Л И В:

Апеляційні скарги Публічного акціонерного товариства «Енергобанк» та ОСОБА_1 відхилити.

Рішення Дружківського міського суду Донецької області від 10 серпня 2016 залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили.

Головуючий

Судді: