АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХЕРСОНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа №667/9447/13-ц Головуючий в І інстанції Черниш О.Л.
Провадження №22ц/791/1904/16 Доповідач - Радченко С.В.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 серпня 2016 року колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Херсонської області в складі:

головуючого: Радченка С.В.

суддів: Вербицької Л.І., Капітан І.А.,

секретар Сікора О.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Херсоні цивільну справу за апеляційними скаргами ОСОБА_1, ОСОБА_2 на рішення Комсомольського районного суду м.Херсона від «15» жовтня 2015 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про стягнення боргу за договором позики,

ВСТАНОВИЛА:

У листопаді 2013 року позивач звернувся до суду з позовом до відповідачів посилаючись на те, що 30.03.2010 року між ним та ОСОБА_2 було укладено договір позики, за умовами якого останній отримав у борг грошові кошти у розмірі 125 тис. доларів США строком до 01.09.2011 року. Поручителем за цим договором виступила дружина позичальника - ОСОБА_3 Взяті на себе зобов'язання відповідачі не виконали, грошові кошти не повернули. Враховуючи наведене, з уточненнями, остаточно просив стягнути з ОСОБА_3 на його користь 2 677 500 грн боргу за договором позики, процентів за користування позикою у розмірі 170 624 грн 90 коп. та 3 % річних за прострочення виконання грошового зобов'язання за договором позики у розмірі 52 249 грн.

Ухвалою Комсомольського районного суду м. Херсона від 23 липня 2014 року позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 залишено без розгляду з підстав, передбачених п. 5 ч. 1 ст. 207 ЦПК України.

Рішенням Комсомольського районного суду м. Херсона від 15 жовтня 2015 року позов задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 грошові кошти у розмірі 1 221 887 грн 90 коп. Вирішено питання про розподіл судових витрат. У решті позову відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням суду в частині відмовлених вимог, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом норм матеріального і процесуального права, на неповне з'ясування обставин, що мають значення для справи, просив його змінити, збільшивши стягнуту суму до розміру заявлених ним вимог.

Не погоджуючись з рішенням суду, ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом норм матеріального і процесуального права, просить рішення змінити та відмовити в задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

В письмових запереченнях, які надійшли на адресу суду, ОСОБА_1 просив апеляційну скаргу ОСОБА_5 залишити без задоволення.

Заслухавши доповідача, пояснення осіб, що з'явились в судове засідання, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах, визначених ст.303 ЦПК України, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційні скарги не підлягають задоволенню з наступних підстав.

Ухвалюючи рішення про часткове задоволення позову, суд першої інстанції виходив із того, що договір позики був укладений в інтересах сім'ї, тому ОСОБА_3 має відповідати за договором позики як солідарний боржник, однак з неї підлягають стягненню грошові кошти у такому ж розмірі, що були стягнуті рішенням апеляційного суду Херсонської області від 31 жовтня 2013 року з її чоловіка, тобто - 1 221 887 грн. 90 коп.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду з наступних підстав.

Із матеріалів справи вбачається, що згідно з договором позики від 30.03.2010 року ОСОБА_1 позичив ОСОБА_2, як фізичній особі, 125000 доларів США, еквівалентних 1037500 грн. на строк до 01.09.2011 року. Поручителем за цим договором позики виступила дружина позичальника ОСОБА_3 (т.1 а.с.6)

Свої зобов'язання ОСОБА_2 не виконав, тому рішенням Суворовського районного суду м. Херсона від 16.09.2013 року, зміненим рішенням апеляційного суду Херсонської області від 31.10.2013 року, стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 заборгованість за договором позики в розмірі 1 221 887 грн 90 коп (т.1а.с.38-41).

Цими ж судовими рішеннями встановлено, що відповідачка ОСОБА_3 у даному договорі позики виступила поручителем і, оскільки порука була припинена через пред'явлення вимоги до поручителя більш ніж через 6 місяців, то у позові до неї було відмовлено. Рішення суду набрало законної сили.

Рішення суду не виконано і позивач звернувся за стягненням позичених коштів до ОСОБА_3, як до дружини позичальника.

Відповідно до ст.1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку саму суму коштів (суму позики). Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Згідно зі ст. 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважних причин самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя.

За положеннями чч.1, 3 ст. 61 СК України об'єктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту.

Якщо одним із подружжя укладено договір в інтересах сім'ї, то гроші, інше майно, в тому числі гонорар, виграш, які були одержані за цим договором, є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Згідно ч.1 ст.65 СК України дружина, чоловік розпоряджаються майном, що є об'єктом права спільною сумісної власності подружжя, за взаємною згодою.

Відповідно до ч. 4 ст. 65 СК України договір, укладений одним із подружжя в інтересах сім'ї, створює обов'язки для другого з подружжя, якщо майно, одержане за договором, використане в інтересах сім'ї.

Частиною 2 ст.65 цього Кодексу передбачено, що при укладенні договорів одним із подружжя вважається, що він діє за згодою другого подружжя. Дружина, чоловік має право на звернення до суду з позовом про визнання договору недійсним як такого, що укладений другим із подружжя без її, його згоди, якщо цей договір виходить за межі дрібного побутового.

Суд першої інстанції обґрунтовано не взяв до уваги доводи відповідачки про те, що договір позики укладався не в інтересах сім'ї і сім'я не отримувала коштів від підприємницької діяльності чоловіка, оскільки в судовому засіданні сама відповідачка пояснила, що була обізнана із діяльністю чоловіка.

Так, для встановлення факту укладення договору в інтересах сім'ї вимагається доведення таких обставин, як обізнаність або згода другого з подружжя на укладення договору, використання отриманих коштів в інтересах сім'ї і така згода ОСОБА_3 була надана, що підтверджується підписанням останньою договору позики в якості поручителя.

Судом встановлено, що після отримання ОСОБА_2 грошових коштів була проведена реконструкція квартири у будинку №15 по вул..Червоностудентській у м.Херсоні, що належить ОСОБА_3, та придбано земельну ділянку садівничому товаристві «Садівник - Зв'язківець» м. Херсона.

Враховуючи наведене, колегія суддів погоджується з висновком суду, що ОСОБА_3 була обізнана та надала згоду на укладення спірного договору позики і вказаний договір був укладений в інтересах сім'ї, а тому відповідачка має відповідати за договором позики як солідарний боржник.

Також колегія суддів вважає вірним висновок суду, що з відповідачки мають бути стягнуті кошти в тому ж розмірі, які були стягнуті за договором позики рішенням апеляційного суду Херсонської області від 31 жовтня 2013 року із її чоловіка, а саме - 1221887,9грн.

Доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 щодо стягнення суми основного боргу в еквіваленті до 125 тис доларів США на день ухвалення рішення є безпідставними, оскільки ОСОБА_3 несе солідарний обов'язок з боржником на підставі ст..ст.60,65 СК України, ст.541 ЦК України, а сума до стягнення з боржника була визначена судовим рішенням при розгляді іншої цивільної справи (т.1а.с.38-41).

Враховуючи наведене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції, вирішуючи спір, правильно встановив фактичні обставини справи та відповідні їм правовідносини, всебічно та об'єктивно перевірив доводи сторін, та наданим доказам дав належну оцінку і дійшов обґрунтованого висновку про наявність підстав для часткового задоволення позовних вимог.

Доводи апеляційних скарг колегією суддів до уваги не приймаються як такі, що не ґрунтуються на вимогах закону, що регулюють спірні правовідносини, не підтверджені належними доказами та не спростовують мотивованих висновків суду.

Таким чином, колегія суддів приходить до висновку, що рішення суду ухвалено з дотриманням норм матеріального та процесуального права і підстави для його скасування або зміни відсутні.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 315 ЦПК України, колегія суддів, -

Ухвалила:

Апеляційні скарги ОСОБА_1, ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Комсомольського районного суду м.Херсона від «15» жовтня 2015 рокузалишити без змін.

Ухвала набирає чинності після проголошення та може бути оскаржена протягом двадцяти днів до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у касаційному порядку.

Головуючий С.В.Радченко

Судді: Л.І.Вербицька

І.А.Капітан