Справа № 685/207/16-ц
Провадження № 2/685/79/16
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 березня 2016 року Теофіпольський районний суд Хмельницької області в складі

головуючого судді Самойловича А.П.,

за участі секретаря Дондель Т.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в смт Теофіполь цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Карабіївської сільської ради Теофіпольського району Хмельницької області про визнання права власності на житловий будинок в порядку спадкування за заповітом,

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом, заявивши вимогу визнати за нею право власності на житловий будинок по АДРЕСА_1 з господарськими будівлями та спорудами, успадкований за заповітом після смерті ОСОБА_2, який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 року. Необхідність визнання права власності на спадковий будинок через суд викликана неможливістю отримання свідоцтва про право на спадщину, так як спадкодавець за життя не виготовив правовстановлюючих документів на будинок.

Позивач подала суду заяву про розгляд справи за її відсутності та підтримання своїх позовних вимог.

Відповідачем подано до суду заяву про визнання позовних вимог та розгляд справи за відсутності їх представника.

Справа розглянута за відсутністю сторін та без здійснення фіксації судового засідання звукозаписувальним технічним засобом відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України.

Дослідивши матеріали справи суд дійшов переконання про наявність підстав для задоволення позову.

Позивач прийняла у спадщину за заповітом майно після смерті ОСОБА_2, який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 р. в с. Карабіївка Теофіпольського району.

Зазначені обставини підтверджуються:

- заповітом ОСОБА_2, посвідченим 02 лютого 2011 року секретарем виконкому Карабіївської сільської ради ОСОБА_3 за № 2, яким спадкодавець все своє майно, яке на день його смерті буде йому належати, з чого б воно не складалося, і де б воно не знаходилося, і взагалі все те, на що він за законом матиме право, заповів ОСОБА_1;

- інформаційною довідкою № 35351860 зі Спадкового реєстру про чинність заповіту ОСОБА_2, виданою 11 жовтня 2013 р. Теофіпольською державною нотаріальною конторою;

- свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_1 виданим ІНФОРМАЦІЯ_1 р. Карабіївською сільською радою, відповідно до якого ОСОБА_2 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 року в с. Карабіївка Теофіпольського району у 57-річному віці;

- довідкою Карабіївської сільської ради від 11 листопада 2015 р. № 373, відповідно до якої станом на день смерті ОСОБА_2 разом з ним в господарстві АДРЕСА_2 проживала внучка сестри ОСОБА_1;

- свідоцтвом про право на спадщину за заповітом, виданим державним нотаріусом Теофіпольської державної нотаріальної контори Вівсянко О.П. 17 жовтня 2013 року та зареєстрованим в реєстрі за № 1645 про те, що спадкоємцем земельної ділянки площею 2,2 га після смерті ОСОБА_2, який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 року, на підставі заповіту від 02 лютого 2011 року за № 2, являється ОСОБА_1;

- витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності за позивачем на вищезазначену земельну ділянку, надану нотаріусом Теофіпольської державної нотаріальної контори 17 жовтня 2013 року за індексним номером 11074598.

Відповідно до ст. ст. 15, 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Способами захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права.

Згідно ч. 2 ст. 328 ЦК України право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Статтею 392 ЦК України власник майна має право пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право не визнається іншою особою.

Статтями 1216 та 1268 ЦК України встановлено, що спадкування є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців), а також належність спадщини спадкоємцю з часу відкриття спадщини незалежно від часу її прийняття. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, якщо він не заявив про відмову від неї.

Заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок свої смерті. Заповідач може призначити своїми спадкоємцями одну або кілька фізичних осіб, незалежно від наявності у нього з цими особами сімейних, родинних відносин, а також інших учасників цивільних відносин (ст.ст. 1233, 1235 ЦК України).

Відповідно до п. 1 Указу Президії Верховної Ради СРСР від 26 серпня 1948 р. «Про право громадян на придбання і будівництво індивідуальних житлових будинків», побудовані або придбані громадянами на відведених їм земельних ділянках будинки є їх особистою власністю.

Порядок правової реєстрації будинків та господарських будівель і споруд, а також домоволодіння в містах та селищах міського типу був врегульований в Україні Інструкцією про порядок реєстрації будівель в містах, робочих, дачних і курортних селищах України від 23/25 грудня 1947 року, Інструкцією про порядок реєстрації будинків і домоволодінь в містах і селищах міського типу Української РСР, затвердженою 31 січня 1966 року Мінкомгоспом УРСР.

Згідно п. 5 ч. 1 ст. 13 Закону УРСР «Про сільську Раду депутатів трудящих УРСР» від 2 червня 1968 року, зі змінами від 13 грудня 1979 р., кожна сільська рада вела погосподарські книги, в яких відповідним записом посвідчувалося право землекористування всіх громадян на території сільської ради, в особовому рахунку вказувались прізвище, ім'я та по батькові глави сім`ї, на ім'я якого відкрито особовий рахунок, він і був власником будинку.

Таким чином, запис в реєстраційній книзі про належність домоволодіння на праві особистої власності певній особі є офіційним доказом права власності даної особи на це домоволодіння.

Відповідно до технічного паспорту на житловий будинок, виготовленого Теофіпольським районним бюро технічної інвентаризації, спірний житловий будинок по АДРЕСА_1 був побудований в 1928 році.

Як вбачається з погосподарських книг по спірному господарству, після смерті ОСОБА_5, який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 року, головою двору була його дружина ОСОБА_7 до свого вибуття 20 грудня 1988 року в м. Миколаїв, після чого головою двору став її син ОСОБА_2.

ОСОБА_2 продовжував бути головою двору і після повернення матері 18 вересня 1992 року.

ОСОБА_7 померла ІНФОРМАЦІЯ_3 року, що підтверджується свідоцтвом про її смерть серії НОМЕР_2 виданим 11 жовтня 1999 року Карабіївською сільською радою, на момент її смерті разом з нею проживав лише її син ОСОБА_2.

Таким чином, покійний ОСОБА_2 був главою сім'ї господарства АДРЕСА_2

Згідно довідки Карабіївської сільської ради від 13 жовтня 2015 р. № 312 спірний житловий будинок не є об'єктом комунальної власності територіальної громади сільської ради.

Як вбачається з довідки Теофіпольської державної нотаріальної контори від 08 жовтня 2015 р. № 1224/02-14, єдиною підставою для відмови у видачі позивачу свідоцтва про право на спадщину на будинок після смерті ОСОБА_2 є відсутність правовстановлюючого документу на цей будинок.

Оцінивши надані докази, суд прийшов до висновку, що спадкодавець за життя набув право власності на спірний житловий будинок відповідно до закону, який діяв на час його набуття, проте не зареєстрував це право відповідно до закону, який почав діяти пізніше, зокрема, на час його смерті.

Після смерті спадкодавця позивач, успадкувавши його майно за заповітом, набув у порядку спадкування право власності на будинок, який входить до складу спадщини, а також на господарські будівлі та споруди, як приналежність.

Керуючись ст.ст. 15, 16, 392, 1217, 1218, 1223, 1273 ЦК України, ст.ст. 212-215 ЦПК України, суд,

В И Р І Ш И В :

Позов ОСОБА_1 задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1, яка народилася ІНФОРМАЦІЯ_4 року в селі Карабіївка Теофіпольського району Хмельницької області, право власності на житловий будинок АДРЕСА_1 з господарськими будівлями та спорудами, в порядку спадкування за заповітом після смерті ОСОБА_2, який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 року в селі Карабіївка Теофіпольського району Хмельницької області.

Рішення може бути оскаржене до Апеляційного суду Хмельницької області шляхом подання апеляційної скарги через Теофіпольський районний суд Хмельницької області протягом десяти днів з дня його проголошення.

Особи, які брали участь у справі, але не були присутні в судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя Самойлович А.П.