АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07 жовтня 2016 року суддя Апеляційного суду м. Києва Соколова В.В., вирішуючи питання про відкриття апеляційного провадження у справі за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Деснянського районного суду міста Києва від 18.08.2016 у справі за позовом ОСОБА_1 до Житлово-будівельного кооперативу «Будівельник 8» про захист прав споживача та за зустрічним позовом Житлово-будівельного кооперативу «Будівельник 8» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за спожиті житлово-комунальні послуги, -

В С Т А Н О В И В

Ухвалою Апеляційного суду м. Києва від 15.09.2016 апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Деснянського районного суду міста Києва від 18.08.2016 - залишено без руху.

Ухвалою Апеляційного суду м. Києва від 26.09.2016 відмовлено ОСОБА_1 та її представнику в задоволенні клопотань про звільнення її від сплати судового збору та продовжено строк для виконання вимог ухвали суду від 15.09.2016.

На виконання вимог ухвали апеляційної інстанції від 26.09.2016 до Апеляційного суду м. Києва надійшли заяви ОСОБА_1 та її представника про звільнення від сплати судового збору з підстав передбачених ч. 3 ст. 22 Закону України «Про захист прав споживачів» .

Разом з цим, ухвалою суду від 26.09.2016 ОСОБА_1 та її представнику вже було відмовлено в задоволенні клопотань про звільнення від сплати судового збору, в тому числі з підстав, що стосуються споживачів. Таким чином, підстави викладені позивачем та її представником в заявах від 03.10.2016 та 04.10.2016 є тотожними тим, в задоволенні яких судом уже було відмовлено. Вказані вимоги є необґрунтованими та задоволенні не підлягають.

Посилання позивача на звернення з апеляційною скаргою в прядку ст. 55 Конституції України, у зв'язку з чим суд не може відмовити у правосудді, тому що позивач вважає, що її права і свободи порушені, суддя до уваги не приймає, оскільки у низці рішень Європейський суд з прав людини неодноразово зазначав, що право на суд, окремим аспектом якого є право на доступ до правосуддя, не є абсолютним (у рішеннях «Голдер проти Великої Британії» від 21.02.1975, «Де Жуффр де ля Прадель проти Франції» від 16.12.1992). Законом встановлений певний порядок участі осіб у судовому розгляді, який має бути додержаний.

Таким чином, суддя вважає, що позивачем та її представником не усунуто недоліки, визначені в ухвалі суду від 26.09.2016, зокрема, не сплачено судовий збір передбачений Законом України «Про судовий збір» за подання апеляційної скарги на рішення суду.

Справа № 754/6494/15-ц
№ апеляційного провадження:№ 22-ц/796/12697/2016
Головуючий у суді першої інстанції: Панченко О.М.
Доповідач у суді апеляційної інстанції: Соколова В.В.
Враховуючи викладене та те, що цивільним процесуальним законодавством не передбачений порядок повторного залишення апеляційної скарги буз руху, суддя приходить до висновку, що в порядку ст. 121 ч. 2 ЦПК України, апеляційну скаргу слід визнати не поданою та повернути апелянтові.

Роз'яснити апелянту, що він не позбавлений можливості повторно звернутися до суду, з апеляційною скаргою, якщо перестануть існувати обставини, що стали підставою для її повернення, одночасно подавши заяву про поновлення строку.

Керуючись ст. ст. 121, 297 ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Деснянського районного суду міста Києва від 18.08.2016 - вважати неподаною та повернути апелянту.

Ухвала набирає законної сили з моменту її постановлення, але може бути оскаржена в касаційному порядку протягом двадцяти днів шляхом подання касаційної скарги до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Суддя: