Справа № 203/5634/15-ц
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

23 серпня 2016 року Кіровський районний суд м.Дніпропетровська у складі:

головуючого-судді - Казака С.Ю.

при секретарі - Булеці А.В.

за участю позивачки - ОСОБА_1

представника відповідача - ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Дніпропетровську цивільну справу за позовом ОСОБА_1 в інтересах малолітньої дитини ОСОБА_3 до ОСОБА_4, треті особи Управління-служба у справах дітей Кіровської районної у м.Дніпропетровську ради, Головне управління Державної міграційної служби України в Дніпропетровській області про визнання особи такою, що втратила право користування квартирою, виселення та зобовязання зняти з реєстраційного обліку; за зустрічним позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_1 про зобовязання не чинити перешкоди у здійсненні права користування квартирою, шляхом зобовязання вчинити певні дії, вселення,-

ВСТАНОВИВ:

Позивачка ОСОБА_1 звернулась до суду з вищезазначеним позовом, в обґрунтування якого посилалась на те, що на підставі договору купівлі-продажу від 31.03.2004 року є одноособовим власником квартири №50 по вул.ОСОБА_5ОСОБА_6,7 в м.Дніпропетровську. Разом з нею в квартирі зареєстровані її дитина ОСОБА_3 та відповідач ОСОБА_4 Шлюб з відповідачем було зареєстровано 12.09.2008 року та розірвано на підставі рішення Кіровського районного суду м.Дніпропетровська від 22.04.2014 року. Після розірвання шлюбу донька мешкає разом із нею. Вона не має намірів проживати з колишнім чоловіком в одній квартирі. Проте, відповідач після розірвання шлюбу продовжує мешкати в належній їй квартирі, не бажає звільнити останню та знятись з реєстрації. Він систематично порушує правила співмешкання та унеможливлює спільне проживання. Заходами запобігання та громадського впливу були неодноразові попередження з її боку та інших родичів про недопустимість порушення правил співмешкання. За час проживання в одній квартирі між ними виникли неприязнені стосунки, сумісне проживання стало неможливим через зловживання відповідачем спиртними напоями, що бачила її донька, були випадки нанесення ним тілесних ушкоджень. В звязку з неможливістю сумісного проживання вона з донькою була вимушена терміново шукати інше житло. Посилаючись на вказані обставини, перешкоди їй з донькою у вільному користуванні належним житлом, не здійснення витрат на його утримання, що тягне для неї додаткові витрати на оплату комунальних послуг за зареєстрованого в квартирі відповідача, наявність на праві власності у останнього іншого житлового приміщення, позивачка просила суд визнати ОСОБА_4 таким, що втратив право користування квартирою №50 по вул.ОСОБА_5ОСОБА_6,7 в м.Дніпропетровську, виселити його з квартири та зобовязати зняти з реєстраційного обліку.

Під час розгляду справи відповідачем ОСОБА_4 предявлено зустрічний позов до ОСОБА_1, в якому він просив зобовязати останню не чинити йому перешкоди в користуванні квартирою №50 по вул.ОСОБА_5ОСОБА_6,7 в м.Дніпропетровську шляхом надання йому дублікату ключа від вхідної двері. В обґрунтування зустрічного позову посилався на те, що після розірвання шлюбу з ОСОБА_1, як колишній член сімї останньої не втратив право користування квартирою в якій він зареєстрований та яке є його єдиним постійним місцем проживання.

В судовому засіданні позивачка ОСОБА_1 підтримала заявлений нею позов та просила його задовольнити в повному обсязі. Проти задоволення зустрічного позову заперечувала.

Представник відповідача ОСОБА_4 просив задовольнити зустрічні позовні вимоги та відмовити в задоволенні первісного позову ОСОБА_1 за необґрунтованістю.

Заслухавши думку сторін, допитавши свідків, дослідивши матеріали цивільної справи, суд приходить до наступного висновку.

Судом встановлено та вбачається з матеріалів справи, що сторони з 12.09.2008 року перебували у зареєстрованому шлюбі.

Від шлюбу мають малолітню дитину доньку ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1

Останні постійно проживали однією сімєю в квартирі АДРЕСА_1, яка належить ОСОБА_1 на праві особистої приватної власності згідно договору купівлі-продажу від 31.03.2004 року.

Рішенням Кіровського районного суду м.Дніпропетровська від 22.04.2014 року шлюб між сторонами було розірвано.

Зі згоди своєї дружини 08.05.2009 року ОСОБА_3 був зареєстрований в спірній квартирі та після розлучення продовжує мешкати за місцем своєї реєстрації.

Відповідно до ст.405 ЦК України члени сім'ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону.

Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником.

Член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.

У відповідності до ст.41 Конституції України, ст.321 ЦК України право власності є непорушним, ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності або обмежений у його здійсненні.

Згідно ч.1 ст.317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном.

Власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону (ч.ч.1,2 ст.319 ЦК України).

Відповідно до ст.383 ЦК України власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім'ї, інших осіб і розпоряджатися своїм житлом на власний розсуд.

Відповідно до ст.386 ЦК України, власник може звернутися до суду з вимогою про заборону вчинення дій які можуть порушити його право та усунення перешкод в користуванні власністю.

Статтею 391 ЦК України передбачено, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

Згідно ст.150 ЖК України громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди.

Відповідно до ч. 1 ст. 156 ЖК України, члени сімї власника жилого будинку (квартири), які проживають разом з ним у будинку (квартирі), що йому належить, користуються жилим приміщення нарівні з власником будинку (квартири), якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням.

Крім того, за нормами міжнародного права, зокрема ст.1 Протоколу 1 Конвенції про захист прав і основних свобод людини: «Кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном, ніхто не може бути позбавлений свого майна, інакше як у громадських інтересах і на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права».

Аналіз вищенаведених правових норм дає підстави для висновку про те, що у разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, у тому числі шляхом звернення до суду за захистом свого майнового права, зокрема, із позовом про усунення перешкод у користуванні власністю шляхом виселення.

Як встановлено судом відповідач ОСОБА_4 вселився та був зареєстрований в належній позивачці квартирі АДРЕСА_2 ОСОБА_6 в м.Дніпропетровську за згодою останньої, як її член сімї (чоловік), в період перебування у зареєстрованому шлюбі.

Після розірвання шлюбу відповідач ОСОБА_4 втратив статус члена сімї позивачки, будь-яких домовленостей та договорів між останніми щодо порядку користування квартирою не досягнуто, відповідач витрати по утриманню квартири та оплаті житлового-комунальних послуг не несе (доказів протилежного відповідачем у відповідності до вимог ст.ст.10,60 ЦПК України суду не надано), що змушує позивачку нести додаткові витрати на оплату комунальних послуг з урахуванням реєстрації в квартирі відповідача. Між сторонами склались неприязнені стосунки, постійно виникають сварки, що вбачається з електронної переписки та неодноразових звернень позивачки до правоохоронних органів, а також показань допитаних в судовому засіданні свідків ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10 Позивачка, як власник квартири заперечує щодо подальшого проживання в квартирі відповідача, а останній відмовляється від виселення з квартири в добровільному порядку та, таким чином, чинить перешкоди останній в реалізації права власності щодо вільного володіння та користування майном.

Також суд враховує, що відповідач ОСОБА_4 має на праві власності інше житло (1/2 частину квартири АДРЕСА_3).

За вказаних вище обставин суд приходить до висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 в частині усунення перешкод з боку відповідача ОСОБА_4 в користуванні квартирою №50 в будинку №7 по вул.Набережній ОСОБА_6 в м.Дніпропетровську, шляхом виселення останнього з вказаної квартири, є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

В частині зобовязання Головного управління Державної міграційної служби України в Дніпропетровській області зняти відповідача з реєстраційного обліку позов слід задовольнити частково, усунувши перешкоди в користуванні квартирою шляхом зняття відповідача з реєстраційного обліку за вказаною адресою.

В частині позовних вимог про визнання ОСОБА_4 таким, що втратив право користування квартирою в задоволенні первісного позову слід відмовити за необґрунтованістю.

В звязку з задоволенням первісного позову щодо виселення відповідача, слід відмовити в задоволенні зустрічного позову останнього про усунення перешкод в користуванні квартирою за безпідставністю позовних вимог.

У відповідності до ст.88 ЦПК України з відповідача ОСОБА_4 слід стягнути на користь позивачки ОСОБА_1 судовий збір в сумі 974 грн. 40 коп. по 487 грн. 20 коп. за кожну з двох задоволених вимог немайнового характеру.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.150,156 ЖК УРСР, ст.ст.317,319,321,383,391,405 ЦК України, ст.ст.10,11,27,31,36,58-60,88,212-215 ЦПК України, суд -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 в інтересах малолітньої дитини ОСОБА_3 до ОСОБА_4, треті особи Управління-служба у справах дітей Кіровської районної у м.Дніпропетровську ради, Головне управління Державної міграційної служби України в Дніпропетровській області про визнання особи такою, що втратила право користування квартирою, виселення та зобовязання зняти з реєстраційного обліку задовольнити частково.

Усунути позивачці ОСОБА_1 та її малолітній дитині ОСОБА_3 перешкоди в користуванні квартирою №50 в будинку №7 по вул.Набережній ОСОБА_6 в м.Дніпропетровську.

Виселити ОСОБА_4 з квартири АДРЕСА_2 ОСОБА_6 в м.Дніпропетровську зі зняттям його з реєстраційного обліку за вказаною адресою.

В іншій частині в задоволенні позову відмовити.

В задоволенні зустрічного позову ОСОБА_4 до ОСОБА_1 про зобовязання не чинити перешкоди у здійсненні права користування квартирою, шляхом зобовязання вчинити певні дії, вселення відмовити повністю.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_1 судовий збір в сумі 974 грн. 40 коп.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку на подачу апеляційної скарги.

Рішення суду може бути оскаржено до апеляційного суду Дніпропетровської області через Кіровський районний суд м.Дніпропетровська шляхом подачі протягом десяти днів з дня проголошення рішення апеляційної скарги. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя С.Ю.Казак