БРОВАРСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
справа № 361/7509/15-ц
провадження № 2/361/349/16
РІШЕННЯ

Іменем України

29 лютого 2016 року м. Бровари

Броварський міськрайонний суд Київської області у складі:

головуючого судді:ОСОБА_1,
за участю секретаря: ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до фізичної особи підприємця ОСОБА_4 про захист прав споживачів, визнання договору недійсним, стягнення матеріальних збитків та моральної шкоди , -

в с т а н о в и в :

До суду звернувся ОСОБА_3 із вказаним позовом, в обґрунтування якого зазначає, що 31 березня 2015 року звернувся до юридичної компанії «ОСОБА_4 і партнери» з метою отримати юридичні послуги в супроводі переговорного процесу з ПАТ «Укрсиббанк» у вирішенні проблемних питань з обслуговування кредиту, де спілкувався з ОСОБА_4, який повідомив, що вартість замовлених юридичних послуг складає 1500 дол. США. Позивач 31.03.2015 року в офісі компанії оплатив 15 000 грн. готівкою, про що є відмітка в укладеному договорі. Також за порадою відповідача позивач надав довіреність, якою уповноважив відповідача та інших осіб для надання юридичних послуг. 05 травня 2015 року позивач сплатив готівкою 500 дол. США та 29 травня 2015 року ще 500 дол. США, про що є відмітки в договорі про надання юридичних послуг.

Позивач вважає, що бездіяльність відповідача щодо виконання умов договору про надання юридичних послуг, призвела до порушення майнових прав позивача та завдала йому моральної шкоди.

Далі зазначає, що відповідач веде нечесну підприємницьку практику, так як договір про надання юридичних послуг укладено на бланку Юридичної компанії «ОСОБА_4 і партнери», в яку позивач звернувся, але підписав зазначений договір ФОП ОСОБА_5, який не має повноважень підписувати договір від юридичної особи. Отже, відповідач використав авторитет юридичної компанії у власних інтересах, чим ввів споживача в оману. На вимогу позивача відповідач не надав звіту про надання юридичних послуг у супроводі переговорного процесу. Крім того, в зазначеному договорі відсутній визначений чіткий виконавець юридичних послуг, тобто фізична чи юридична особа яка несе відповідальність за якість наданих послуг. Така невідповідність вимогам законодавства свідчить про несправедливі умови договору, закріплені в ч. 2 ст. 18 Закону України «Про захист прав споживачів», де всупереч принципу добросовісності наслідком цих умов є істотний дисбаланс договірних прав та обов'язків на шкоду споживача.

Виходячи з вищенаведеного, позивач вважає, що договір про надання юридичних послуг від 31.03.2015 року укладений між сторонами на умовах, що обмежують права позивача, як споживача, вчинений з використанням нечесної підприємницької практики та недодержання в момент вчинення правочину відповідачем вимог, які встановлені частинами 1 - 3,5 та 6 ст. 203 Цивільного Кодексу. Тому просить визнати вказаний договір про надання юридичних послуг недійсним, стягнути з відповідача матеріальні збитки у розмірі 37 500 грн. та моральну шкоду у розмірі 5000 грн.

Позивач та його представник ОСОБА_6 доводи позову підтримали та просили позовні вимоги задовольнити в повному обсязі.

Представник відповідача ОСОБА_7 позовні вимоги не визнала, посилаючись на їх необґрунтованість та безпідставність, пояснивши, що умови оспорюваного договору виконувались з боку відповідача, а сам договір укладений відповідно до вимог чинного законодавства, тому просила відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі.

Судом встановлено наступні факти та відповідні їм правовідносини.

31.03.2015 року між Фізичною особою-підприємцем ОСОБА_4 та ОСОБА_3 укладено договір про надання юридичних послуг.

Відповідно до п. 1.1 даного договору, визначений перелік юридичних послуг за плату, а саме: супровід переговорного процесу з ПАТ «УкрСиббанк» по кредитному договору № 31 -АС-3/11-2006И від 07.11.2006 року.

Згідно із п. 3.1.4 сторони погодили, що за погодженням ФОП ОСОБА_4, ОСОБА_3 зобовязується уповноважити осіб, у відповідності до чинного законодавства України на представництво інтересів ОСОБА_3, оформивши довіреність на осіб вказаних у довіреності.

З довіреності від 31.03.2015 року за номером 351, посвідченої приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу ОСОБА_8 вбачається, що ОСОБА_3 уповноважує повірених осіб вести переговори з представниками ПАТ «УкрСиббанк» та в інших установах з питань щодо врегулювання кредитних взаємовідносин по кредитному договору № 31 -АС-3/11-2006И від 07.11.2006 року, отримувати інформацію, довідки, виписки по рахунках, матеріали кредитної справи, будь-які відомості, що становлять таємницю в ПАТ «УкрСиббанк» по кредитному договору.

Матеріалами справи встановлено, що 09.04.2015 року представником заявника ОСОБА_3 ОСОБА_7 подано до Служби у справах дітей Броварської міської ради заяву про захист прав дитини.

06 липня 2015 року представником ОСОБА_4Л направлено скаргу на бездіяльність начальника служби у справах дітей та сім'ї Броварської міської ради Київської області ОСОБА_9 до Уповноваженого Президента з прав дитини, Міністерства соціальної політики України, Броварської міжрайонної прокуратури, Броварської районної адміністрації, Броварської міської ради та Голови комітету Верховної Ради України з питань запобігання і протидії корупції.

До матеріалів справи також доданий звіт проведених робіт Фізичною особою-підприємцем ОСОБА_4, який згідно опису вкладень 13.10.2015 року направлено цінним листом на адресу ОСОБА_3

Позивач, посилаючись на те, що договір про надання юридичних послуг від 31.03.2015 року укладений між сторонами на умовах, що обмежують права позивача, як споживача, вчинений з використанням нечесної підприємницької практики та недодержання в момент вчинення правочину відповідачем вимог, які встановлені частинами 1 - 3,5 та 6 ст. 203 Цивільного Кодексу, просить визнати недійсним договір про надання юридичних послуг від 31.03.2015 року.

Відповідно до ч.1 ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.

В силу ст.ст. 3, 627 ЦК України, договору притаманна така риса, як свобода договору. Поряд із справедливістю, добросовісністю і розумністю вона вважається вищою цінністю права, що забезпечує природне існування фізичної особи.

Свободу договору можна охарактеризувати як нормативно закріплену можливість особи здійснювати дії, вчинки на власний розсуд, не порушуючи при цьому свободу інших суб'єктів.

Зміст свободи договору в загальному розкривається у ст.627 ЦК України, яка з посиланням на ст.6 ЦК України встановлює співвідношення актів цивільного законодавства і договору. За ними, зміст названого принципу проявляється у свободі особи вільно вступати у договірні відносини; самостійно обирати контрагента та вид договору, який регулюватиме їх взаємні відносини; самостійно визначають умови (зміст) договору, структуру і вид договірного зв'язку.

За ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору.

Істотними умовами є ті умови, без погодження яких договір взагалі не вважається укладеним. Такі суттєві умови договору визначаються в законі, разом з тим ними можуть стати будь-які умови, на погодженні яких наполягає та чи інша сторона.

Істотні умови відображають природу договору, відсутність будь-якої з них не дає змоги сторонам виконати їх обов'язки, які покладаються на них за договором. Якщо сторони досягли згоди за всіма істотними умовами, які визнані такими законом або необхідні для даного виду, то договір вважається укладеним і набуває обов'язкової сили для сторін.

Одночасно слід зазначити, що договір є підставою виникнення договірного зобов'язання - під яким, відповідно до ст. 509 ЦК України, слід розуміти правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Крім того, відповідно до ст. 639 ЦК договір може бути укладеним у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлені законом. Але сторони за взаємною згодою мають право обрати певну форму, зокрема письмову, навіть якщо вона не встановлена законом. При цьому, якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому такої форми, навіть якщо законом ця форма для цього виду договорів не вимагається.

Відповідно до положень, закріплених у ч.1, п.7 ч.3, ч.6 ст.19 Закону України «Про захист прав споживачів», забороняється здійснення нечесної підприємницької практики. Нечесна підприємницька практика включає в себе будь-яку діяльність (дії або бездіяльність), що вводить споживача в оману або є агресивною. Правочини, здійснені з використанням нечесної підприємницької практики, є недійсними.

Із копії Договору про надання юридичних послуг від 31.03.2015 року, оригінал якого досліджувався у судовому засіданні, видно, що його текст виконаний на бланку із зазначенням назви: «ОСОБА_4 і партнери» з відповідними реквізитами.

Разом з тим, у преамбулі зазначено договору вказано, що замовником є ОСОБА_3, юридична фірма: фахівець у галузі права ОСОБА_4, який діє в якості субєкта підприємницької діяльності з іншого боку. Надалі, в тексті договору зазначені його умови, де передбачені загальні положення щодо обовязку надати юридичною фірмою юридичні послуги, обовязки і права юридичної фірми, обовязки замовника, порядок оплати послуг юридичної фірми та інші умови договору.

Даний договір підписаний замовником ОСОБА_3 та ФОП ОСОБА_4

Отже, підписуючи оспорюваний договір, позивач був ознайомлений хто є виконавцем надання юридичних послуг, права та обовязки сторін, оплата, відповідальність та інше, тому підписання даного договору на бланку ЮК «ОСОБА_4 і партнери» не свідчить про введення споживача в оману. Також чинне законодавство не містить жодних обмежень щодо найменування фізичної особи підприємця, яка здійснює надання юридичних послуг юридичною фірмою.

Таким чином, належних та допустимих доказів на підтвердження фактів введення в оману або ведення агресивної підприємницької діяльності з боку відповідача стороною позивач до суду не надано.

Також у судовому засіданні не знайшли свого підтвердження доводи позивача про те, що при укладенні оспорюваного договору йому надано інформацію у нечіткій, незрозумілій формі. Такі доводи спростовуються підписанням договору та текстом самого договору, де у п. 9.7 зазначено, що він укладений при повному розумінні сторонами його умов та термінології.

Визначення поняття «несправедливі умови договору» закріплено в ч. 2 ст. 18 Закону України «Про захист прав споживачів», тобто умови договору є несправедливими, якщо всупереч принципу добросовісності його наслідком є істотний дисбаланс договірних прав та обов'язків на шкоду споживача.

Для кваліфікації умов договору несправедливими необхідна наявність одночасно таких ознак: умови договору порушують принцип добросовісності (п. 6 ч. 1 ст. 3, ч. 3 ст. 509 ЦК України); умови договору призводять до істотного дисбалансу договірних прав та обов'язків сторін; умови договору завдають шкоди споживачеві.

Стороною позивача не доведено несправедливості умов оспорюваного договору, а судом не встановлено наявності одночасно всіх вказаних ознак для кваліфікації несправедливості умов договору.

Посилання позивача на невиконання відповідачем умов договору, як на підставу недійсності договору є безпідставним, оскільки невиконання умов договору тягне за собою інші наслідки, передбачені договором або чинним законодавством.

З огляду на викладені обставини, суд приходить до висновку про безпідставність та недоведеність позовних вимог про визнання недійсним Договору про надання юридичних послуг від 31.03.2015 року.

Крім того, позивач, посилаючись на ч. 1 ст. 10 Закону України «Про захист прав споживачів», просить стягнути з відповідач суму матеріальних збитків в розмірі 37 500,00 грн.

Так, згідно ч. 1 ст. 10 вказаного Закону споживач має право відмовитися від договору про виконання робіт (надання послуг) і вимагати відшкодування збитків, якщо виконавець своєчасно не приступив до виконання зобов'язань за договором або виконує роботу так повільно, що закінчити її у визначений строк стає неможливим.

Однак, вирішення питання про визнання недійсним договору про надання послуг та посилання позивача на відмову від договору є взаємовиключними підставами припинення договірних відносин між сторонами, тому посилання на вказану норма закону при стягнення матеріальної шкоди є безпідставним. Жодних інших підстав для відшкодування матеріальних збитків позивачем у позовній заяві не зазначено та не обґрунтовано.

Водночас за змістом ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.

Стороною позивача не надано жодних доказів завдання діями відповідача матеріальної шкоди, тому такі вимоги задоволенню не підлягають.

У відповідності до ч. 1 ст. 1167 ПК України моральна шкода, завдана особі неправомірними діями іншої особи, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини.

При вирішення питання про відшкодування моральної шкоди, суд враховує розяснення постанови Пленуму Верховного Суду України № 4 від 31.03.1995 року з подальшими змінами «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», відповідно до яких розмір відшкодування моральної( немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових витрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховується стан здоровя потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих та виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час і зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану.

Суду не надано позивачем належних та допустимих доказів та обґрунтувань для підтвердження завдання діями відповідача моральної шкоди, не здобуто таких доказів і в судовому засіданні.

Таким чином, розглянувши справу в межах заявлених позовних вимог, дослідивши всебічно, повно, безпосередньо та об'єктивно наявні у справі докази, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, достатність і взаємний зв'язок у сукупності, з'ясувавши усі обставини справи, на які сторони посилалися як на підставу своїх вимог і заперечень, з урахуванням того, що відповідно до ст.1 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичної особи, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні позовних вимог у звязку з їх необґрунтованістю та недоведеністю.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 10, 11, 60, 209, 212-215 ЦПК України, суд, -

в и р і ш и в :

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_3 відмовити.

Рішення може бути оскаржене до Апеляційного суду Київської області через Броварський міськрайонний суд шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня проголошення рішення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя Н.М. Петришин