Єдиний унікальний номер № 741/385/16
Номер провадження 2/741/242/16
РІШЕННЯ

іменем України

(заочне)

22 серпня 2016 року м. Носівка

Носівський районний суд Чернігівської області у складі:

головуючого районного судді Дикого В.М.

з участю секретаря Герасимчук Н.Ю.

розглянувши в відкритому судовому засіданні в приміщенні Носівського районного суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ТОВ Лізингової компанії «Ваш авто» про визнання договору фінансового лізингу недійсним та стягнення коштів,

УСТАНОВИВ:

До Носівського районного суду звернувся житель с.Ясна Зірка Носівського району ОСОБА_1 з позовом до товариства з обмеженою відповідальністю «Лізингова компанія «Ваш авто» про визнання договору фінансового лізингу недійсним та стягнення сплачених коштів.

В позовній заяві вказано, що 9 грудня 2015 року між ТОВ «Лізингова компанія «Ваш авто» та ОСОБА_1 було укладено договір фінансового лізингу. Згідно договору відповідач взяв на себе зобов»язання придбати трактор Донгфенг 404 каб 2013 року випуску та передати його позивачеві на умовах, передбачених договором.

Відповідно до п.1.7 ст.1 договору предмет лізингу передається в користування позивачу протягом строку, який становить не більше 120 робочих днів з моменту сплати позивачем на рахунок відповідача: адміністративного платежу у розмірі 10% вартості предмета лізингу, авансового платежу у розмірі 50% вартості предмета лізингу, комісії за передачу предмета лізингу у розмірі 3% вартості предмета лізингу.

На виконання договору позивачем 09.12.2015 року на рахунок відповідача було сплачено адміністративний платіж 31410 гривень.

Перед підписання основного договору фінансового лізингу №002423 від 09.12.2015 року позивачем було підписано попередній договір, в якому позивач чітко просив надати міні-трактор Донгфенг 2013 року випуску вартістю 157 тисяч гривень. Проте, потім договір був забраний на перевірку, а на підписання позивачеві був поданий договір фінансового лізингу з новою ціною 314090 гривень. При підписанні договору позивач був позбавлений можливості перевірити ціну, оскільки працівником ТОВ затулялася ціна міні-трактора і лише по дорозі додому позивач помітив, що ціна предмета лізингу завищена, а його було введено в оману.

В телефонному режимі позивача було повідомлено про те. що трактор не пройшов перепідготовку і не може бути проданий позивачу, а тому позивач направив заяву про повернення сплачених коштів. Однак відповідач відмовився прийняти таку заяву, а переконав подати нібито правильну заяву про розірвання договору та повернення сплачених коштів. Дружина позивача направила відповідачу заяву про розірвання договору та повернення сплачених коштів.

Згідно умов договору в разі неможливості придбання предмета лізингу відповідачем, позивачем особисто повинна бути подана заява про заміну предмета лізингу або розірвання договору. Оскільки лізингоодержувачем виступає саме ОСОБА_1., то він і повинен писати заяву про розірвання договору.

Позивач в заяві вказує, що поскільки заява про розірвання договору була написана його дружиною, яка немає відношення до договору, то у відповідача не було підстав для розірвання договору.

В судовому засіданні позивач підтримував свій позов, не заперечував проти заочного розгляду справи, просив визнати договір фінансового лізингу №002423 укладений 09.12.2015 року між ТОВ «Лізингова компанія «Ваш авто» та ОСОБА_1. недійсним та стягнути з відповідача на його користь 31410 гривень та понесені судові витрати.

Відповідач в судове засіданні не з»явився, хоча про день і час слухання справи повідомлений належним чином, про що є дві розписки. Крім цього, відповідач надіслав письмове заперечення проти заявленого позову.

Допитана як свідок ОСОБА_2. дала показання, що в кінці листопада 2015 року вона побачила в інтернеті оголошення про те, що ТОВ «Лізингова компанія «Ваш авто» надає в лізинг мінітрактор. 9 грудня 2015 року вона з чоловіком поїхали в Чернігів де за адресою проспект Миру 16 знаходиться представництво лізингової компанії «Ваш авто». Перед підписанням основного договору фінансового лізингу було підписано попередній договір і обумовлено, що вартість мінітрактора Донгфенг становить 157 тисяч гривень. Потім договір був забраний буцім-то на перевірку і поданий чоловіку знову на підпис. При підписанні договору працівницею лізингової компанії затулялася ціна позову і тільки по дорозі додому вони помітили, що ціна мінітрактора 314090 гривень. На другий день чоловік подав заяву про повернення сплаченого авансового платежу, але працівник лізингової компанії переконав її подати заяву про розірвання договору, що вона і зробила, подавши заяву від імені чоловіка.

Вислухавши позивача, свідка, вивчивши матеріали справи суд приходить до наступного: 9 грудня 2015 року між ТОВ «Лізингова компанія «Ваш авто» та позивачем по справі було укладено договір фінансового лізингу, згідно якого відповідач взяв на себе зобов»язання придбати предмет лізингу, а саме міні трактор Донгфенг 404 каб 2013 року випуску у власність та передати його позивачу на умовах, передбачених договором.

Відповідно до п.1.7 ст.1 договору предмет лізингу передається в користування позивачу протягом строку, який становить не більше 120 робочих днів з моменту сплати позивачем на рахунок відповідача адміністративного платежу у розмірі 10% вартості предмета лізингу. На виконання договору позивачем 09.12.2015 року на рахунок відповідача було сплачено адміністративний платіж у розмірі 31410 гривень, що підтверджується квитанцією.

Перед підписанням основного договору фінансового лізингу позивачем було підписано попередній договір про надання трактора вартістю 157 тисяч гривень, однак в подальшому позивач був введений в оману і підписав договір фінансового лізингу з ціною трактора 314090 гривень. В подальшому дружина позивача, не будучи стороною договору, подала заяву про розірвання договору фінансового лізингу.

Відповідно до ст.1 п.22 закону України «Про захист прав споживачів» споживач - фізична особа, яка придбаває, замовляє, використовує або має намір придбати чи замовити продукцію для особистих потреб, безпосередньо не пов»язаних з підприємницькою діяльністю або виконанням обов»язків найманого працівника.

Відповідно до положень ч.1, п.5 ч.2, ч.6 ст.19 закону України «Про захист прав споживачів» нечесна підприємницька практика забороняється. Нечесна підприємницька практика включає будь-яку діяльність (дії або бездіяльність), що вводить споживача в оману або є агресивною. Такою, що вводить споживача в оману є підприємницька практика, якщо підприємницька практика спонукає або може спонукати споживача дати згоду на здійснення правочину, на який в іншому випадку він не погодився б. Правочини, здійснені з використанням нечесної підприємницької практики, є недійсними.

Відповідно до ст.203 ЦК України встановлено загальні вимоги, додержання яких є необхідними для чинності правочину. Так, зокрема, зміст правочину не може суперечити цивільному кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства, волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі, правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що зумовлені ним.

У відповідності до ст.215 ЦК України, підставою недійсності правочину (договору) є недодержання в момент вчинення правочину сторонами або однією із сторін вимог ст.203 ЦК України, зокрема вимоги про те, що волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі.

Положенням ст.230 ЦК України передбачено, якщо одна із сторін правочину навмисно ввела другу сторону в оману щодо обставин, які мають істотне значення, такий право чин визнається судом недійсним. Обман має місце, якщо сторона заперечує наявність обставин, які можуть перешкодити вчиненню правочину, або якщо сторона замовчує їх існування.

Таким чином суд приходить до висновку, що при укладенні договору позивача було введено в оману щодо обставин, які мають істотне значення, а тому договір фінансового лізингу необхідно визнати недійсним. Виходячи із змісту ст.216 ЦК України недійсний првочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов»язані з його недійсністю, а кожна із сторін такого правочину зобов»язана повернути другій стороні у натурі все, що вона одержала на виконання цього правочину, а тому суд приходить до висновку про необхідність задоволення позову в частині стягнення з відповідача на користь позивача 31410 гривень, сплачених за спірним договором.

Крім цього, відповідно до ст.88 ЦПК України суд стягує з відповідача на користь позивача, понесені ним та документально підтверджені судові витрати у вигляді судового збору 1102 гривні 40коп.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст.212-215 ЦПК України,

РІШИВ:

Визнати договір фінансового лізингу №002423 укладений 09.12.2015 року між ТОВ «Лізингова компанія «Ваш авто» та ОСОБА_1 недійним.

Стягнути з ТОВ «Лізингова компанія «Ваш авто» на користь ОСОБА_1 31410 гривень на відшкодування сплачених коштів та стягнути 1102 гривні 40 коп. на відшкодування сплаченого судового збору.

На рішення суду може бути подана апеляційна скарга протягом десяти днів з дня його проголошення. Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Суддя В.М. Дикий