Справа № 156/856/15-ц Головуючий у 1 інстанції: Нєвєров І.М.
Провадження № 22-ц/773/95/16 Категорія: 2 Доповідач: Подолюк В. А.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 січня 2016 року місто Луцьк

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ апеляційного суду Волинської області в складі:

головуючого - судді Подолюка В.А.,

суддів - Шевчук Л.Я., Данилюк В.А.,

секретар - Вергун Т.С.,

з участю позивача ОСОБА_1,

представника позивача - ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Іваничівського районного споживчого товариства про визнання права власності на нерухоме майно, придбане на аукціоні, за апеляційною скаргою позивача ОСОБА_1 на рішення Іваничівського районного суду Волинської області від 16 листопада 2015 року,

В С Т А Н О В И Л А:

У серпні 2015 року позивач ОСОБА_1 звернулася з позовом до Іваничівського районного споживчого товариства про визнання права власності на нерухоме майно, придбане на аукціоні посилаючись на те, що придбала на підставі договору купівлі-продажу, як фізична особа, 26.05.2005 року приміщення магазину «Товари повсякденного попиту» в с.Млинище Іваничівського району площею 161,3 кв.м., однак оформити право власності не має можливості в позасудовому порядку оскільки сам правочин не був нотаріально посвідчений а у продавця відсутні правовстановлюючі документи на це майно.

Рішенням Іваничівського районного суду Волинської області від 16 листопада 2015 року в задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись з постановленим рішення суду ОСОБА_1, подала апеляційну скаргу в якій, посилаючись на незаконність судового рішення із-за порушення норм матеріального та процесуального права зазначає, що висновки суду першої інстанції не відповідають встановленим обставинам справи та судовій практиці з вирішення аналогічних спорів. Позивач позбавлена можливості вирішити даний спір в позасудовому порядку тому просить скасувати оскаржуване нею судове рішення та ухвалити нове, яким задовольнити позов повністю.

Заслухавши пояснення позивача ОСОБА_1 та її представника ОСОБА_3, які підтримали доводи апеляційної скарги в повному обсязі з підстав, наведених в ній, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення, виходячи з наступних підстав.

Відповідно до вимог ст. ст. 213, 214 ЦПК України рішення повинно бути законним і обґрунтованим. Під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Судом встановлено, що 26 травня 2005 року Волинською обласною спілкою споживчих товариств проведено аукціон з продажу приміщення магазину, розташованого в с. Млинище Іваничівського району Волинської області із стартовою вартістю 950 грн., про що складено відповідний протокол № 2, яким затверджено результат аукціону про продаж вказаного магазину за 12540 грн. та переможцем визнано ОСОБА_1 Покупця зобов»язано було сплатити Іваничівському РСТ 11 590 грн. з урахуванням сплаченого завдатку у сумі 950 грн. у визначений строк ( а.с. 9).

27.05.2005 року між Іваничівським РСТ (продавець) та ОСОБА_1 (покупець) був укладений договір купівлі-продажу аукціонних основних фондів підприємств і організації споживчої кооперації України (а.с.13), згідно якого продавець зобов'язується передати у власність покупцю приміщення магазину, що розташоване за адресою: в с. Млинище Іваничівського району Волинської області, а покупець - сплатити ціну продажу майна та прийняти його.

Згідно квитанції № 05 від 26 травня 2005 року позивачем ОСОБА_1 було сплачено 950 грн. завдатку для участі в аукціоні, однак інших документів, які б стверджували сплату покупцем вартості придбаного майна немає ( а.с. 11).

З копії акту приймання - передачі основних засобів, придбаних на аукціоні від 27.05.2005 року Іваничівське РСТ передало, а ОСОБА_1 прийняла магазин, що розташований за адресою: в с. Млинище Іваничівського району Волинської області ( а.с. 15).

В жовтні 2011 року позивач ОСОБА_1 звернулася до КП «Волинське обласне бюро технічної інвентаризації» із заявою про державну реєстрацію прав власності на об'єкт нерухомого майна, що знаходиться за адресою: с. Млинище Іваничівського району Волинської області, однак 06 жовтня 2011 року в реєстрації права власності на вищевказане майно їй відмовлено, оскільки подані позивачем ОСОБА_1 документи не відповідають вимогам «Тимчасового положення про порядок державної реєстрації прав власності на нерухоме майно» та іншим нормативно-правовим актам, а також не проведено технічну інвентаризацію об'єкта нерухомого майна та договір купівлі-продажу, однією із сторін якого є фізична особа, нотаріально не був посвідчений (а.с.17).

Крім цього, 02.10.2012 року позивач ОСОБА_1 звернулась з заявою про нотаріальне посвідчення договору купівлі-продажу магазину, що знаходиться в с. Млинище Іваничівського району Волинської області, однак постановою державного нотаріуса Іваничівської державної нотаріальної контори від 08.10.2012 року позивачу ОСОБА_1 в нотаріальному посвідченні договору від 27.05.2005 року купівлі-продажу приміщення магазину було відмовлено через ненадання всіх необхідних для вчинення нотаріальних дій документів та запропоновано звернутися з позовом про визнання права власності до суду (а.с.18).

Відмовляючи в задоволені позову, суд першої інстанції виходив з того, що позивачем ОСОБА_1 не надано правовстановлюючих документів на майно, щодо якого ставиться питання про визнання права власності, відсутнє документальне підтвердження про сплату грошових коштів за придбане майно, а також позивач не скористався своїм правом та наданими йому повноваженнями для нотаріального оформлення договору купівлі-продажу та його державної реєстрації.

Такі висновки суду першої інстанції є обґрунтованими та обгрунтованими, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. ст. 650, 656 Цивільного кодексу України ( далі- ЦК України) особливості укладання договорів на біржах, аукціонах, конкурсах тощо встановлюються відповідними актами цивільного законодавства. До договору купівлі - продажу на аукціонах (публічних торгах) застосовуються загальні положення про купівлю - продаж, якщо інше не встановлено законом про ці види договорів купівлі - продажу або не впливає з їхньої суті.

Відповідно до ст. 655 ЦК України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов'язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві) , а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Статтею 657 ЦК України визначено, що договір купівлі-продажу нерухомого майна укладається у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню та державній реєстрації.

З матеріалів справи вбачається, що даний спір виник між юридичною особою та фізичною особою, відомості про яку як підприємця не зазначалися у договорі купівлі-продажу аукціонних основних фондів підприємств і організацій споживчої кооперації України від 27 травня 2005 року ( далі - Договору), на підставі якого позивач просить визнати за нею право власності на нерухоме майно та сторонами не оспорюється вказаний правочин.

Відповідно до вимог п. 11.1. Договору позивач, як покупець - фізична особа повинна була нотаріально посвідчити вказаний договір ( а.с.13 ).

Отже, всупереч наведеним нормам матеріального права, вимог договору купівлі-продажу позивач ОСОБА_1 відповідно до ч.3 ст.10, ч.1 ст.60 ЦПК України не довела належними та допустимими доказами факт сплати нею коштів за придбане приміщення, наявність у відповідача правовстановлюючих документів на спірне нерухоме майно на момент укладення сторонами правочину, у встановленому порядку нотаріально не посвідчила договір, а тим самим не скористалась своїм правом та наданими повноваженнями, щодо оформлення права власності на нерухоме майно.

Таким чином, суд апеляційної інстанції відхиляє доводи апелянта та погоджується з висновками суду першої інстанції про те, що заявлені ОСОБА_1 позовні вимоги задоволенню не підлягають, а доводи апеляційної скарги, на думку колегії суддів, є власним тлумаченням встановлених обставин справи, вимог законодавства, були предметом дослідження суду першої інстанції і яким суд дав правильну юридичну оцінку.

Крім того, посилання позивача про внесення нею на рахунок відповідача 11590 грн., коштів за договором купівлі-продажу приміщення магазину, суд не може взяти до уваги як беззаперечний доказ, оскільки дана обставина також спростовується поясненнями представника відповідача у суді першої інстанції щодо відсутності документів в споживчого товариства про сплату ОСОБА_1 коштів за вказаним правочином.

Відповідно до ч.1 ст. 308 ЦПК України, апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

За таких обставин, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційну скаргу позивача слід відхилити, а рішення суду першої інстанції залишити без змін, як таке, що ухвалене з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Керуючись ст. ст. 307, 308, 313 - 315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу позивача ОСОБА_1 відхилити.

Рішення Іваничівського районного суду Волинської області від 16 листопада 2015 року в даній справі залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий:

Судді: