Справа № 739/1071/16-ц Провадження № 22-ц/795/1911/2016 Головуючий у I інстанції Іващенко А. І. Доповідач - Мамонова О. Є.
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03 жовтня 2016 року м. Чернігів

АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРНІГІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ у складі:

головуючогосудді: ОСОБА_1,

суддів: Острянського В.І., Шитченко Н.В.

із секретарем: Зіньковець О.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Чернігові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на ухвалу судді Новгород-Сіверського районного суду Чернігівської області від 30 серпня 2016 року про визнання неподаною та повернення позовної заяви ОСОБА_2 до Новогород-Сіверської міської ради про визнання права власності за набувальною давністю,-

У С Т А Н О В И В:

Ухвалою судді Новгород-Сіверського районного суду Чернігівської області від 30 серпня 2016 року позовну заяву ОСОБА_2 до Новогород-Сіверської міської ради про визнання права власності за набувальною давністю, визнано неподаною та повернуто позивачці разом з доданими до неї документами.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 просить скасувати вказану ухвалу судді, справу направити до Новгород-Сіверського районного суду Чернігівської області для вирішення питання про відкриття провадження у справі.

Заявниця вважає ухвалу судді незаконною та такою, що не відповідає вимогам ст.121 ЦПК України.

Доводи апеляційної скарги зводяться до того, що подана ОСОБА_2 позовна заява була повернута останній за надуманих підстав, оскільки вона відповідає вимогам ст.ст. 119,120 ЦПК України, належним чином оформлена та оплачена судовим збором.

ОСОБА_2 вказує на те, що при вирішенні спору про визнання права власності за набувальною давністю доводиться давність володіння чужим майном, а також володіння ним відкрито, безперервно, тому не мають значення для розгляду справи причини, з яких вона пропустила строк на прийняття спадщини.

Зазначає, що суд не мав права вимагати від неї довідки-характеристики або будь-які інші документи на стадії подання позову, оскільки згідно до п.7 ч.2 ст.119 ЦПК України тільки позивач вправі визначати додатки до позовної заяви.

За доводами заявниці, невірно сплачений позивачем судовий збір, якщо так вважає суд, є підставою для застосування районним судом ч.2 ст.80 ЦПК України, а не для повернення позовної заяви.

ОСОБА_2 наголошує на тому, що не заявляла вимог про забезпечення доказів, а просила витребувати у нотаріуса копії спадкової справи з метою встановлення необхідних для вирішення справи обставин. Вказане клопотання відповідно до п.5 ч.6 ст.130 ЦК України може бути предметом розгляду в попередньому судовому засіданні, але аж ніяк не може бути перешкодою для відкриття провадження у справі.

Вислухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, а ухвала судді суду першої інстанції скасуванню.

Постановляючи ухвалу про визнання неподаною та повернення ОСОБА_2 позовної заяви, суддя районного суду, посилаючись на вимоги ст.ст. 119-121 ЦПК України, виходив з того, що позивачкою не були у встановлений судом строк усунуті недоліки позовної заяви, визначені в ухвалі судді районного суду від 29 червня 2016 року.

Проте з таким висновком судді районного суду не може погодитись суд апеляційної інстанції через порушення останнім норм процесуального права.

З матеріалів справи вбачається, що у червні 2016 року ОСОБА_2 звернулася до суду з позовом до Новогород-Сіверської міської ради про визнання права власності за набувальною давністю, в якому просила визнати за нею право власності на 1/2 частину квартири АДРЕСА_1; витребувати у державній нотаріальній конторі відомості про осіб, які прийняли спадщину після смерті ОСОБА_3, яка померла 09.05.2005 та про осіб, які прийняли спадщину після смерті ОСОБА_4, яка померла 11 грудня 2015 року (а.с.2-3).

При зверненні до суду з даним позовом ОСОБА_2 сплатила 551 грн. 20 коп., визначивши ціну позову 9413 грн (а.с.1).

Ухвалою судді Новгород-Сіверського районного суду Чернігівської області від 29 червня 2016 року було залишено без руху позовну заяву ОСОБА_2 з наступних підстав:

- позивачці необхідно викласти обставини порушення, невизнання або оспорювання її права на спадкування, викласти обставини, які перешкоджають отримати свідоцтво про право на спадщину та вказати відповідальних за це осіб;

- позивачці, на виконання п.п.5,6 ч.2 ст.119 ЦПК України, зазначити причини, за яких вона не подала нотаріусу заяву на отримання правовстановлюючих документів на спадкове майно, вказати причини неможливості одержання правовстановлюючих документів на спадкове майно та надати докази, що підтверджують вказані обставини;

- позивачкою у позовній заяві зазначена ціну позову 9413 грн. (вартість 1/2 частини спірного майна) із посиланням на дані свідоцтва про право власності станом на 2002 рік, проте довідки- характеристики з визначенням вартості на момент предявлення позову не додано, судовий збір сплачено тільки у розмірі 551 грн. 20 коп.;

- у порушення ст. 134 ЦПК України позивачка просить витребувати докази в нотаріальній конторі за відсутності належним чином оформленого клопотання про забезпечення доказів та не зазначає будь-яких причин, через які у неї є складнощі у їх отриманні.

Ухвалою судді Новгород-Сіверського районного суду Чернігівської області від 30 серпня 2016 року позовну заяву ОСОБА_2 було визнано неподаною та повернуто позивачці разом з доданими до неї документами, оскільки останньою не були усунені недоліки, зазначені в ухвалі судді районного суду від 29 червня 2016 року (а.с.17).

Згідно ч. 1 ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цих Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Залишення позовної заяви без руху можливе лише із підстав, визначених ст.ст. 119, 120 ЦПК України.

Як розяснено у п. 7 Постанови Пленуму Верховного Суду України №2 від 12 червня 2009 року «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції», якщо заява не відповідає вимогам ст. ст. 119,120 ЦПК України або не сплачено судовий збір, суддя відповідно до вимог ст. 121 ЦПК України постановляє ухвалу, в якій повинні бути зазначені конкретні підстави залишення заяви без руху, в тому числі й розмір несплачених судових витрат. Подання доказів можливо на наступних стадіях цивільного процесу, тому суд не вправі через неподання доказів при пред'явленні позову залишати заяву без руху та повертати заявнику.

Посилання судді в ухвалі від 29 червня 2016 року про залишення позову ОСОБА_2 без руху на необхідність викладення обставин, які перешкоджають отримати свідоцтво про право на спадщину, зазначення відповідальних за це осіб, зазначення причин, за яких вона не подала нотаріусу заяву на отримання правовстановлюючих документів на спадкове майно, на необхідність вказати причини неможливості одержання правовстановлюючих документів на спадкове майно та надати докази, що підтверджують вказані обставини суд апеляційної інстанції вважає взагалі недоречними зважаючи на те, що предметом позову є визнання права власності на майно за набувальною давністю, а не визнання права власності на майно в порядку спадкування.

Крім того, якщо у судді виникли питання щодо уточнення позовних вимог, визначення фактів, які необхідно встановити для вирішення спору, надання доказів, то виходячи з положень ч.6 ст.130 ЦПК України суддя мав можливість зясувати вказане при підготовці справи до розгляду у попередньому судовому засіданні, оскільки саме у попередньому судовому засіданні суддя вживає дії, спрямовані безпосередньо на підготовку справи до судового розгляду.

Відповідно до ч. 2 ст. 80 ЦПК України якщо визначена позивачем ціна позову вочевидь не відповідає дійсній вартості спірного майна або на момент пред'явлення позову встановити точну його ціну неможливо, розмір судового збору попередньо визначає суд з наступним стягненням недоплаченого або з поверненням переплаченого судового збору відповідно до ціни позову, встановленої судом при вирішенні справи. Ті ж самі вимоги передбачені ч. 2 ст. 6 Закону України «Про судовий збір».

При зверненні до суду ОСОБА_2 було сплачено судовий збір у розмірі 551 грн. 20 коп. виходячи із вартості 1/2 частини спірної квартири, яка зазначена у свідоцтві про право власності станом на 2002 рік. Висловлюючи незгоду із сумою сплаченого позивачкою судового збору, суддя не врахував положення ч.2 ст. 80 ЦПК України та ч. 2 ст. 6 Закону України «Про судовий збір» та не визначив попередньо розмір несплачених судових витрат.

Помилковим є посилання судді і на те, що у порушення ст. 134 ЦПК України, позивач просить витребувати докази в нотаріальній конторі за відсутності належним чином оформленого клопотання про забезпечення доказів та не зазначає будь-яких причин, через які у неї є складнощі у їх отриманні, зважаючи на те, що відповідно до п.5 ч.6 ст.130 ЦПК України у попередньому судовому засіданні суд за клопотання осіб, які беруть учать у справі, вирішує питання про витребування доказів, а не під час вирішення питання про відкриття провадження.

Відповідно до п.3 ч.1 ст.312 ЦПК України апеляційний суд скасовує ухвалу і передає питання на новий розгляд до суду першої інстанції, якщо останній порушив порядок, встановлений для його вирішення.

Зважаючи на викладене, ухвала судді суду першої інстанції від 30 серпня 2016 року не може бути визнана законною і обґрунтованою, відповідно до п.3 ч.1 ст.312 ЦПК України, підлягає скасуванню з передачею даного питання на новий розгляд до суду першої інстанції, оскільки останній порушив порядок, встановлений для його вирішення.

Керуючись ст.ст. 303, 307, п. 3 ч. 1 ст. 312, 313-315, 317, 319, 324 ЦПК України, апеляційний суд,

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити частково.

Ухвалу судді Новгород-Сіверського районного суду Чернігівської області від 30 серпня 2016 року скасувати і передати питання на новий розгляд до суду першої інстанції.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржена у касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання чинності.

Головуючий:Судді: