Справа №461/201/16-ц>
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

15 вересня 2016 року

Галицький районний суд м. Львова

в складі :

головуючого - судді Радченка В.Є,

при секретарі - Домашовець М.Ф.

з участю:

представника позивача Шубака М.І.

представника відповідача та третьої

особи, яка не заявляє самостійних вимог

щодо предмета спору Биць І.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Львові цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» до ОСОБА_3, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору Товариство з обмеженою відповідальністю науково-виробнича фірма «ДОКА», про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом визнання права власності -

ВСТАНОВИВ:

12.01.2016 року Публічне акціонерне товариство «Дельта Банк» звернулось в суд з позовом до ОСОБА_3 про звернення стягнення на предмет іпотеки. Позов обґрунтований тим, що 16.10.2013 року між ПАТ «Дельта Банк» та ТОВ Науково-виробнича фірма «ДОКА» було укладено договір кредиту № КЮ-ВКЛ-2001657, відповідно до умов якого банк надав товариству кредиту у розмірі 524000,00 грн. з обов'язком оплати за користування кредитом 27,99 % річних з кінцевим терміном повернення 15.10.2016 року.

На забезпечення виконання зобов'язання за вказаним договором 16.10.2013 року укладено іпотечний договір за умовами якого в забезпечення виконання зобов'язання ТОВ НВФ «ДОКА» в іпотеку передано квартиру АДРЕСА_1, що належить ОСОБА_3

Позивач зазначає, що ТОВ НВФ «ДОКА» належним чином не виконує свої зобов'язання за кредитним договором. Заборгованість станом на 15.12.2015 року у загальному розмірі 467227,05 грн. Просить суд в рахунок часткового погашення заборгованості за кредитним договором звернути стягнення на квартиру АДРЕСА_1, що належить ОСОБА_3; визнати за ПАТ «Дельта Банк» право власності на вказану квартиру.

Представник позивача в судовому засіданні свої позовні вимоги підтримав у повному обсязі, позов просив задовольнити.

Представник відповідача проти позову заперечив. Зазначив, що рішенням Господарського суду Львівської області від 19.10.2015 року з ТОВ НВФ «ДОКА» достроково стягнуто суму заборгованості за кредитом. Таким чином, банк відмовився від подальшого виконання кредитного договору і дані правовідносини є припиненими. Крім того, реальна вартість предмета іпотеки значно перевищує безпідставно завищену банком суму заборгованості та ці суми є неспівмірними.

Третя особа ТОВ НВФ «ДОКА» свого представника до суду не направило, хоча було повідомлене належним чином про дату, час та місце розгляду справи.

Відповідно до ст.509 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Згідно зі ст. ст. 526, 530, 611, 612 ЦК України зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог закону, інших актів цивільного законодавства, а при відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). У разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором.

Згідно зі ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти

Відповідно до ст. 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Згідно зі ст. 629 ЦК України, договір є обов'язковим до виконання сторонами.

Відповідно до ч.1 ст.625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання.

Судом встановлено, що 16.10.2013 року між ПАТ «Дельта Банк» та ТОВ Науково-виробнича фірма «ДОКА» було укладено договір кредиту № КЮ-ВКЛ-2001657, відповідно до умов якого банк надав товариству кредиту у розмірі 524000,00 грн. з обов'язком оплати за користування кредитом 27,99 % річних з кінцевим терміном повернення 15.10.2016 року.

Рішенням Господарського суду Львівської області від 19.10.2015 року (набрало законної сили 26.01.2016 року) з ТОВ НВФ «ДОКА» на користь ПАТ «Дельта Банк»206000,00 грн. заборгованості за кредитом, 46435,88 грн. заборгованості по сплаті відсотків, 14,61 грн. пені, 0,73 грн. - 3 % річних, 7312,12 пені за несвоєчасну сплату відсотків, 437,26 - 3 % річних за несвоєчасну сплату відсотків, 73360,00 грн. штрафу. Відповідно до тексту рішення суду стягнення за кредитним договором здійснюється у достроковому порядку у зв'язку з неналежним виконання позичальником умов договору.

Відповідно до ст. ст. 1, 5, 11 Закону України «Про іпотеку» іпотекою визнається вид забезпечення виконання зобов'язання нерухомим майном, що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов'язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника у порядку, встановленому цим Законом. Іпотека має похідний характер від основного зобов'язання і є дійсною до припинення основного зобов'язання або до закінчення строку дії іпотечного договору. Майновий поручитель несе відповідальність перед іпотекодержателем за невиконання боржником основного зобов'язання виключно в межах вартості предмета іпотеки.

За загальним правилом ч. 1 ст. 590 ЦК України, звернення стягнення на предмет застави здійснюється за рішенням суду, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ст. 33 Закону України «Про іпотеку» у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов'язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов'язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки.

З матеріалів справи вбачається, що на забезпечення виконання зобов'язання за вказаним договором 16.10.2013 року укладено іпотечний договір за умовами якого в забезпечення виконання зобов'язання ТОВ НВФ «ДОКА» в іпотеку передано квартиру АДРЕСА_1, що належить ОСОБА_3

22.08.2015 року ПАТ «Дельта Банк» направив ОСОБА_3 претензію з вимогою погасити заборгованість ТОВ НВФ «ДОКА» перед банком. У разі непогашення боргу, банком буде розпочата процедура звернення стягнення на предмет іпотеки.

Право іпотекодержателя на звернення стягнення на предмет іпотеки виникає, зокрема, у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов'язання. У разі порушення позичальником обов'язків, встановлених кредитним договором, іпотекодержатель має право вимагати дострокового виконання основного зобов'язання, а в разі його невиконання звернути стягнення на предмет іпотеки.

Відповідно до ч. 3 ст. 33 Закону України «Про іпотеку» звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса або згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя.

Право іпотекодержателя на набуття права власності на предмет іпотеки передбачене в Законі (ст. 36, ч. 1 ст. 37 Закону України «Про іпотеку»).

Згідно з наданим позивачем розрахунком суми боргу за кредитним договором станом на 07.09.2016 року, заборгованість ТОВ НВФ «ДОКА» складає:

- 0,00 грн. - заборгованість за кредитом;

- 22728,91 грн. - пеня за несвоєчасне повернення кредиту;

- 61921,49 грн. - заборгованість за простроченими відсотками;

- 8846,59 грн. - пеня за несвоєчасне повернення процентів;

- 1599,60 грн. - підвищена ставка пені;

- 68120,00 грн. - штраф;

- 1651,60 грн. - 3 % річних від суми неповерненого кредиту;

- 671,67 грн. - 3 % річних від суми неповернених відсотків;

- 121,85 грн. - підвищена ставка відсотків, всього - 165661,71 грн.

В цей же час, згідно зі звітом про оцінку майна станом на 04.05.2016 року, вартість трикімнатної квартири АДРЕСА_1 становить 2733000,00 грн.

Вирішуючи позовну вимогу ПАТ «Дельта Банк» до ОСОБА_3 про звернення стягнення на предмет іпотеки, суд виходить з того, що згідно з п. 2.3.2 іпотечного договору предмет іпотеки оцінюється сторонами в сумі 1049761,00 грн., і з врахуванням того, що розмір заборгованості ТОВ НВФ «ДОКА» перед банком, встановленої судом, становить 165661,71 грн., вважав, що розмір простроченої заборгованості не відповідає вартості предмету іпотеки, є незначним в порівнянні з вартістю предмета іпотеки, звернення стягнення на предмет іпотеку в даному випадку порушує принцип справедливості, і за таких обставин вважав за необхідне відмовити в задоволенні вимоги щодо звернення стягнення на предмет іпотеки.

Згідно з правовим висновком, викладеним у постанові Верховного Суду України від 04.11.2015 року у справі за №6-340цс15, який є обов'язковим на підставі положень ст. 306-7 ЦПК України, частиною 3 статті 39 Закону країни «Про іпотеку» передбачено, що суд вправі відмовити у задоволенні позову іпотекодержателя про дострокове звернення стягнення на предмет іпотеки, якщо допущене боржником або іпотекодавцем, якщо він є відмінним від боржника, порушення основного зобов'язання чи іпотечного договору не завдає збитків іпотеко держателю і не змінює обсяг його прав. Законодавством не передбачено такої підстави для відмови у задоволенні позову про звернення стягнення на предмет іпотеки як не співмірність заборгованості за основним зобов'язанням з вартістю майна, переданого в іпотеку в рахунок забезпечення належного його виконання. Зазначене може бути враховано лише у разі, якщо порушенням основного зобов'язання іпотекодержателю не завдано збитків.

Суд враховує, що неспівмірність заборгованості з вартістю майна не може бути самостійною підставою для відмови в задоволенні позову ПАТ «Дельта Банк» до ОСОБА_3 про звернення стягнення на предмет іпотеки, яким є квартира. Однак суд зважає на те, що позивач, всупереч вимогам ст.ст. 10, 60 ЦПК України, не надав доказів на підтвердження завдання ПАТ «Дельта Банк» збитків, зміни обсягу його прав, внаслідок порушення ТОВ НВФ «ДОКА» основного зобов'язання, невиконання його умов, що призвели до виникнення заборгованості по сплаті відсотків. Бере до уваги, що ТОВ НВФ «ДОКА» виконувалися умови кредитного договору щодо повернення тіла кредиту, що підтверджується розрахунком позивача про відсутність у ТОВ НВФ «ДОКА» заборгованості по сплаті тіла кредиту.

Відтак, суд вважає, що підстави для задоволення позову про звернення стягнення на предмет іпотеки.

У зв'язку з відмовою у задоволенні позову розподіл витрат в порядку, передбаченому ст. 88 ЦПК України, судом не здійснюється.

Керуючись ст.ст. 209, 212, 213, 214, 215 ЦПК України, суд -

ВИРІШИВ:

Відмовити в задоволенні позовних вимог Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» до ОСОБА_3, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору Товариство з обмеженою відповідальністю науково-виробнича фірма «ДОКА», про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом визнання права власності.

Рішення може бути повністю або частково оскаржено сторонами, іншими особами, які беруть участь у справі, а також особами, які не брали участь у справі, якщо суд вирішив питання про їх права та обов'язки до Апеляційного суду Львівської області через Галицький районний суд протягом десяти днів з дня проголошення рішення.

Суддя В.Є. Радченко