Справа № 297/1869/16-ц
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 вересня 2016 року м. Берегово

Берегівський районний суд Закарпатської області в складі:

головуючого Ільтьо І. І.,

при секретарі Куні О. І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Берегово цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до виконавчого комітету Гутівської сільської ради про визнання права власності на житловий будинок,

встановив:

Позивач ОСОБА_1 звернувся в Берегівський районний суд з позовом до виконавчого комітету Гутівської сільської ради про визнання права власності на житловий будинок, вказавши, що він є єдиним спадкоємцем за законом на житловий будинок №21 по вул. Шевченка в с. Гут, Берегівського району, після померлої 26.11.2008 року бабки ОСОБА_2.

Рішення суду необхідно позивачу для реєстрації права власності на вказаний житловий будинок, оскільки йому було відмовлено в цьому з тих підстав, що дане будинковолодіння належним чином не зареєстровано.

Позивач ОСОБА_1 в судове засідання не зявився, однак подав заяву в якій просить розглянути справу без його участі. Позовні вимоги підтримує та просить задовольнити в повному обсязі.

Представник відповідача виконавчого комітету Гутівської сільської ради в судове засідання не зявився, однак подав заяву в якій просить розглянути справу без їх участі та не заперечує проти позовних вимог ОСОБА_1.

Перевіривши матеріали справи, з'ясувавши повно і всебічно обставини, на які позивач посилався, як на підставу своїх вимог, оцінивши докази на ствердження цих обставин в їх сукупності, суд вважає позов задовольнити, виходячи з наступного.

Статтею 392 ЦК України встановлено, що власник майна може предявити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою.

Частиною 1 ст.61 ЦПК України встановлено, що обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню.

У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову (ч.4 ст.174 ЦПК України).

Відповідно Закону, за відсутності будь-якого застереження, факт, визнаний сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, вважається встановленим. Тобто, визнання позову відповідачем, згідно ст.61 ЦПК України, є обов'язковим для суду, оскільки обставини, визнані сторонами не підлягають доказуванню.

В судовому засіданні встановлено, що визнання відповідачем позову не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб.

За таких обставин, суд приймає визнання позову відповідачем у справі і з цих підстав задовольняє позов ОСОБА_1.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 328, 392, 1261, 1268 ЦК України, ст.ст. 3, 6, 8, 10, 11, 57-60, 61, 64, 174 , 197 ч.2, 208, 209, 212-215, 218, 223 ЦПК України, суд ,-

вирішив:

Позов задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, право власності в цілому на одноквартирний садибний (індивідуальний) житловий будинок з надвірними будівлями та спорудами під №21 по вул. Шевченка в с. Гут, Берегівського району, Закарпатської області, загальною площею приміщень 47,0 кв.м., з яких житлова площа 32,0 кв.м. та 15,0 кв.м. допоміжна.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя ОСОБА_3.