№621/1553/16-ц
03 жовтня 2016 року м. Зміїв
Зміївський районний суд Харківської області
в складі: головуючого судді Вельможної І.В.,
за участю секретаря судового засідання Акулової А.М.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Змієві Харківської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням,
04 серпня 2016 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовною заявою до ОСОБА_2, в якій просить визнати відповідача таким, що втратив право користування жилим приміщенням, а саме, будинком № 2 по провулку 2-й Дружби в с. Таранівка Зміївського району Харківської області.
На обґрунтування позову зазначив, що на праві власності йому належить вищезазначений будинок, у якому значиться зареєстрованим його син, відповідач у справі, однак, понад дев'ять років останній у будинку не проживає, участі в його утриманні та сплаті комунальних послуг не приймає. Факт реєстрації відповідача у квартирі змушує позивача нести додаткові витрати по сплаті комунальних послуг, що ставить останнього у скрутне матеріальне становище. Просив позовні вимоги задовольнити.
Позивач в судове засідання не з'явився, надав заяву про те, що позовні вимоги підтримує повному обсязі, з підстав, зазначених вище. Просить справу розглянути за його відсутності, без фіксування судового процесу технічними засобами звукозапису. Проти ухвалення заочного рішення не заперечує.
Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання повторно не зявився, про час та місце розгляду справи був повідомлений відповідно до положення ч. 5 ст. 74 ЦПК України.
Судове засідання проведено у відповідності до вимог ч. 2 ст. 197 ЦПК України без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, так як в судове засідання не прибули всі особи, які беруть участь у справі.
Розгляд справи проведено у відповідності до вимог ст. 224 ЦПК України за неявки відповідача ОСОБА_2, який належним чином був повідомлений про час та місце судового розгляду, що підтверджується поштовими повідомленнями, які повернулися на адресу суду.
Суд, дослідивши наявні у справі докази, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню, входячи з наступного.
За положеннями ч. 1 ст. 317, ч. 1 ст. 319 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном і він реалізує їх на власний розсуд.
Згідно із ч. 1 ст. 316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.
Частиною першою ст. 321 ЦК України встановлено, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.
Стаття 379 ЦК України вказує, що житлом фізичної особи є житловий будинок, квартира, інше приміщення, призначені та придатні для постійного проживання в них.
Судом встановлено, що на підставі свідоцтва про право власності на нерухоме майно, виданого 26 грудня 2012 року виконкомом Таранівської сільської ради, житловий будинок № 2, розташований по провулку 2-й Дружби в с. Таранівка Зміївського району Харківської області належить на праві приватної власності ОСОБА_1М.( а.с. 3)
Вказаний будинок в комунальному підприємстві «Зміївське бюро технічної інвентаризації» зареєстрований на ім'я ОСОБА_1, номер запису 742 в книзі 4. (а.с. 4)
Згідно копії довідки № 1160 від 01.08.2016 року, виданої виконавчим комітетом Таранівської сільської ради Зміївського району Харківської області, ОСОБА_1 дійсно проживає та зареєстрований за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_1, 2-й провулок Дружби, та має склад сім'ї: дружина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, син ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3, донька ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_4, зять ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_5, онук ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_6, онук ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_7, онука ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_8. (а.с. 5)
Відповідно до акту обстеження, складеного 01 серпня 2016 року депутатом Таранівської сільської ради Зміївського району Харківської області ОСОБА_9 у присутності свідків ОСОБА_10, ОСОБА_11, встановлено, що за адресою: с. Таранівка Зміївського району Харківської області, провулок 2-й Дружби, буд. № 2, ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_9, не проживає понад дев'ять років (а.с. 6)
Виходячи з положень ст. ст. 16, 391, 386 ЦК України власник має право звернутися до суду з вимогою про захист порушеного права будь-яким способом, що є адекватним змісту порушеного права, який ураховує характер порушення та дає можливість захистити порушене право.
Права власника житлового будинку, квартири визначені ст. 383 ЦК України та ст. 150 ЖК України, які передбачають право власника використовувати житло для власного проживання, проживання членів сім'ї, інших осіб і розпоряджатися своїм житлом на власний розсуд. Обмеження чи втручання в права власника можливе лише з підстав, передбачених законом.
Статтею 41 Конституції України та ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює права власника володіти, користуватися та розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд вчиняти щодо свого майна будь які правочини, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.
У відповідності до ч. 2 ст. 405 ЦК України, член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.
Враховуючи, що ОСОБА_2 не проживає за адресою реєстрації понад строки, визначені ст. 405 ЦК України, добровільно залишив будинок, фактично мешкає за іншою адресою, тобто обрав інше постійне місця проживання, не приймає участі в утриманні спірного житла та оплаті комунальних послуг за користування ним, суд дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог ОСОБА_1
Відповідно до частини п'ятої статті 124 і частини третьої статті 129 Конституції України судові рішення є обов'язковими до виконання на всій території України, а обов'язковість рішень суду визнається однією з основних засад судочинства.
Керуючись ст. 405 ЦК України, Постановою Пленуму Верховного Суду України № 2 від 12.04.1985 року із змінами, внесеними згідно з Постановами Пленуму Верховного Суду України № 2 від 10.03.1989 року, № 13 від 25.12.1992 року, № 15 від 25.05.1998 року «Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами Житлового кодексу України»ст. ст. 10, 11, 209, 212, 214-216, 224 -226 ЦПК України,
Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням - задовольнити у повному обсязі.
Визнати ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_9, таким, що втратив право користування житловим будинком № 2 по провулку 2-й Дружби в с. Таранівка Зміївського району Харківської області.
Рішення може бути оскаржене позивачем в апеляційному порядку до апеляційного суду Харківської області через Зміївський районний суд Харківської області шляхом подачі протягом десяти днів з дня проголошення рішення апеляційної скарги.

Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.

Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Головуючий: