АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХЕРСОНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Номер справи 658/4353/15-ц Головуючий в І інстанції Терещенко О.Є.
Номер провадження 22-ц/791/1157/16 Доповідач: Цуканова І.В.
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

«18» липня 2016 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду Херсонської області в складі:

головуючогоОСОБА_1
суддів:ОСОБА_2,
ОСОБА_3
секретарОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Херсоні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_5 та ОСОБА_6 в інтересах ОСОБА_5, на заочне рішення Каховського міськрайонного суду Херсонської області від «12» січня 2016 року у справі за позовом ОСОБА_7 до ОСОБА_5 про відшкодування шкоди,

В С Т А Н О В И Л А:

В листопаді 2015 року ОСОБА_7 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_5 про відшкодування збитків, заподіяних внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, посилаючись на те, що 11 червня 2015 року на автошляху Херсон Генічеськ мала місце дорожньо-транспортна пригода, в якій було пошкоджено належний позивачу автомобіль «Тойота», державний номерний знак НОМЕР_1.

Позивач зазначав, що ДТП сталася внаслідок того, що водій ОСОБА_5, керуючи автомобілем «Форд Мондео», державний номерний знак НОМЕР_2, не вибрав безпечної швидкості для руху, не врахував дорожньої обстановки та не витримав дистанцію, в результаті чого допустив зіткнення з автомобілем «Тойота», під керуванням його, ОСОБА_7. Вина ОСОБА_5 у скоєнні адміністративного порушення за ст. 124 КпАП України підтверджується постановою Каховського міськрайонного суду Херсонської області від 30 червня 2015 року.

Між ОСОБА_7 і ТОВ «Київський страховий дім» 22.09.2015 року було укладено договір добровільного страхування наземного транспорту №00750/1000248. Згідно страхового акту №50-313/1 від 05.08.2015р. вартість відновлювального ремонту становить 109991,79 гривень. Проте страховик відшкодував шкоду не в повному обсязі, а саме останнім було виплачено 69085,78 грн.

Посилаючись на те, що зіткнення транспортних засобів сталося з вини відповідача, позивач просив стягнути з останнього 40906,01 грн. відшкодування матеріальних збитків, 5000,00 грн. відшкодування моральної шкоди та судові витрати.

Заочним рішенням Каховського міськрайонного суду Херсонської області від 12.01.2016р. позов ОСОБА_7 задоволено. Стягнено з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_7 40906,01 грн. - на відшкодування майнової шкоди, 5000,00 грн. - на відшкодування моральної шкоди, судовий збір в сумі 551,20 грн., а всього 46457,21 грн.

Ухвалою цього ж суду від 24.02.2016р. заяву ОСОБА_5 про перегляд заочного рішення залишено без задоволення.

В апеляційній скарзі ОСОБА_6, який діє в інтересах ОСОБА_5, просить заочне рішення суду скасувати, ухвалити нове, яким відмовити у задоволенні позову, зазначаючи, що судом порушено норми матеріального і процесуального права, висновки суду не відповідають фактичним обставинам справи.

В судове засідання апеляційного суду позивач не зявився.

Заслухавши доповідача, представника ОСОБА_7 ОСОБА_8, а також ОСОБА_5 та його представника ОСОБА_9 (в режимі відеоконференції), перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги і вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_7 є власником автомобіля «Тойота», державний номер НОМЕР_1 /а.с. 9/.

Судом встановлено, що 11.06.2015 року на автошляху Херсон Генічеськ мала місце дорожньо-транспортна пригода, в якій було пошкоджено належний ОСОБА_7 автомобіль «Тойота». ОСОБА_5, керуючи автомобілем «Форд Мондео», державний номер НОМЕР_2, не вибрав безпечну швидкість для руху, не врахував дорожньої обстановки, не витримав дистанцію, в результаті чого допустив зіткнення з автомобілем «Тойота», під керуванням ОСОБА_7

30 червня 2015 року Каховським міськрайонний судом Херсонської області винесена постанова відносно ОСОБА_5, якого визнано винним у скоєнні адміністративного порушення за ст. 124 КпАП України.

Згідно ч.2 ст. 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій основі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим обєктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Відповідно ч.1 ст. 1188 ЦК України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою.

Як передбачено ч.1 ст. 1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Як зазначено у висновку експертного авто товарознавчого дослідження від 20.06.2015р., вартість відновлювального ремонту належного позивачу автомобіля становить 109991,92 грн.

За договором добровільного страхування наземного транспорту №007/50/1000248 від 22.09.2015р. страховик ТОВ «Київський страховий дім» 06.08.2015р. за заявою страхувальника ОСОБА_7 сплатив одержувачу страхового відшкодування ОСОБА_10 69085,78 грн. /а.с. 5, 6, 7/.

Задовольняючи позов, суд виходив з того, що відповідач як особа, винна в ДТП, має відшкодувати позивачу завдану матеріальну шкоду в розмірі, не покритому виплатою страхового відшкодування 40906,01 грн., та моральну шкоду в сумі 5000,00 грн. у вигляді психологічних страждань ОСОБА_7, який змушений витрачати додаткові зусилля та час для відновлення звичайного способу життя.

Проте, з таким висновком суду погодитися неможливо, оскільки він не відповідає обставинам справи, обставини, які суд вважав встановленими, не доведено, неповно встановлено обставини, які мають значення для справи, неправильно застосовано норми матеріального права.

Так з доданого до заяви про перегляд заочного рішення свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу вбачається, що автомобіль «Форд Мондео», яким керував відповідач, належить ТОВ «Перша лізингова компанія» /а.с. 59/. В трудовій книжці ОСОБА_5 зазначено, що він з 23.03.2009р. працює в ЗАТ «Чумак» /а.с. 61/.

З наданих відповідачем в ході апеляційного розгляду справи доказів, досліджених апеляційним судом в порядку ч.2 ст. 303 ЦПК України, вбачається, що під час скоєння ДТП ОСОБА_5 виконував трудові обовязки як працівник ПрАТ «Чумак».

Так 23.09.2010 року між лізингодавцем ТОВ «Перша лізингова компанія» та лізингоодержувачем ПАТ «Чумак» укладено договір лізингу щодо автомобіля «Форд Мондео» /а.с. 79/. Наказом ПАТ «Чумак» №117 від 07.04.2014р. вказаний транспортний засіб закріплено з 07.04.2014р. за директором департаменту з забезпечення поставок ОСОБА_5 /а.с. 177/.

Як зазначено в довідці ПрАТ «Чумак» №80 від 15.07.2016р. та в табелю обліку робочого часу, 11.06.2015р. відповідач перебував на робочому місці та відпрацював 8 робочих годин.

Згідно ч.1 ст. 1172 ЦК України юридична особа відшкодовує шкоду, завдану їхнім працівником під час виконання ним своїх трудових (службових) обовязків.

Як розяснив Пленум Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ в п.6 постанови №4 від 01.03.2013р. «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки», не вважається особою, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, і не несе відповідальності за шкоду перед потерпілим особа, яка керує транспортним засобом у звязку з виконанням своїх трудових (службових) обовязків на підставі трудового договору (контракту) із особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності. інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, якщо з нею укладено цивільно-правовий договір. Така особа, враховуючи характер відносин, які між ними склалися, може бути притягнута до відповідальності роботодавцем лише у регресному порядку відповідно до ст. 1191 ЦК України.

В п.8 постанови Пленуму Верховного Суду України №4 від 31.03.1995р. «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» зазначено, що за моральну (немайнову) шкоду, заподіяну працівником під час виконання трудових обовязків, відповідальність несе організація, з якою цей працівник перебуває у трудових відносинах, а останній відповідає перед нею в порядку регресу.

З огляду на вищенаведене, колегія суддів дійшла висновку, що ОСОБА_5 не є належним відповідачем у справі, тому позовні вимоги, заявлені до нього, задоволенню не підлягають.

Відповідно, рішення суду слід скасувати, ухвалити нове, яким в задоволенні позову ОСОБА_7 відмовити.

В ході апеляційного розгляду представник позивача не довела наявність підстав для покладення на відповідача обовязку відшкодувати завдану позивачеві шкоду.

Керуючись ст.ст. 303,316, п.2 ч.1 ст.307, п.п.1-4 ч.1 ст.309 ЦПК України, колегія суддів,

В И Р І Ш И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_5 та ОСОБА_6 в інтересах ОСОБА_5 задовольнити.

Заочне рішення Каховського міськрайонного суду Херсонської області від 12 січня 2016 року скасувати, ухвалити нове.

Відмовити ОСОБА_7 в задоволенні позову.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення, може бути оскаржено в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили.

Головуючий І.В.Цуканова

Судді: І.В.Вейтас

ОСОБА_3