ДАРНИЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М.КИЄВА
провадження НОМЕР_5/753/1813/16
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"22" березня 2016 р. Дарницький районний суд м. Києва в складі:

головуючого судді - Комаревцевої Л.В.

за участі секретаря - Драгой В.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 до ОСОБА_5, ТОВ «ЖЕК -2617», третя особа Дарницька районна в місті Києві державна адміністрація про визначення порядку користування квартирою, що є спільною частковою власністю, зобов'язання вчинити дії,

В С Т А Н О В И В:

В грудні 2015 року позивачі звернулися до суду з позовом до відповідача, в якому просили: встановити порядок користування квартирою АДРЕСА_1 наступним чином: у спільне користування позивачів: ОСОБА_2, неповнолітньої ОСОБА_6 в інтересах якої діє ОСОБА_7 та ОСОБА_4 виділити ізольовану житлову кімнату площею 17,4 кв. м., що зазначена в технічному паспорті на квартиру під НОМЕР_1, ізольовану житлову кімнату площею 26,0 кв.м., що зазначена в технічному паспорті на квартиру під НОМЕР_2, що максимально відповідає їх частці в праві власності на квартиру, та санвузол загальною площею 4,9 м.кв., що зазначений в технічному паспорті на квартиру під НОМЕР_3. У користування відповідача ОСОБА_8 залишити ізольовану житлову кімнату, площею 16,4 кв.м, що зазначена в технічному паспорті на квартиру під НОМЕР_4 і навіть перевищує в натурі розмір її частки в праві власності на квартиру та санвузол площею, 2,9 кв.м., що зазначена в технічному паспорті на квартиру під НОМЕР_5. В загальному користуванні залишити: кухню - 5,0 кв.м., коридор - 17,0 кв.м. та балкон 15, 1 кв.м. Зобов'язати Відповідача розподілити особові рахунки на оплату житлово-комунальних послуг, що надаються в квартиру (централізоване постачання холодної та гарячої води, водовідведення, газо - та електропостачання, централізоване опалення, вивезення побутових відходів та послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій) відповідно до встановленого порядку користування квартирою. Стягнути з відповідача на користь позивача суму сплаченого судового збору.

В обгрунтування позову позивач вказує, відповідно до свідоцтва про право власності від 15.09.2008 № 49999 позивачі та відповідач є співвласниками квартири АДРЕСА_1 в рівних долях.

Згідно з технічною документацією на квартиру, спірна квартира є трикімнатною, житлова площа 59,8 м2 у тому числі: 1а кімната площею - 16,4 кв.м. (зазначену в технічному паспорті на квартиру під НОМЕР_4), друга кімната площею -17,4 кв.м. (зазначену в технічному паспорті на квартиру під НОМЕР_1), третя кімната площею - 26,0 (зазначену в технічному паспорті на квартиру під НОМЕР_2), коридор площею - 17,0 м.кв. (зазначений в технічному паспорті на квартиру під НОМЕР_6) та двох санвузлів загальною площю - 4, м.кв. 9 (НОМЕР_3) та - 2,9 м.кв. (НОМЕР_5). Загальна площа квартири 104,7 м2. Кімнати в квартирі ізольовані.

Позивачі зазначають, що між ними та відповідачем виникли суперечки з приводу порядку користування квартирою. За викладених обставин, позивачі посилаючись на 15, 355,356,358 ЦК України, ст.ст. 104,179 ЖК просить позов задовольнити в повному обсязі.

Під час розгляду справи судом здійснено заміну відповідача з КП «Керуюча компанія Дарницького району міста Києва» на ТОВ «ЖЕК -2617», залучено до участі у справі третю особу Дарницьку районну в місті Києві державну адміністрацію.

Позивач ОСОБА_2 та представник позивача позов підтримали в повному обсязі, з підстав, викладених в позовній заяві.

Позивач ОСОБА_4 під час розгляду справи підтримав позовну заяву з викладених в ній підставах та пояснив наступне. В спірній квартирі не проживає, оскільки йому не має місця для проживання. В квартирі три кімнати, кожну з яких займає його вітчим, мати та сестра. Має дівчину, з якою хоче проживати, маючи окрему кімнату. За викладених обставин просить позов задовольнити.

Відповідач в судовому засіданні проти задоволення позову заперечив в повному обсязі. Пояснив, що більше 23 років служив в ЗСУ. В 2000 році одружився з позивачем ОСОБА_2 В 2007 році від міністерства оборони отримав службову квартиру, перебуваючи на черзі. В'їхавши в спірну квартиру подружжя зайняло кімнату 26 кв.м. В 2008 році без його відома дружина відповідача приватизувала спірну квартиру. З 2009 року у позивача з'явився інший чоловік. Почались сварки в сім`ї, непорозуміння. З огляду на викладене, позивач почала проживати в кімнаті 17.4 кв.м., а їх донька - 16.4 кв. м. Вважає, що оскільки в сімї склався тривалий порядок користування квартирою, у задоволенні позову просить відмовити в повному обсязі.

Представник відповідача в судовому засіданні пояснив наступне. Сторонами тривалий час визначено порядок користування квартирою, в зв'язку з чим його зміна призведе до порушення прав відповідача. Крім того, в квартирі є два санвузли, проте зазначені позивачем дані не відповідають технічній документації, наданої до суду. За офіційними даними в спірній квартирі лише одна ванна. Крім того, кімната доньки обладнана всім необхідним для проживання дитини. З врахуванням письмових заперечень та наданих пояснень представник відповідача просить відмовити у задоволенні позову.

Представник відповідача в судовому засіданні проти задоволення позову заперечив в повному обсязі, підтримавши заперечення відповідача.

Представник відповідача ТОВ «ЖЕК -2617», та представник третьої особи Дарницької районної в місті Києві державної адміністрації до суду не з'явились, про розгляд справи повідомлені в установленому законом порядку. Надали заяви про розгляд справи без їх участі.

В судовому засіданні відповідно до ст. 10 ЦПК України судом було роз'яснено сторонам право заявляти клопотання про призначення судової будівельно-технічної експертизи, на що сторони відмовились.

Суд заслухавши пояснення сторін, які з'явились в судове засідання, дослідивши матеріали справи приходить до наступних висновків.

Судом встановлено, що відповідно до свідоцтва про право власності від 15.09.2008 № 49999 позивачам та відповідачу на праві власності належить квартира АДРЕСА_1 в рівних долях (а.с 7).

Відповідно до ст.356 ч.1 ЦК України власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю. Тому вищевказана квартира є спільної частковою власністю сторін по справі, а сторони у справі - співвласниками вказаної квартири.

Спірна квартира, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 згідно технічної документації є трикімнатною, житлова площа 59,8 м2 у тому числі: 1а кімната площею - 16,4 кв.м. (зазначену в технічному паспорті на квартиру під НОМЕР_4), друга кімната площею -17,4 кв.м. (зазначену в технічному паспорті на квартиру під НОМЕР_1), третя кімната площею - 26,0 (зазначену в технічному паспорті на квартиру під НОМЕР_2), коридор площею - 17,0 м.кв. (зазначений в технічному паспорті на квартиру під НОМЕР_6) та двох санвузлів загальною площею - 4, м.кв. 9 (НОМЕР_3) та - 2,9 м.кв. (НОМЕР_5). Загальна площа квартири 104,7 м2. Кімнати в квартирі ізольовані.

Як встановлено судом, на час розгляду справи зареєстрованими в квартирі є сторони по справі: ОСОБА_2, ОСОБА_3, спільна донька позивача та відповідача, ОСОБА_4, син позивача та ОСОБА_5, що підтверджується довідкою № 204 від 25.08.2015, виданою ЖЕК 2617 та поясненнями сторін.

Згідно до ч.1 ст.319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

В судовому засіданні достовірно встановлено, що відповідач 2007 займає кімнату житловою площею 26 кв.м. Спочатку в цій кімнаті він проживав зі своєю дружиною, яка в 2009 році почала займати кімнату площею, в іншій кімнаті площею проживає їх спільна донька.

Зазначений факт стороними те оспорюється та підтверджується наданими поясненнями.

Статтею 41 ч.4 Конституції України, статтею 321 ч.1 ЦК України передбачена непорушність права власності, в т.ч. те, що ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності або обмежений у його здійсненні.

В свою чергу відповідно до ст. 1 першого Протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Відповідно до практики Європейського суду з прав людини під майном також розуміються майнові права. Отже право користування відповідачем спірною квартирою підлягає захистові відповідно до змісту вказаної конвенції.

Відповідно до ст. 358 ЦК України право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Співвласники можуть домовитися про порядок володіння та користування майном, що є їхньою спільною частковою власністю.

Відповідно до вимог ч.3 ст. 10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Протягом судового розгляду сторони не надали доказів домовленості про порядок користування з іншими співвласниками. Відповідач проти задоволення позову заперечував.

Згідно із статтями 10, 60 ЦПК України сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

За таких обставин, розглянувши справу в межах визначених позивачем предмету спору та підстав для його задоволення, оцінюючи належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, враховуючи те, що обставини, на які посилаються позивачі як на підставу для задоволення позову не знайшли свого підтвердження в судовому засіданні та не доведені позивачами.

Відповідно до п. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Неприпустимість порушення права особи на житло була констатована Європейським судом з прав людини від 16 травня 2013 року в справі "Максименко та Герасименко проти України" за заявою № 49317/07.

Зважаючи на те, що кімнати, які б припадали на ідеальну долю власності позивачів в даній квартирі відсутні та запропонований сторонами порядок користування квартирою може суттєво порушувати права та інтереси інших співвласників, суд позбавлений можливості дійти висновку про обґрунтованість заявленого позову про встановлення порядку користування та вважає, що порядок користування квартирою, про встановлення якого позивачі просять в позовній заяві порушує права та інтереси відповідача, тому заявлені вимоги задоволенню не підлягають.

Разом з тим, суд враховує пояснення відповідача, що не заперечується позивачами про те, що між сторонами визначено тривалий порядок користування квартирою, в звязку з чим його зміна призведе до порушення прав відповідача.

Крім того, в зв'язку з відмовою у задоволенні вимог про встановленого порядку користування квартирою, не підлягають задоволенню позовні вимоги про розподіл особових рахунків на оплату житлово-комунальних послуг, що надаються в квартиру, оскільки є похідними від вимог про встановлення порядку користування.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 5, 6, 8, 10-11, 57-60, 88, 208-209, 213-216 ЦПК України, суд -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 до ОСОБА_5, ТОВ «ЖЕК -2617», третя особа Дарницька районна в місті Києві державна адміністрація про визначення порядку користування квартирою, що є спільною частковою власністю, зобов'язання вчинити дії - залишити без задоволення.

Рішення може бути оскаржено до Апеляційного суду м. Києва через Дарницький районний суд м. Києва шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Суддя: Комаревцева Л.В.