Справа № 444/1653/16-ц
Провадження № 2/444/847/2016
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 серпня 2016 року Жовківський районний суд Львівської області у складі:

головуючий суддя Оприск З. Л.

секретар судового засідання Мариняк Н.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Жовкві Львівської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Лавриківської сільської ради, третя особа Жовківська державна нотаріальна контора про визнання права власності на спадкове майно, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду із позовом про визнання права власності на спадкове майно, мотивуючи позовні вимоги тим, що 28.02.1994 року її бабця заповіла все своє майно позивачці. ІНФОРМАЦІЯ_1 року її бабця померла. Вказала, що вона фактично прийняла спадщину, однак нотаріальна контора відмовила їй у видачі свідоцтва про право на спадщину із-за відсутності правовстановлюючих документів на спадкове нерухоме майно. Просила визнати її право власності на житловий будинок, господарські будівлі та споруди.

Позивач в судове засідання не з'явився, однак, представник позивача подав до суду заяву про розгляд справи у його відсутності. Позовні вимоги підтримав у повному обсязі.

Відповідач в судове засідання не прибув, хоча про дату, час та місце розгляду справи був належним чином повідомлений, однак від нього надійшла заява про розгляд справи у його відсутності, проти позову не заперечив.

Представник третьої особи в судове засідання не з'явився, хоча про час та місце розгляду справи належно повідомлений, однак від нього надійшла заява про розгляд справи у його відсутності.

Оскільки сторони в судове засідання не з'явились, відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України фіксація судового засідання з допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

У судовому засіданні було досліджено наявні в матеріалах справи письмові докази. Дослідивши у судовому засіданні та оцінивши докази, якими обґрунтовувались позовні вимоги, судом встановлено наступне.

З виписки № 107 з погосподарської книги Лавриківської сільської ради від 14.04.2016 року вбачається, що головою робітничого двору в АДРЕСА_1 станом на 30.06.1990 року була ОСОБА_2 - єдиний член двору.

З копії заповіту від 28.02.1994 року вбачається, що ОСОБА_2 все своє майно заповіла позивачці.

З копії свідоцтва про смерть Серії НОМЕР_1 вбачається, що ОСОБА_2 померла ІНФОРМАЦІЯ_1 року.

З рішення виконавчого комітету Лавриківської сільської ради № 1 від 21.07.2016 року вбачається, що вирішено будинку АДРЕСА_1, головою якого була ОСОБА_2, присвоїти адресу АДРЕСА_1

З копії технічного паспорта на житловий будинок АДРЕСА_1 вбачається, що загальна площа такого 67,1 кв.м., житлова - 38,9 кв.м., допоміжна - 28,2 кв.м.

З листа Червоноградського МБТІ № 1823 від 18.04.2016 року та довідки № 2653 від 13.06.2016 року вбачається, що право власності станом на 31.12.2012 року на будинок АДРЕСА_1 не оформлялося.

З Витягу зі Спадкового реєстру № 44037536 від 01.06.2016 року вбачається, що після смерті ОСОБА_2 заведена спадкова справа.

З постанови Жовківської ДНК № 1186/01-16 від 16.06.2016 року вбачається, що позивачці відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на житловий будинок в АДРЕСА_1 після смерті ОСОБА_2 у зв'язку із відсутністю правовстановлюючих документів.

Дослідивши та проаналізувавши в сукупності всі докази, з'ясувавши дійсні обставини справи, суд приходить до наступного висновку.

Спадщина після померлої ОСОБА_2 відкрилась ІНФОРМАЦІЯ_1 року, тому до даних правовідносин слід застосовувати відповідні правила Цивільного кодексу Української РСР 1963 року (далі - ЦК УРСР).

Згідно із ст. 4 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України.

Відповідно до ст. 11 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до ЦПК України в межах заявлених ними вимог

Відповідно до ст. ст. 10, 60, 61 Цивільного процесуального кодексу України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Обставини, визнанні сторонами, не підлягають доказуванню.

Відповідно до ст. ст. 524, 529 ЦК УРСР спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом.

З копії заповіту від 28.02.1994 року вбачається, що ОСОБА_2 все своє майно заповіла позивачці.

Статтею 548 ЦК УРСР визначено, що для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Для прийняття спадщини необхідне волевиявлення спадкоємця і здійснення ним певних дій.

Згідно з положеннями ст. ст. 549, 554 ЦК УРСР визнавалося, що спадкоємець прийняв спадщину: 1) якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; 2) якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Вищевказані дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини.

З Витягу зі Спадкового реєстру № 44037536 від 01.06.2016 року вбачається, що після смерті ОСОБА_2 заведена спадкова справа.

З постанови Жовківської ДНК № 1186/01-16 від 16.06.2016 року вбачається, що позивачці відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на житловий будинок в АДРЕСА_1 після смерті ОСОБА_2 у зв'язку із відсутністю правовстановлюючих документів.

Інших доказів того, що будь-які інші спадкоємці з часу відкриття спадщини у 1994 році вчинили дії, що свідчать про прийняття спадщини, суду не надано.

Таким чином встановлено, що позивачка прийняла спадщину після смерті ОСОБА_2

Згідно з ч. 1 ст. 3 Цивільного процесуального кодексу України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

З постанови Жовківської ДНК № 1186/01-16 від 16.06.2016 року вбачається, що позивачці відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на житловий будинок в АДРЕСА_1 після смерті ОСОБА_2 у зв'язку із відсутністю правовстановлюючих документів.

Згідно п.1 ч. 2 ст. 16 ЦК України способом захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права.

За таких обставин позовні вимоги про визнання права власності за позивачем на житловий будинок та земельні ділянки слід задовольнити повністю.

Зібрані по справі докази, оцінені судом належним чином кожен окремо на їх достовірність та допустимість, а також їх достатність та взаємний зв'язок у сукупності, встановлені судом обставини свідчать про те, що у суду є всі підстави для задоволення позовних вимог.

Інших фактичних даних, які мають значення для вирішення справи немає.

Керуючись ст. ст. 524, 529, 549, 554 ЦК УРСР, ст. ст. 10, 11, 57, 60, 88, 208, 212-215 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позов задовольнити повністю.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на житловий будинок, господарські будівлі та споруди, інвентаризаційною вартістю 55375 грн., що знаходяться в АДРЕСА_1 в порядку спадковості після смерті ОСОБА_2, померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 року.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку на подання апеляційної скарги.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня проголошення рішення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення рішення суду, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Апеляційна скарга подається апеляційному суду Львівської області через Жовківський районний суд Львівської області.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Головуючий Оприск З. Л.