У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 вересня 2016 року м. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і

кримінальних справ у складі:

Черненко В.А., ІваненкоЮ.Г., Савченко В.О.,

розглянувши в попередньому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5, ОСОБА_6, Рожнівської сільської ради Броварського району Київської області, третя особа - приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Русанюк Золтен Золтенович, про визнання незаконним та скасування рішення, скасування державного акту про право власності на землю, визнання недійсним договору купівлі-продажу, скасування державної реєстрації за касаційною скаргою ОСОБА_4, поданою її представником ОСОБА_8, на рішення Броварського міськрайонного суду Київської області від 18 лютого 2016 року та ухвалу апеляційного суду Київської області від 21 квітня 2016 року,

в с т а н о в и л а:

У серпні 2014 року ОСОБА_4 звернулась до суду з указаним позовом, посилаючись на те, що їй на праві власності належить нерухоме майно, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, та складається з житлового будинку літ. А1 (1946 р. побудови), сараю літ. Б (1970 р. побудови), прибудови літ. В (1970 р. побудови), гаража літ. Г (1975 р. побудови), вбиральні літ. Д (1970 р. побудови), погребу літ. Е, колодязю літ. К, огорожі літ. N(1-2).

Рішенням Рожнівської сільської ради від 4 жовтня 1996 року ОСОБА_5 передано у власність земельну ділянку площею 0,27 га, у тому числі 0,25 для обслуговування житлового будинку за адресою: Київська область, Броварський район, с. Рожни, що межує із її домоволодінням.

ОСОБА_5, на підставі вказаного рішення, 9 квітня 2001 року отримала державний акт про право приватної власності на землю, НОМЕР_1, зареєстрований у книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за № 5185.

Зазначала, що 4 жовтня 1996 року сільською радою було прийнято рішення про передачу ОСОБА_5 земельної ділянки площею 0,27 га, проте державний акт було видано відповідачу на більшу площу земельної ділянки, а саме на0,283 га (для обслуговування жилого будинку 0,25 га, та ведення особистого підсобного господарства 0,033 га). Тобто при розробленні технічної документації до державного акта на право приватної власності на землю, розмір земельної ділянки було необгрунтовано збільшено на 0,013 га.

Крім того, під час виготовлення землевпорядної документації на земельну ділянку, що належить ОСОБА_5, було допущено ще одну помилку, а саме: межа ділянки проходить по одному з об'єктів нерухомості, що належить їй, а саме сараю літ. Б, що підтверджується топографічною зйомкою земельної ділянки у АДРЕСА_1.

Таким чином, рішення про надання у власність ОСОБА_5 земельної ділянки прийняті сільською радою з порушенням чинного законодавства та порушують ії права.

7 серпня 2012 року між ОСОБА_5 та ОСОБА_6 було укладено договір купівлі - продажу спірної земельної ділянки.

З урахуванням викладеного позивач просила визнати незаконним та скасувати рішення Рожнівської сільської ради Броварського району Київської області від 4 жовтня 1996 року № 15 в частині передачі у власність ОСОБА_5 земельної ділянки площею 0,27 га, скасувати державний акт про право приватної власності НОМЕР_1,зареєстрований у книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за № 5185 від 9 квітня 2001 року. Також просила визнати недійсним договір купівлі - продажу земельної ділянки від 7 серпня 2012 року, укладений між ОСОБА_5 та ОСОБА_6

Рішенням Броварського міськрайонного суду Київської області від 18 лютого 2016 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Київської області від 21 квітня 2016 року, відмовлено.

У касаційній скарзі ОСОБА_4, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить судові рішення скасувати, справу передати на новий розгляд до суду першої інстанції.

Касаційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Згідно ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження судового рішення може бути неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до вимог ст. 335 ЦПК України суд касаційної інстанції не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні суду чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність чи недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Суд першої інстанції, відмовляючи у задоволенні позову, з висновком якого погодився й апеляційний суд, правильно встановив характер спірних правовідносин сторін у справі та застосував норми матеріального права, які регулюють ці правовідносини, вирішив спір з урахуванням конкретних обставин справи з дотриманням норм процесуального права.

Зокрема, суди, ухвалюючи рішення, на підставі доказів, поданих сторонами, які належним чином оцінені (ст. 212 ЦПК України), врахували, що ОСОБА_4 звернулась з позовом про визнання незаконним і скасування рішення Рожнівської сільської ради від 4 жовтня 1996 року про надання ОСОБА_5 земельної ділянки у с. Рожни Броварського району та скасування державного акту про право власності на вказану земельну ділянку з пропуском строку позовної давності (ч. 1 ст. 261, ч. 4 ст. 267 ЦК України). При цьому позивачем, всупереч ст. 60 ЦПК України не надано належних доказів, які б підтвердили її твердження про те, що їй стало відомо про порушення її прав саме 16 травня 2014 року.

Також суди попередніх інстанцій дійшли правильного висновку про відмову у задоволенні позовних вимог про визнання недійсним договору купівлі-продажу, укладеного 7 серпня 2012 року між ОСОБА_5 і ОСОБА_6, та скасування його державної реєстрації, у зв'язку з їх недоведеністю, оскільки позивачем не було надано належних та допустимих доказів стосовно недійсності оспореного договору (ст. 215 ЦК України), не наведено жодної з підстав, визначеної законом.

Таким чином судові рішення ухвалені з дотриманням норм матеріального та процесуального права і підстав для їх скасування не убачається.

Доводи, наведені у касаційній скарзі, фактично зводяться до незгоди заявника з висновками суду першої та апеляційної інстанцій щодо оцінки доказів у справі.

Таким чином, доводи касаційної скарги та зміст оскаржуваних судових рішень не дають підстав для висновку про те, що судами при розгляді справи були допущені порушення норм матеріального чи процесуального права, які відповідно до ст. ст. 338-341 ЦПК України є підставами для скасування судових рішень.

Ураховуючи вищевикладене, колегія суддів вважає за необхідне касаційну скаргу відхилити.

Керуючись ч. 3 ст. 332 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

ухвалила:

Касаційну скаргу ОСОБА_4, подану її представником ОСОБА_8, відхилити.

Рішення Броварського міськрайонного суду Київської області від 18 лютого 2016 року та ухвалу апеляційного суду Київської області від 21 квітня 2016 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Колегія суддів: В.А. Черненко

Ю.Г. Іваненко

В.О.Савченко