АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/774/4613/16 Справа № 185/1568/15-ц Головуючий у 1 й інстанції - ОСОБА_1 Доповідач - Свистунова О.В.
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 липня 2016 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:

головуючого Свистунової О.В.

суддів Міхеєвої В.Ю., Ремеза В.А.

за участю секретаря Синенка Є.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Дніпро цивільну справу

за апеляційними скаргами ОСОБА_2, Публічного акціонерного товариства «Укртелеком»

на рішення Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 16 червня 2015 року

по цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до Публічного акціонерного товариства «Укртелеком» про визнання наказу про звільнення незаконним,поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу та моральної шкоди, -

В С Т А Н О В И Л А:

У лютому 2015 року ОСОБА_2 звернулась до суду з позовними вимогами, які у подальшому були уточнені, до Публічного акціонерного товариства «Укртелеком» (далі ПАТ «Укртелеком») про визнання наказу про звільнення незаконним, поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу та моральної шкоди, мотивуючи тим, що з 29 грудня 2002 року вона перебувала у трудових відносинах з відповідачем, працюючи на посаді юрисконсульта 2 категорії, її останнє робоче місце було у м.Павлограді у відділі правового забезпечення Дніпропетровської філії ПАТ «Укртелеком».

Зазначала, що наказом від 09 січня 2015 року №26/вк вона була звільнена з займаної посади за скороченням чисельності та штату працівників з 12 січня 2015 року, відповідно до п.1 ст.40 КЗпП України.

Посилаючись на те, що наказ про звільнення винесений з рядом порушень, є незаконним та таким, що підлягає скасуванню у зв'язку з порушенням порядку звільнення, а тому, просила суд визнати наказ № 26/вк від 09 січня 2015 року незаконним в частині звільнення її з 12 січня 2015 року за скороченням чисельності та штату працівників відповідно до п.1 ст.40 КЗпП України; поновити її на попередній роботі на посаді юрисконсульта 2 категорії відділу правового забезпечення Дніпропетровської філії ПАТ «Укртелеком» з робочим місцем у м. Павлограді з 12 січня 2015 року, стягнути з відповідача середній заробіток за час вимушеного прогулу з 12 січня 2015 року по день поновлення на роботі; стягнути 20 000 грн. у рахунок відшкодування моральної шкоди; визнати недійсним запис у трудовій книжці №19 від 12 січня 2015 року «Звільнена за скороченням чисельності та штату працівників відповідно до ст.40 п.1 КЗпП України» та зобов'язати ПАТ «Укртелеком» видати їй дублікат трудової книжки без внесення запису №19 від 12 січня 2015 року.

Рішенням Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 16 червня 2015 року позовні вимоги ОСОБА_2 задоволені частково.

Визнано незаконним наказ директора Дніпропетровської філії ПАТ «Укртелеком» №26/вк від 09 січня 2015 року про звільнення ОСОБА_2, юрисконсульта 2 категорії відділу правового забезпечення Дніпропетровської філії ПАТ «Укртелеком» 12 січня 2015 року за скороченням чисельності та штату працівників відповідно до п.1 ст.40 КЗпП України. Поновлено ОСОБА_2 на попередній посаді з 12 січня 2015 року.

Стягнуто з ПАТ «Укртелеком» середній заробіток за час вимушеного прогулу в сумі 14.268 грн.96 коп. Зобов'язано ПАТ «Укртелеком» видати ОСОБА_2 дублікат трудової книжки без внесення запису про звільнення №19 від 12 січня 2015 року.

Вирішено питання стосовно судових витрат.

У апеляційній скарзі ОСОБА_2, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить рішення Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 16 червня 2015 року змінити, стягнути з відповідача 20 000 грн. у рахунок відшкодування моральної шкоди та доповнити мотивувальну частину рішення суду першої інстанції посиланням на те, що вона має переважне право на залишення на роботі та зазначити, що підприємством було порушено порядок звільнення за скороченням штатів.

У апеляційній скарзі ПАТ «Укртелеком», посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить рішення Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 16 червня 2015 року скасувати та постановити нове рішення, про відмову у задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 у повному обсязі.

Розглянувши справу в межах доводів апеляційних скарг, перевіривши законність і обґрунтованість ухваленого рішення, апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційна скарга Дерев»янко О.І. підлягає частковому задоволенню, а апеляційна скарга ПАТ «Укртелеком»не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Вирішуючи спір, який виник між сторонами, суд першої інстанції в межах заявлених вимог та на підставі тих доказів, що надані були сторонами під час розгляду справи по суті, у достатньо повному обсязі з'ясував права і обов'язки сторін, обставини справи, перевірив доводи сторін та дав їм належну правову оцінку, постановив рішення, яке відповідає вимогам закону.

Судом встановлено, що згідно з наказом №190-к від 29 грудня 2002 року ОСОБА_2 була прийнята на роботу до ПАТ «Укртелеком» (т.1 а.с.47).

01 січня 2010 року наказом №1156/ВК від 31 грудня 2009 року ОСОБА_2 була переведена до відділу правового забезпечення Дніпропетровської філії ПАТ «Укртелеком» з робочим місцем у м.Павлограді (т.1 а.с.48).

Наказом №26/вк Дніпропетровської філії ПАТ «Укртелеком» від 09 січня 2015 року ОСОБА_2 звільнена з 12 січня 2015 року за скороченням чисельності та штату працівників відповідно до п.1 ст.40 КЗпП України (т.1 а.с.40).

Відповідно до п.1 ч.1 ст.40 КЗпП України трудовий договір, укладений на невизначений строк, а також строковий трудовий договір до закінчення строку його чинності можуть бути розірвані власником або уповноваженим ним органом у випадку ліквідації, реорганізації, банкрутства або перепрофілювання підприємства, установи, організації, скорочення чисельності або штату працівників.

Згідно правової позиції, яка висловлена в постанові Верховного Суду України від 27 червня 2012 року №6-65цс12, при зміні внутрішньої (організаційної) структури юридичної особи, звільнення згідно з п.1 ч.1 ст.40 КЗпП України проводиться лише з підстав скорочення чисельності або штату працівників у зв'язку з такими змінами, при умові дотримання власником вимог ч.2 ст.40, ст.ст.42,43,49-2 КЗпП України.

Частинами 13 ст.49-2 КЗпП України передбачено, що про наступне вивільнення працівників персонально попереджають не пізніше ніж за два місяці. При вивільненні працівників у випадках змін в організації виробництва і праці враховується переважне право на залишення на роботі, передбачене законодавством. Одночасно з попередженням про звільнення у зв'язку із змінами в організації виробництва і праці власник або уповноважений ним орган пропонує працівникові іншу роботу на тому ж підприємстві, в установі, організації.

Згідно до ч.ч.1,2 ст.235 КЗпП України у разі звільнення без законної підстави або незаконного переведення на іншу роботу працівник повинен бути поновлений на попередній роботі органом, який розглядає трудовий спір. При винесенні рішення про поновлення на роботі, орган, який розглядає трудовий спір, одночасно приймає рішення про виплату працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу.

Наказом директора ПАТ «Укртелеком» №543 від 15 жовтня 2014 року до штатного розпису філій ПАТ «Укртелеком» внесено зміни (т.1 а.с.54).

31 жовтня 2014 року, з метою створення ефективної системи управління товариством та підвищення продуктивності праці, по ПАТ «Укртелеком» виданий наказ за №583 «Про скорочення численності та штату працівників ПАТ «Укртелеком» (т.1 а.с.56).

На виконання зазначеного вище наказу, Дніпропетровською філією ПАТ «Укртелеком» 10 листопада 2014 року виданий наказ №1032 «Про попередження працівників про майбутнє звільнення» (т.1 а.с.60)

З даного наказу вбачається, що начальника відділу адміністрування персоналу ОСОБА_3 зобовязано попередити в термін до 13 листопада 2014 року про майбутнє звільнення з роботи у звязку зі скороченням чисельності та штату ОСОБА_2; запропонувати їй вакантні посади; провести звільнення працівника у відповідності до положень КЗпП України; ознайомити працівника з наказом ПАТ «Укртелеком» №583 «Про скорочення чисельності та штату працівників ПАТ «Укртелеком» та даним наказом під підпис.

Відповідно до акту про відмову від ознайомлення з наказом ПАТ «Укртелеком» від 31 жовтня 2014 року №583 «Про скорочення чисельності та штату працівників ПАТ «Укртелеком» та наказом Дніпропетровської філії ПАТ «Укртелеком» від 10 листопада 2014 року №1032, складеного 12 листопада 2014 року комісією працівників Дніпропетровської філії ПАТ «Укртелеком», вбачається, що ОСОБА_2 12 листопада 2014 року ознайомлено з наказами шляхом їх зачитування працівнику. Проте позивач від підпису про ознайомлення з наказами відмовилася (т.1 а.с.61).

З попередження про майбутнє звільнення від 12 листопада 2014 року убачається, що ОСОБА_2 з текстом попередження ознайомлена шляхом зачитування 12 листопада 2014 року, проте, підписувати попередження відмовилася в присутності комісії (т.1 а.с.62).

Згідно акту про відмову від ознайомлення зі списком запропонованих вакансій ПАТ «Укртелеком» від 12 листопада 2014 року, складеного комісією співробітників Дніпропетровської філії ПАТ «Укртелеком», позивача було ознайомлено зі списком запропонованих вакансій ПАТ «Укртелеком». Проте, від підпису про ознайомлення зі списком запропонованих вакансій Дерев»янко О.І. відмовилась (т.1 а.с.63).

В матеріалах справи міститься Перелік вакантних посад ПАТ «Укртелеком», з якого вбачається, що ОСОБА_2 ознайомилась з даним переліком і 24 грудня 2014 року визначилась, що вакантні посади вважає такими, що їй не підходять. Про що свідчить її власний підпис (т.1 а.с.64-74).

Наказом №764 по ПАТ «Укртелеком» від 30 грудня 2014 року затверджено штатний розпис ПАТ «Укртелекома» з додатками (т.1 а.с.58,59).

Згідно ч.1 ст.43 КЗпП України розірвання трудового договору з підстав, передбачених пунктами 1 (крім випадку ліквідації підприємства, установи, організації), 2-5,7 статті 40 пунктами 2 і 3 статті 41 цього Кодексу, може бути проведено лише за попередньою згодою виборного органу (профспілкового представника) первинної профспілкової організації, членом якої є працівник.

За протоколом засідання профспілкового комітету Первинної профспілкової організації управління Дніпропетровської філії ПАТ «Укртелеком» від 24 грудня 2014 року за №П-36-6, у присутності ОСОБА_2, первинною профспілковою організацією було надано згоду на розірвання трудового договору за п.1 ст.40 КЗпП України у зв'язку зі скороченням чисельності та штату працівників ПАТ «Укртелеком» з ОСОБА_2 юрисконсультом 2 категорії відділу правового забезпечення, яка є членом первинної профспілкової організації управління Дніпропетровської філії ПАТ «Укртелеком» (т.1 а.с.75).

У встановленому законом порядку було повідомлено про наступні звільнення державні служби зайнятості.

З матеріалів справи вбачається, що при скороченні чисельності та штату працівників у звязку із змінами в організації виробництва і праці ПАТ «Укртелеком» були враховані переважні права працівників відділу правового забезпечення Дніпропетровської філії ПАТ «Укртелеком» на залишення на роботі, передбачені ст.42 КЗпП України (т.1 а.с.150).

ОСОБА_2 надано листок непрацездатності серії АГЕ №154624, який видано КЗ «Павлоградська міська лікарня №1» ДОР», з якого вбачається, що позивач була звільнена від роботи з 09 січня 2015 року по 13 січня 2015 року, з 14 січня 2015 року по 16 січня 2015 року, з 17 січня 2015 року по 20 січня 2015 року, стати до роботи 21 січня 2015 року (т.1 а.с.39).

Суд першої інстанції, встановивши, що оскільки, на час звільнення позивач була тимчасово непрацездатною, дійшов висновку, що оспорюваний наказ слід визнати незаконним та поновити позивача на попередній роботі з 12.01.2015 року.

У відповідності до ст. 303 ЦПК України апеляційний суд перевіряє законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції. Досліджує докази, які судом першої інстанції були досліджені з порушенням встановленого порядку або в дослідженні яких неправомірно відмовлено, а також нові докази, неподання яких до суду першої інстанції було зумовлено поважними причинами.

Таким чином, повноваження суду апеляційної інстанції на дослідження нових доказів є обмеженим.

Не погодившись із зазначеним висновком суду першої інстанції ПАТ «Укртелеком» у доводах апеляційної скарги посилається на те, що з листа виконавчої дирекції Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності Дніпропетровське обласне відділення від 01 липня 2015 року за №04-25-3296 «Про результати перевірки» вбачається, що при експертному аналізі наданої первинної медичної документації, зокрема, медичної картки амбулаторного хворого, ними встановлено, що записи лікаря щодо скарг, обєктивних даних, а також відсутність допоміжних методів обстежень, які б підтверджували виставлений діагноз та ознаки тимчасової непрацездатності, надають право зробити висновок, що листок непрацездатності серії АГЕ №154624 на період з 09 січня по 20 січня 2015 року виданий необґрунтовано (т.2 а.с.44).

Відповідно до висновку за результатами клініко-експертної оцінки, складеного комісією Департаменту охорони здоровя Дніпропетровської обласної державної адміністрації, лист тимчасової непрацездатності серії АГЕ №154624 з 09 січня 2015 року по 20 січня 2015 року на імя ОСОБА_2 виданий і продовжений фахівцями КЗ «Павлоградська міська лікарні №1» ДОР необґрунтовано.

Необґрунтованість обумовлена порушеннями п.1.7. Інструкції про порядок видачі документів, що засвідчують тимчасову непрацездатність громадян, що затверджена наказом Міністерства охорони здоровя України від 13 листопада 2001 року №455 (зі змінами та доповненнями) та п.5.1.4, п.5.1.5 Положення про експертизу тимчасової непрацездатності, затвердженого наказом Міністерства охорони здоровя України від 09 квітня 2008 року №189 (зі змінами та доповненнями) (т.2 а.с.46-47).

Проте, колегія суддів не може погодитись з такими доводами апеляційної скарги ПАТ «Укртелеком».

Як убачається із зазначеного листа та висновку, для висновку про необґрунтованість видачі листка непрацездатності дають підстави записи лікаря щодо скарг, обєктивних даних, а також відсутність методів обстеження у медичних документах ОСОБА_2, які б підтверджували встановлений діагноз та ознаки тимчасової непрацездатності.

Записи у медичну документацію щодо скарг і обєктивних даних, застосування методів обстеження, здійснюються лікарем і таке входить до його повноважень, що передбачено Інструкцією про порядок видачі документів, що засвідчують тимчасову непрацездатність громадян, що затверджена наказом Міністерства охорони здоровя України від 13 листопада 2001 року №455, Положенням про експертизу тимчасової непрацездатності, затвердженого наказом Міністерства охорони здоровя України від 09 квітня 2008 року №189.

Дані про те, що ОСОБА_2 має якесь безпосереднє відношення до записів у її медичній документації, впливала на їх зміст чи симулювала хворобу, відсутні.

Неналежне виконання лікарем обовязків по обстеженню хворого і веденню документації не дає підстав для висновку, що виданий уповноваженою особою листок непрацездатності не може підтверджувати тимчасову непрацездатність позивача.

Також, колегія не може прийняти до уваги посилання апелянта ПАТ «Укртелеком», на те , що з 09 січня 2015 року по 12 січня 2015 року позивач ОСОБА_2І знаходилась на своєму робочому місці, це підтверджується табелем обліку використання робочого часу та актами приймання-передачі матеріалів (т.1 а.с.132,133-136,137, 138).

Перебування хворого під час тимчасової непрацездатності на роботі може свідчити про недотримання режиму, якщо такий щодо заборони знаходитись на роботі, був встановлений лікарем.

Тому, зазначені доводи апеляційної скарги підлягають відхиленню, а висновки суду першої інстанції колегія суддів приймає, як обґрунтовані та вважає, що рішення суду першої інстанції у зазначеній частині підлягає залишенню без змін.

Щодо доводів апеляційної скарги ОСОБА_2 в частині зобов»язання доповнити мотивувальну частину рішення суду першої інстанції посиланням на те, що вона має переважне право на залишення на роботі та зазначити, що підприємством було порушено порядок звільнення за скороченням штатів.

Статтею 42 КЗпП України передбачено, що при скороченні чисельності чи штату працівників у зв'язку із змінами в організації виробництва і праці переважне право на залишення на роботі надається працівникам з більш високою кваліфікацією і продуктивністю праці. При рівних умовах продуктивності праці і кваліфікації перевага в залишенні на роботі надається: 1) сімейним - при наявності двох і більше утриманців; 2) особам, в сім'ї яких немає інших працівників з самостійним заробітком; 3) працівникам з тривалим безперервним стажем роботи на даному підприємстві, в установі, організації; 4) працівникам, які навчаються у вищих і середніх спеціальних учбових закладах без відриву від виробництва; 5) учасникам бойових дій, інвалідам війни та особам, на яких поширюється чинність Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту"; 6) авторам винаходів, корисних моделей, промислових зразків і раціоналізаторських пропозицій; 7) працівникам, які дістали на цьому підприємстві, в установі, організації трудове каліцтво або професійне захворювання; 8) особам з числа депортованих з України, протягом п'яти років, з часу повернення на постійне місце проживання до України; 9) працівникам з числа колишніх військовослужбовців строкової служби та осіб, які проходили альтернативну (невійськову) службу, - протягом двох років з дня звільнення їх зі служби. Перевага в залишенні на роботі може надаватися й іншим категоріям працівників, якщо це передбачено законодавством України.

Рішенням суду першої інстанції встановлено, що вимоги ст. 49-2 КЗпП України при звільненні позивача було дотримано відповідачем і колегія суддів погоджується із зазначеним.

Виходячи зі змісту ст. 42 КЗпП первинним пріоритетом є кваліфікація і продуктивність праці, оскільки норми частин другої ст. 42 КЗпП передбачають пріоритет виключно при рівних умовах продуктивності праці і кваліфікації.

Як було встановлено в ході розгляду справи, відповідно до наказу Дніпропетровської філії ПАТ «Укртелеком» від 26.09.2014 № 870 Додаток № 1 до наказу Дніпропетровської філії ПАТ «Укртелеком» від 27.06.2013 № 707 викладений в новій редакції. Відповідно до цього Додатку проведено розподіл обов'язків та закріплено юрисконсультів відділу правового забезпечення Дніпропетровської філії ПАТ «Укретелеком» за судовими та адміністративно-виконавчими органами, що розташовані на території Дніпропетровської області, тобто за принципом територіальності.

Колегією при перевірки зазначеного доводу апеляційної скарги було встановлено, що відповідачем, за територіальним принципом із врахуванням можливості службових відряджень із працівників відділу правового забезпечення Дніпропетровської філії ПАТ «Укртелеком» були відібрані три юрисконсульти, які обслуговують територію Дніпропетровської області (райони, які територіально близько розташовані один до одного): юрисконсульт І категорії - ОСОБА_4, робоче місце м. Нікополь, стаж роботи за спеціальністю та на посаді в товаристві 11 років, вища категорію, має на утриманні 2 малолітніх дітей; юрисконсульт ІІ категорії ОСОБА_5, робоче місце м. Синельникове, стаж роботи за спеціальністю 12 років, стаж роботи на посаді в товаристві 10 років, адвокат, одинока мати, на утриманні одна малолітня дитина; юрисконсульт ІІ категорії Дерев»янко ОСОБА_6 робоче місце м. Павлоград, стаж роботи за спеціальністю 13 років, стаж роботи на посаді в товаристві 12 років.

Відповідачем, при визначенні переважного права залишення на роботі, серед вищезазначених юрисконсультів, були взяті до уваги продуктивність праці, кваліфікація, сімейні обставини, на підставі чого і було визначено, що Позивач підлягає скороченню як така, що не має переважного права на залишення на роботі.

При скороченні чисельності чи штату працівників у зв'язку із змінами в організації виробництва і праці відповідачем були враховані переважні права працівників відділу правового забезпечення Дніпропетровської філії ПАТ «Укртелеком» на залишення на роботі, передбачені ст. 42 КЗпП України, та визначено перелік працівників, що підлягають скороченню. Так, відповідно до п. 1 ст. 40 КЗпП крім Позивача за скороченням чисельності та штату було звільнено з роботи працівників: юрисконсульта відділу правового зебезпечення Дніпропетровської філії ПАТ «Укртелеком» (робоче місце: м. Дніпродзержинськ) ОСОБА_7, що підтверджується наказом про звільнення від 12.01.2015 № 60/вк, а також юрисконсульта 2 категорії відділу правового зебезпечення Дніпропетровської філії ПАТ «Укртелеком» (робоче місце: м. Дніпропетровськ) ОСОБА_8, що підтверджується наказом про звільнення від 12.01.2015 № 96/вк (копії наказів про звільнення зазначених осіб є у матеріалах справи).

З урахуванням викладеного колегія суддів вважає, що відповідачем було дотримано вимоги ст.. 42 КЗпП України, а тому, колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги в частині зобов»язання доповнити мотивувальну частину рішення суду першої інстанції посиланням на те, що вона має переважне право на залишення на роботі та зазначити, що підприємством було порушено порядок звільнення за скороченням штатів є безпідставними та підлягають відхиленню.

Щодо доводів апеляційної скарги ОСОБА_2 про відмову у стягненні моральної шкоди у розмірі 20 000 грн, колегія суддів вважає наступне.

Відповідно до ст.237-1 КЗпП України власник або уповноважений ним орган повинен відшкодувати заподіяну моральну шкоду працівнику, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя.

Нормою ст.23 ЦК України встановлено, що особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов'язана з розміром цього відшкодування. Моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом.

Судом першої інстанції було відмовлено у задоволенні позовних вимог щодо відшкодування моральної шкоди з тих підстав, що позивач у день звільнення не повідомила роботодавця про те, що перебуває на лікарняному, що призвело до порушення її трудових прав та не надала суду доказів направлення на адресу роботодавця оригіналу листка непрацездатності.

Проте, колегія суддів не може погодитись із зазначеним висновком суду першої інстанції. Так, судом першої інстанції встановлено порушення права позивача внаслідок проведеного її звільнення за скороченням із порушенням вимог КЗпП України. А саме, оскільки, на час звільнення позивач була тимчасово непрацездатною, суд першої інстанції обґрунтовано дійшов висновку, що оспорюваний наказ слід визнати незаконним та поновити позивача на попередній роботі з 12.01.2015 року. Внаслідок незаконних дій відповідача позивачу дійсно завдано моральні страждання, які виявились у переживаннях, втраті нормальних життєвих зв'язків та вимагають від неї додаткових зусиль для організації свого життя. Заподіяну моральну шкоду позивач оцінює у розмірі 20 000 грн.

Таким чином, оскільки факт спричинення позивачці моральної шкоди в результаті її незаконного звільнення зайшов підтвердження в ході розгляду справи по суті. Колегія суддів вважає, що висновки суду першої інстанції про відмову у задоволенні заявлених позовних вимог підлягають скасуванню, а доводи апеляційної скарги частковому задоволенню. Виходячи з дійсних обставин справи та наслідків, що наступили, колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції в частині відмови у задоволенні позовних вимог в частині стягнення з відповідача на користь позивача, в рахунок відшкодування завданої моральної шкоди 20 000 грн. підлягають скасуванню та ухваленню у скасованій частині нового рішення про часткове задоволення зазначених позовних вимог. Колегія суддів вважає, що за встановлених в ході розгляду даної справи обставин, та враховуючи вимоги розумності і справедливості стягненню з відповідача на користь позивача підлягає 500,00 грн. у відшкодування моральної шкоди.

Інші доводи відповідача викладені в апеляційній скарзі не можуть бути прийняті до уваги, оскільки вони зводяться до переоцінки доказів і незгоди з висновками суду по їх оцінці та особистого тлумачення апелянтами норм матеріального та процесуального права.

Судом першої інстанції у досить повному обсязі зясовані права та обовязки сторін, обставини справи, доводи сторін перевірені і їм дана належна оцінка, справа розглянута у рамках позовних вимог та на підставі доказів, наданих сторонами.

Порушень матеріального чи процесуального закону, які б могли призвести до скасування рішення суду, судом апеляційної інстанції не встановлено.

Враховуючи викладене та конкретні обставини справи, судове рішення відповідає вимогам норм матеріального і процесуального права і тому, колегія апеляційного суду вважає, що згідно до ст. 308 ЦПК України правових підстав для скасування рішення не має, а тому, доводи апеляційної скарги ПАТ «Укртелеком» підлягають відхиленню, доводи апеляційної скарги ОСОБА_2 частковому задоволенню, а рішення суду першої інстанції зміні. Рішення в частині відмови у задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 щодо стягнення моральної шкоди скасуванню з ухваленням у скасованій частині нового рішення , у іншій частині рішення суду першої інстанції підлягає залишенню без змін.

Керуючись ст.ст. 209, 303, 307, 309, 314, 316 ЦПК України колегія суддів,

В И Р І Ш И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити частково.

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Укртелеком» відхилити.

Рішення Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 16 червня 2015 року в частині відмови у задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 щодо стягнення моральної шкоди скасувати та ухвалити у цій частині нове рішення.

Стягнути в рахунок відшкодування моральної шкоди з Публічного акціонерного товариства «Укртелеком» на користь ОСОБА_2 500 гривень.

Рішення Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 16 червня 2015 року у іншій частині залишити без змін.

Рішення апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення і протягом двадцяти днів може бути оскаржено шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий О.В.Свистунова

Судді В.Ю.Міхеєва

ОСОБА_9