Справа № 209/1136/16-ц
Провадження № 2/209/820/16
25 липня 2016 року Дніпровський районний суд м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області у складі:
головуючого судді Решетник Т.О.,
за участю секретаря Золотих Л.М.,
розглянувши в відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Кам'янське цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа: Адміністрація Дніпровського району Дніпродзержинської міської ради, про усунення перешкод у здійсненні права користування та розпорядження майном, позбавлення права користування житловим приміщенням, -
Позивачка ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом та, уточнивши позовні вимоги, просить суд: визнати ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, таким, що втратив право користування житлом - квартирою АДРЕСА_1, позбавивши його цього права; зняти ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1 з реєстраційного обліку в квартирі АДРЕСА_1.
В обґрунтування своїх позовних вимог зазначає, що 07.09.1996 року між нею ОСОБА_1 та ОСОБА_2 було укладено шлюб, зареєстрований Відділом РАГС виконкому Дніпровської районної ради народних депутатів м.Дніпродзержинська, актовий запис № 561. 26.05.1997 року ОСОБА_2 у власність була придбана квартира АДРЕСА_1, на підстав Договору купівлі-продажу квартири, посвідченого приватним нотаріусом ДМНО Дербіною Р.Є., реєстр. № 270. 01.06.2011 року ОКП «Дніпродзержинське БТІ» було прийняте рішення про державну реєстрацію права власності ОСОБА_2 на зазначену квартиру. 18.08.2011 року рішенням Дніпровського районного суду м.Дніпродзержинська було розірвано шлюб між позивачем та відповідачем. 25.09.2013 року рішенням Дніпровського районного суду м.Дніпродзержинська квартира АДРЕСА_1 була виділена у приватну власність ОСОБА_1 (тобто право власності ОСОБА_2 на вказану квартиру було припинено). 17.11.2014 року Реєстраційною службою Дніпродзержинського міського управління юстиції Дніпропетровської області право власності ОСОБА_1 на дану квартиру, було зареєстроване в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно. У вищевказаній квартирі позивач проживає разом з трьома дітьми: ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_3 та ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_3 При цьому ОСОБА_2, в силу того, що він з 26.05.1997 року до 25.09.2013 року був власником квартири, але і після припинення власності на цю квартиру він залишається в ній зареєстрованим. Відповідач ігнорує законні вимоги позивачки знятися з реєстраційного обліку в належній їй квартирі, в якій він не проживає з квітня 2011 року. Фактичне місце проживання відповідача є житловий будинок АДРЕСА_2, ? частка якого належить йому на праві власності на підставі рішення суду.
Позивач ОСОБА_1 в судове засідання не з'явилася, представник позивача - адвокат ОСОБА_5 надала суду заяву з клопотанням про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, не заперечує проти ухвалення заочного рішення у справі.
Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином відповідно до вимог ст.ст.74-76 ЦПК України, про поважність причин неявки суд не повідомив, заяви про розгляд справи за його відсутності не надав, з клопотанням про відкладення розгляду справи до суду не звертався, а також не скористався правом надання заперечень проти позову.
Відповідно до ч. 1 ст. 224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи.
У зв'язку з чим суд, з урахуванням згоди позивача, вважає за можливе провести заочний розгляд справи та вирішити справу у порядку заочного розгляду на підставі наявних у справі доказів.
Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється
Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази у сукупності з нормами чинного законодавства України, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав.
З матеріалів справи вбачається, що з 07.09.1996 року сторони перебували у шлюбі, зареєстрованому Відділом реєстрації актів громадянського стану виконкому Дніпровської районної ради народних депутатів м.Дніпродзержинська, актовий запис № 561, який було розірвано рішенням Дніпровського районного суду м.Дніпродзержинська від 18.08.2011 р. (а.с. 7, 13).
Судом встановлено, що позивач ОСОБА_1 на підставі рішення Дніпровського районного суду м.Дніпродзержинська від 25.09.2013 року набула права власності на квартиру АДРЕСА_1, яка була виділена у приватну власність ОСОБА_1 в порядку поділу майна подружжя ОСОБА_1 та ОСОБА_2 Таким чином, право власності ОСОБА_2 на вказану квартиру було припинено (а.с.14-17).
17.11.2014 року Реєстраційною службою Дніпродзержинського міського управління юстиції Дніпропетровської області право власності ОСОБА_1 на дану квартиру, було зареєстроване в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно (а.с.18).
Судом встановлено, що у вищевказаній квартирі АДРЕСА_1, крім власника ОСОБА_1, зареєстровані діти позивача та відповідача: донька ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, син ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_3, син ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_3, та відповідач - ОСОБА_2, що підтверджується довідкою про склад сім'ї № 000783108 від 24.09.2015 року, що видана ТОВ "Інфо-ком" (а.с.23).
Із матеріалів справи вбачається, що відповідач фактично не проживає за місцем своєї реєстрації з квітня 2011 року і по теперішній час, що підтверджується актом про не проживання від 22.09.2015 року, який складений сусідами позивача і відповідача по місцю їх реєстрації та затверджений директором ТОВ "Крона-Сервіс 1" Карнаух А.В. (а.с.21).
Зі змісту позовної заяви вбачається, що фактичне місце проживання відповідача є житловий будинок АДРЕСА_2, ? частина якого належить йому на праві власності на підставі рішення Дніпровського районного суду м.Дніпродзержинська від 25.09.2013 року.
За правилами ч. 1 ст. 316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.
Згідно ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном.
Відповідно до ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону.
Відповідно до частини першої статті 383 ЦК України власник житлового будинку має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім'ї, інших осіб.
Відповідно до ст. 150 ЖК Української РСР громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди.
Відповідно до ч. 1 ст. 156 ЖК Української РСР члени сім'ї власника будинку, які проживають разом з ним у будинку, що йому належить, користуються жилим приміщенням нарівні з власником будинку (квартири), якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням.
Відповідно до ч.2 ст. 405 ЦК України член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.
Згідно ст. 7 Закону України "Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в України", зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі: заяви особи або її законного представника; судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, інших документів.
Таким чином, суд дійшов до висновку, що відповідач ОСОБА_2 дійсно відсутній в квартирі по АДРЕСА_1 з квітня 2011 року без поважних причин. Вказаний факт, на переконання суду, свідчить про відсутність у відповідача інтересу до спірної квартири, як до приміщення, що потрібне йому для проживання. Факти створення відповідачу з боку позивача перешкод у проживанні в цій квартирі, судом у судовому засіданні не встановлені.
Суд вважає, що перебування відповідача на реєстраційному обліку у належній позивачу квартирі перешкоджає здійсненню нею у повному обсязі гарантованого Конституцією України права власності, яке згідно із ст. 321 ЦК України є непорушним.
Враховуючи зазначені вище обставини та положення закону, суд приходить до висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про усунення перешкод у здійсненні права користування та розпорядження майном, позбавлення права користування житловим приміщенням, є обґрунтованими та підлягають задоволенню.
Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат та враховуючи волевиявлення позивача щодо відсутності необхідності стягувати з відповідача сплачений позивачем судовий збір, суд приходить до висновку, що судові витрати у справі відшкодуванню не підлягають.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 3, 10, 11, 57-60, 88, 169, 209, 212-215, 218, 224-226, 232 ЦПК України, суд, -
Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа: Адміністрація Дніпровського району Дніпродзержинської міської ради, про усунення перешкод у здійсненні права користування та розпорядження майном, позбавлення права користування житловим приміщенням, - задовольнити.
Визнати ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, таким, що втратив право користування житловим приміщенням - квартирою АДРЕСА_1.
Зняти ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, з реєстраційного обліку в квартирі АДРЕСА_1.
Заочне рішення суду набирає законної сили в порядку передбаченому ст.ст. 223, 232 ЦПК України.
Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача про перегляд заочного рішення, яка може бути подана відповідачем протягом десяти днів з дня отримання копії рішення.
Заочне рішення суду може бути оскаржене позивачем протягом десяти днів з дня проголошення рішення шляхом подання апеляційної скарги до Апеляційного суду Дніпропетровської області через Дніпровський районний суд м. Дніпродзержинська.
Суддя Т.О. Решетник