Справа №489/3849/16-ц 10.10.2016 10.10.2016 10.10.2016
Провадження №22-ц/784/2250/16
Справа № 489/3849/16-ц
Провадження №22-ц/784/2250/16 Головуючий першої інстанції: Тихонова Н.С.
Категорія: 50 Суддя-доповідач апеляційної інстанції ОСОБА_1
Рішення

Іменем України

10 жовтня 2016 року м. Миколаїв

Колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду Миколаївської області у складі:

головуючого Самчишиної Н.В.,

суддів: Галущенка О.І., Лисенка П.П.,

із секретарем судового засідання Гавор В.Б.,

за участю:

- позивача ОСОБА_2 та її представника ОСОБА_3,

- відповідача ОСОБА_4,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_4

на рішення Ленінського районного суду м. Миколаєва від 08 вересня 2016 року, ухвалене за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_4 про стягнення аліментів,

встановила:

03 серпня 2016 року ОСОБА_2 звернулася до суду з вищевказаним позовом, обґрунтовуючи його тим, що вона перебувала з відповідачем у зареєстрованому шлюбі, який розірвано у 2003 році. Від шлюбу мають повнолітню дочку-інваліда з дитинства ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, яка проживає разом з нею та знаходиться на її утриманні.

Посилаючись на те, що ОСОБА_4 ухиляється від виконання своїх батьківських обов'язків, коштів на утримання доньки не надає, хоча має таку матеріальну можливість, чим ставить їх дитину в скрутне матеріальне становище, позивач просила суд стягнути з відповідача аліменти на утримання дочки ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, у розмірі ? частини від усіх видів доходів, але не менше 30% від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

В запереченнях на позов ОСОБА_4 посилався на його безпідставність.

Рішенням Ленінського районного суду м. Миколаєва від 08 вересня 2016 року позов задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_4 аліменти на користь ОСОБА_2 на утримання повнолітньої доньки ОСОБА_5, в розмірі 500 грн. щомісячно, з урахуванням індексу інфляції, починаючи з 03 серпня 2016 року до 01 листопада 2017 року. Вирішено питання про розподіл судових витрат.

В апеляційній скарзі ОСОБА_4, посилаючись на порушення судом норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права, просив скасувати рішення суду та ухвалити нове рішення, яким стягнути з нього аліменти на користь ОСОБА_2, на утримання повнолітньої доньки в розмірі 100 грн., щомісячно, з урахуванням індексу інфляції, починаючи з 03 серпня 2016 року до 01 листопада 2017 року.

Заслухавши доповідь судді, пояснення позивача та її представника, відповідача, дослідивши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню частково із таких підстав.

-2-

Стягуючи з відповідача ОСОБА_4 аліменти в твердій грошовій сумі в розмірі 500 грн., суд першої інстанції виходив з того, що останній має нестабільній, мінливий дохід, проте за своїм матеріальним становищем може сплачувати на утримання дитини-інваліда, яка потребує матеріальної допомоги, аліменти.

При цьому, суд першої інстанції зазначив у рішенні, що стягнення аліментів необхідно проводити до зміни стану здоров'я доньки сторін, з огляду на те, що ОСОБА_5 періодично проходить медичні огляди, за результатами яких приймається рішення щодо встановлення їй інвалідності.

Колегія суддів погоджується з обставинами та правовідносинами, встановленими судом першої інстанції, його висновки щодо них та результату вирішення справи (крім визначеного розміру аліментів) вважає вірними, обґрунтованими й законними.

З матеріалів справи вбачається, що дочка сторін ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, є інвалідом другої групи з дитинства, проживає разом з матірю - позивачем, та потребує матеріальної допомоги (а.с.5-8). Позивач ОСОБА_2 працює та здійснює догляд за донькою.

З довідки МСЕК від 13 жовтня 2014 року слідує, що інвалідність ОСОБА_5 встановлена до 01 листопада 2017 року (а.с.6-7).

Зі слів позивача в судовому засіданні апеляційного суду, в середньому в місяць вона витрачає на ліки для доньки приблизно 500 грн., дочці виплачується пенсія 1 160 грн.

Відповідач є працездатною особою, тимчасово не працює, перебуває у іншому зареєстрованому шлюбі, інших дітей і непрацездатних осіб на утриманні немає.

Із апеляційної скарги слідує, що наведені факти щодо непрацездатності своєї дочки, та її потреби в матеріальній допомозі відповідач не оспорює, а не погоджується лише з розміром стягнутих аліментів, вказуючи на незадовільний стан свого здоровя та на його спроможність сплачувати аліменти щомісячно лише у розмірі 100 грн.

Правилами ст. 182 СК України передбачено, що розмір аліментів, які стягуються, встановлюються судом з урахуванням: стану здоров'я та матеріального становища дитини і платника аліментів; наявності у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина, інших обставин, що мають істотне значення.

Як встановлено відповідач є працездатною особою, тимчасово не працює, перебуває у іншому зареєстрованому шлюбі, інших дітей і непрацездатних осіб на утриманні немає.

З довідки лікаря Комунального закладу Миколаївської міської ради «Центр первинної медико-санітарної допомоги № 2» від 03 жовтня 2016 року слідує, що відповідачу ОСОБА_4 встановлено діагноз цукровий діабет 2 тип середньої важкості, ДДПП шейно грудного відділу хребта з мязово тонічним синдромом (а.с.48).

Згідно зі ст. 200 СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 198 СК України батьки зобов'язані утримувати своїх повнолітніх непрацездатних дочку, сина, які потребують матеріальної допомоги, якщо вони можуть таку матеріальну допомогу надавати.

Виходячи з викладеного, визначаючи розмір аліментів, на думку колегії суддів, суд першої інстанції відповідно до ст. 182 СК України не в повній мірі зясував та врахував стан здоровя відповідача та матеріальний стан сторін, які обидва мають їх обоюдний обов'язок, як батьків, утримувати свою дитину.

-3-

Виходячи з цих обставин та враховуючи вимоги ст. 182 СК України, на підставі п. 3 ч. 1 ст. 309 ЦПК України, колегія суддів вважає необхідним змінити рішення суду першої інстанції в частині стягнення аліментів, зменшивши їх розмір з 500 грн. до 350 грн.

Посилання відповідача в апеляційній скарзі на те, що суд першої інстанції не врахував правових підстав, а саме ч. 1 ст. 88 СК України, на яку посилалась позивач в обґрунтування свого позову, не заслуговують на увагу, оскільки підставами позову є не саме по собі посилання на певну норму закону, а обставини, якими позивач обґрунтовує свої вимоги.

Обґрунтовуючи позов, позивач ОСОБА_2 вказувала на підстави виникнення обовязку батька утримувати повнолітню дочку - інваліда.

Тому суд, відповідно до вимог ст. 214 ЦПК України, вірно з'ясував обставини, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, та встановив правовідносини сторін, які випливають із встановлених обставин й застосував норму закону, яка їм відповідає.

Рішення суду в частині розподілу судового збору слід залишити без змін.

Керуючись ст. 303, 309, 316 ЦПК України, колегія суддів,

вирішила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_4 задовольнити частково.

Рішення Ленінського районного суду м. Миколаєва від 08 вересня 2016 року змінити в частині вирішення позовних вимог про розмір стягнутих аліментів.

Стягнути аліменти із ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, уродженця ІНФОРМАЦІЯ_3 (ІН) на користь ОСОБА_2 на утримання повнолітньої дочки ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, у твердій грошовій сумі у розмірі 350 (триста пятдесят) грн., щомісячно, починаючи з 03 серпня 2016 року до 01 листопада 2017 року.

Рішення суду в частині розподілу судового збору залишити без змін.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення, і з цього часу може бути оскаржене протягом двадцяти днів у касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий Н.В. Самчишина

Судді: О.І. Галущенко

ОСОБА_6