РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 жовтня 2016 року Володимир-Волинський міський суд Волинської області в складі:

головуючої - судді Пікули Н.В.

за участю секретаря Грабовської Г.О.

з участю позивача ОСОБА_1

відповідача ОСОБА_2

представника позивача ОСОБА_3

представника відповідача ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Володимир-Волинський цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування завданої матеріальної шкоди,-

в с т а н о в и в:

Позивач звернувся в суд із даним позовом до ОСОБА_2Б про відшкодування завданої матеріальної шкоди. Позовні вимоги мотивує тим, що 19.03.2016 року, близько 13. год. 20 хв. він здійснив зупинку автомобілем марки «Вольво», р.н.з. АС 3311 ВІ, біля магазину «Мясна точка», що по вул. Ковельській в м. Володимирі- Волинському. З правої сторони від його автомобіля зупинився відповідач на транспортному засобі марки «Мерседес», р.н.з АС 4073 ВЕ. Виходячи із даного транспортного засобу, відповідач дверцятами свого автомобіля пошкодив заднє крило його автомобіля. Згідно висновку експертного автотоварознавчого дослідження ТзОВ «Таір-Експерт» майнова шкода становить 7053,26 грн. Відповідач добровільно відмовляється відшкодувати завдану шкоду, а тому позивач просить стягнути в його користь 7053,26 грн. завданої шкоди, витрати за проведення експертного автотоварознавчого дослідження в розмірі 1500 грн., витрати на провову допомогу в розмірі 1500 грн. та 551,20 грн. судового збору.

В судовому засіданні позивач та його представник позовні вимоги підтримали в повному обсязі, просили позов задовольнити з підстав викладених у позовній заяві.

Відповідач в судовому засіданні позов не визнав. Пояснив, що у його діях не має вини, так як пошкодження дверей автомоблія позивача сталось внаслідок сильного вітру, що є непереборною силою.

Представник відповідача просив відмовити у задоволенні позову. Пояснив, що шкоду було завдано внаслідок пориву вітру, що є неперебоною силою, а тому відповідач звільняється від обов»язку її відшкодувати.

Заслухавши пояснення сторін, їхніх представників, дослідивши письмові матеріали справи, оцінивши докази по справі в їх сукупності, суд прийшов до висновку, що позов підлягає до задоволення з таких підстав.

Згідно ч.1, 2 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.

Судом встановлено, що ОСОБА_2, 19.03.2016 р., близько 13 год. 20 хв. поблизу магазину «М»ясна точка», що по вул. Ковельській в м. Володимирі-Волинському, відкриваючи двері автомоблія «Мерседес» р.н.з. АС 4073 ВЕ, пошкодив заднє крило траспортного засобу марки «Вольво» р.н.з. АС 3311 ВІ, що належить ОСОБА_1 ОСОБА_4 обставина визнається сторонами, а тому не підлягає доказуванню.

З матеріалів доданих до даного висновку вбачається, що відповідач визнав свою вину в пошкодженні автомобіля належного позивачу та зобовязався відшкодувати завдану шкоду.

За результатами розгляду заяви ОСОБА_1 по факту пошкодження його автомобіля Володимир-Волинським відділенням поліції Нововолинського відділу поліції Головного управління поліції України у Волинській області надано висновок, згідно якого у діях ОСОБА_2 відсутній склад кримінального правопорушення, передбаченого ст. 194 КК України.

При цьому суд бере до уваги, що наявність рішення про відсутність складу злочину, не означає відсутність вини для цивільно-правової відповідальності. Таке рішення є доказом, який повинен досліджуватися та оцінюватися судом у цивільній справі у порядку, передбаченому ЦПК України.

З огляду на презумпцію вини завдавача шкоди (частина друга статті 1166 ЦК) відповідач звільняється від обовязку відшкодувати шкоду, якщо доведе, що шкоди було завдано не з його вини.

Відповідач не спростовуючи самого факту заподіяння шкоди, однак заперечуючи свою вину у завданій шкоді зазначає, що причиною заподіяння шкоди був сильний вітер, що є непереборною силою, а тому відсутні підстави для відшкодування ним шкоди.

Водночас ст. 263 ЦК України визначає, що непереборною силою є надзвичайна або невідворотна за даних умов подія, тобто та яка має зовнішній характер.

Проте, всупереч вимог ст. 10,60 ЦПК України відповідач не надав суду жодних належних та допустимих доказів, котрі б підтверджували наявність 19.03.2016 р. в м. Володимирі-Волинську сильного вітру, який можна було б вважати непереборною силою.

Таким чином, під час розгляду справи відповідачем не доведено, що шкода завдана позивачу не з його вини, а тому він згідно ч.2 ст. 1166 ЦК України не звільняється від обовязку відшкодувати її.

Крім того, суд вважає безпідставним посиланням відповідача у своїх запереченнях на норму ч.5 ст. 1187 ЦК України, оскільки вона не регулює виниклі між сторонами спірні відносини. Норма ст. 1187 ЦК України поширюється на відносини про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки. Однак цивільно-правова відповідальність за шкоду, завдану діяльністю, що є джерелом підвищеної небезпеки, настає у разі її цілеспрямованості (наприклад, використання транспортних засобів за їх цільовим призначенням), а також при мимовільному проявленні шкідливих властивостей об'єктів, що використовуються в цій діяльності (наприклад, у випадку завдання шкоди внаслідок мимовільного руху автомобіля). В інших випадках шкода відшкодовується на загальних підставах, передбачених ст. 1166 ЦК України, особою, яка її завдала.

Задовольняючи майнову шкоду в розмірі 7053,26 грн. суд виходить з наступного.

На підтвердження розміру майнової шкоди позивач надав суду висновок №169 експертного автотоварознавчого дослідження, згідно якого матеріальний збиток, завданий позивачу внаслідок пошкодження його автомобіля відповідачем становить 7053,26 грн. До даного висновку додано протокол огляду транспортного засобу та калькуляцію на роботи та запасні частини.

Як пояснив позивач в судовому засіданні, на даний час його автомобіль повністю не відремонтовано.

Заперечуючи розмір майнової шкоди відповідач під час судового розгляду справи подав клопотання про призначення судової автотоварозновчої експертизи, котре судом задоволено.

Однак відповідач ухилився від проведення експертизи (не здійснив оплату за її проведення), внаслідок чого експертиза не проведена і ухвала суду повернута без виконання.

Наслідки ухилення від участі в експертизі передбачені ч.1 ст. 146 ЦПК України. Згідно цієї норми у разі ухилення особи, яка бере участь у справі, від подання експертам необхідних матеріалів, документів або від іншої участі в експертизі, якщо без цього провести експертизу неможливо, суд залежно від того, хто із цих осіб ухиляється, а також яке для них ця експертиза має значення, може визнати факт, для з»ясування якого експертиза була призначена, або відмовити у його визнанні.

Оскільки відповідач ухилився від проведення експертизи, на спростування розміру майнової шкоди не подав жодних належних та допустимих доказів, тому суд у відповідності до вимог ч.1 ст. 146 ЦПК України визнає розмір майнової шкоди в сумі 7053,26 грн., котрий зазначений у висновку експертного дослідження та є належним, допустимим письмовим доказом у справі.

Таким чином, відповідач ОСОБА_2, будучи особою з вини якого заподіяно позивачу майнову шкоду на суму 7053,26 грн., зобовязаний її відшкодувати в повному обсязі.

З пояснень відповідача вбачається, що транспортний засіб, дверцятами якого було пошкоджено автомобіль позивача був застрахований, однак він страхову компанію про даний випадок не повідомляв.

З огляду вищенаведеного, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача є законними, обґрунтованими, доведеними, а тому позов підлягає до задоволення.

Оскільки позивач, на користь якого ухвалено рішення, поніс витрати на проведення експертного дослідження в сумі 1500 грн., витрати на правову допомогу в розмірі 1500 грн. та судовий збір в сумі 551,20 грн., котрі документально підтвердженні (а.с.10, 11, 12,13,43), тому згідно ст. 88 ЦПК України вони підлягають стягненню з відповідача на користь позивача.

Керуючись ст.ст. 10,11,60,88,209,212-215 ЦПК України, суд

в и р і ш и в :

Позов ОСОБА_1 - задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, проживаючого за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2, в користь ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_3, проживаючого за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_4 завдану матеріальну шкоду в сумі 7053( сім тисяч п»ятдесят три ) грн.. 26 коп

Стягнути з ОСОБА_2 в користь ОСОБА_1 судові витрати 1500( одну тисячу п»ятсот ) грн. витрат за проведення експертного товарознавчого дослідження, 1500 ( одну тисячу п»ятсот) грн. витрат на правову допомогу та 551, 20 грн. судового збору, а всього 3551( три тисячі п»ятсот п»ятдесят одну ) грн. 20 коп.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Головуюча /-/ підпис

Згідно з оригіналом

Суддя Н.В. Пікула