Справа № 353/635/15-ц
Провадження № 2/353/4/16
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 лютого 2016 року м.Тлумач

Тлумацький районний суд Івано-Франківської області у складі:

головуючого - судді Луковкіна У.Ю.

з участю: секретаря Бойко В.Я.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Тлумач справу за позовом Публічного акціонерного товариства «ВТБ Банк» до ОСОБА_1, ОСОБА_2 про стягнення в солідарному порядку заборгованості,-

в с т а н о в и в:

ПАТ «ВТБ Банк» звернулося в суд з позовом до ОСОБА_1, ОСОБА_2 про стягнення в солідарному порядку заборгованості за кредитним договором № 56-08/Ц від 20.03.2008 року у розмірі 220378,60 доларів США, що за офіційним курсом НБУ станом на 25.06.2015 року становить 4726888 грн. 40 коп. Позовні вимоги мотивовані тим, що 20.03.2008 року між ВАТ «ВТБ Банк» (перейменовано на ПАТ «ВТБ Банк») та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір № 56-08/Ц, відповідно до умов якого останній отримав кредит в розмірі 256300,00 доларів США, та зобов'язався щомісячно здійснювати погашення кредиту та сплату процентів за користування даним кредитом. Строк користування кредитом - 20 років до 17.03.2028 року, проценти за користування кредитом - 12,5 % річних. Мета кредиту - для придбання незавершеного будівництва, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 загальною площею - 193,6 кв.м., житловою площею - 127 кв.м. та земельну ділянку, площею 0,0624 га за адресою: АДРЕСА_1. До кредитного договору вносились зміни та доповнення згідно договорів про внесення змін №1 від 31.03.2009 року та №2 від 06.09.2010 року. Відповідач ОСОБА_1 умови кредитного договору не виконав і станом на 25.06.2015 року відповідно до розрахунку ПАТ «ВТБ Банк» його заборгованість складає 220378,60 доларів США, що за офіційним курсом НБУ станом на 25.06.2015 року становить 4726888 грн. 40 коп. В забезпечення виконання ОСОБА_1 зобов'язань за кредитним договором між ВАТ «ВТБ Банк» та ОСОБА_2 був укладений договір поруки № 25/Ц від 20.03.2008 року. До даного договору поруки були внесені зміни згідно договорів про внесення змін №1 від 31.08.2009 року та №2 від 06.09.2010 року. Позивач просив стягнути в солідарному порядку з відповідачів заборгованість за кредитом 220378,60 доларів США, що за курсом НБУ станом на 25.06.2015 року становить 4726888 грн. 40 коп. та понесені судові витрати понесені по сплаті судового збору в сумі 3654,0 грн.

02.12.2015 року представник відповідача ОСОБА_1 та ОСОБА_2 - ОСОБА_3, подав до суду заперечення на позов, в якому вказав, що згідно умов кредитного договору №56-08/Ц від 20.03.2008 року позичальник зобов'язаний повернути кредит в повному обсязі 17.03.2028 року або достроково у випадках, передбачених цим договором. На підтвердження своїх вимог та обставин, якими позивач обґрунтовує вимоги, останній надав вимогу до боржника про усунення порушень від 10.03.2015 року. Зазначив, що дану вимогу не можна розцінювати як дострокову вимогу в порядку ст.1050 ЦК України, чи як дострокову вимогу відповідно до умов договору. Згідно даної вимоги позивач, керуючись ст. 35 Закону України «Про іпотеку», вимагає негайного виконання порушеного зобов'язання та попереджає про можливість ініціювання звернення стягнення на предмет іпотеки чи стягнення в судовому порядку. Позивач не довів цією вимогою, що станом на момент звернення в суд (30.06.2015 року), терміни виконання зобов'язань за кредитним договором в частині повернення коштів за період з липня 2015 року по березень 2028 року, які позивач теж намагається стягнути, змінені та порушені, а отже що строк виконання зобов'язань в частині повернення всіх кредитних коштів настав. За таких обставин якщо у позивача і виникло право на захист свого порушеного права в частині оплати відповідачем коштів, строк погашення яких настав на момент звернення, то по коштах, термін сплати яких ще не настав станом на дату звернення до суду, у відповідача відсутнє порушене право на їх отримання, а відтак і відсутнє право на звернення до суду про стягнення таких коштів.

29.12.2015 року від представника ПАТ «ВТБ Банк» - ОСОБА_4 надійшли письмові пояснення на подані представником відповідачів заперечення, в яких вказано, що твердження відповідачів про відсутність у банку права дострокової вимоги є безпідставним. Позивач виконав свій обов'язок щодо надання кредиту, що підтверджується заявою на видачу готівки № 97_4 від 21.03.2008 року, форма якої затверджена постановою правління НБУ від 14.08.2003 року № 337 «Про затвердження Інструкції про касові операції в банках України», яка була чинною на час укладення кредитного договору. Відповідно до п.2 глави 3 розділу ІІІ вказаної постанови визначено, що з каси банку готівка національної валюти видається за заявою на видачу готівки - фізичним особам з поточних, вкладних (депозитних) рахунків та фізичним і юридичним особам переказ без відкриття рахунку за операціями з клієнтами. Отже, при видачі кредитних коштів ОСОБА_1 в сумі 256300,00 доларів США через касу банку була використана затверджена даною інструкцією форма (додаток 8) заяви на видачу готівки. У даній заяві на видачу готівки зазначено отримувачем коштів ОСОБА_1, номер позичкового рахунку з якого видані кошти - 0091, сума 256300,0 доларів США, еквівалент у гривнях - 1294315,0 грн., загальна сума прописом, зміст операції - видача коштів згідно кредитного договору № 56-08/Ц від 20.03.2008 року, підпис отримувача, підпис банку та відтиск печатки видаткової ками № 1. Факт отримання ОСОБА_1 кредитних коштів, підтверджується підписом його дружини, яка отримала кошти згідно довіреності від 20.03.2008 року.

В судове засіданні представник позивача ПАТ «ВТБ Банк» - ОСОБА_4 не з'явилась, однак до суду направила письмове клопотання, в якому вказала, що позов підтримує, просила його задовольнити та розгляд справи провести у її відсутність. Щодо заочного розгляду справи не заперечує.

Відповідачі ОСОБА_1 та ОСОБА_2 в судове засідання не з'явились, причин неявки суду не повідомили. Про дату, час та місце розгляду справи були повідомлені шляхом опублікування оголошення в газеті «Галичина», в порядку ч. 9 ст. 74 ЦПК України.

Представник відповідачів ОСОБА_1 та ОСОБА_2 - ОСОБА_3 в судове засідання не з'явився, причин не явки суду не повідомив, хоча про дату, час та місце розгляду справи був належним чином повідомлений.

Тому, виходячи зі змісту ч. 1 ст. 224 ЦПК України, з врахуванням того, що відповідачі про причини неявки не повідомили, а позивач подав достатньо матеріалів, які свідчать про взаємовідносини сторін, суд постановив про проведення заочного розгляду справи.

Дослідивши та оцінивши дані, що містяться в письмових доказах по справі, а також дослідивши оригінали документів долучених до справи, які на вимогу представника позивача були витребувані у позивача для огляду в судовому засіданні, суд вважає, що позов підлягає до задоволення з таких підстав.

Статтею 1054 Цивільного Кодексу України встановлено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Судом встановлено, що 20.03.2008 року між ВАТ «ВТБ Банк» (правонаступником якого є ПАТ «ВТБ Банк») та ОСОБА_1 був укладений кредитний договір № 56-08/Ц, згідно якого відповідач одержав кредит в сумі 256300,00 доларів США, строком на 20 років до 17.03.2028 року, зі сплатою процентів за користування кредитом - 12,5% річних (п. 1.1. кредитного договору). Грошові кошти отримані позичальником використовуються за цільовим призначенням: для придбання незавершеного будівництва, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 загальною площею 193,6 кв.м., житловою площею 127 кв.м. та земельної ділянки площею 0,0624 га за адресою: АДРЕСА_1 (п.2.1 кредитного договору) (а.с. 80-81 Том 1).

Згідно п. 2.3 кредитного договору грошові кошти перераховуються банком з позичкового рахунку (№0091.840.1) на рахунок, вказаний позичальником в заяві про перерахування коштів, або надаються готівкою після підписання з банком договору щодо забезпечення виконання зобов'язань позичальника за кредитним договором та на підставі письмової заяви позичальника про перерахування грошових коштів у 5 (п'яти) денний строк з дня отримання банком заяви.

ОСОБА_1 (відповідач) через ОСОБА_2 (відповідачка) одержав та використав за цільовим призначенням кредитні кошти в сумі 256300,00 доларів США, що підтверджується копією заяви на видачу готівки № 97_4 від 21.08.2008 року, у якій міститься підпис отримувача, а саме підпис ОСОБА_2, яка по довіреності від 20.03.2008 року була уповноважена на одержання від імені ОСОБА_1 грошових коштів (вкладів), в тому числі з будь яких банківських установ (а.с. 84, 232-233 Том 1).

Для забезпечення виконання даного зобов`язання 20.03.2008 року між ВАТ «ВТБ Банк» (правонаступником якого є ПАТ «ВТБ Банк») та ОСОБА_2 було укладено договір поруки за № 25/Ц, згідно якого остання зобов`язалась перед ВАТ «ВТБ Банк» відповідати солідарно в повному обсязі за своєчасне та повне виконання ОСОБА_1 зобов`язання за вищезазначеним кредитним договором, зокрема, щодо повернення кредиту, сплати процентів за користування кредитом, комісій, пені, штрафних санкцій та збитків, розмір, термін та умови повернення та сплати яких встановлюється кредитним договором № 56-08/Ц від 20.03.2008 року та будь-якими додатковими угодами до нього (п.п. 1, 5 договору поруки) (а.с. 105-106 Том 1).

Ст. 549 ЦК України передбачено, що неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

Відповідно до п.п. 9.1, 9.2 кредитного договору у разі несвоєчасного повернення кредиту позичальник зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також 30 процентів річних від простроченої суми. У разі несвоєчасної (неналежної) сплати процентів за користування кредитом, позичальник сплачує банку пеню в розмірі подвійної ставки НБУ від суми боргу за кожен день прострочення виконання.

Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: 1) припинення зобов'язання внаслідок односторонньої відмови від зобов'язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; 2) зміна умов зобов'язання; 3) сплата неустойки; 4) відшкодування збитків та моральної шкоди. Відповідно до ч. 1 ст. 612 цього Кодексу боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

До кредитного договору № 56-08/Ц від 20.03.2008 року згідно договорів про внесення змін № 1 від 31.08.2009 року (а.с. 85-90 Том 1), № 2 від 06.09.2010 року (а.с. 91-93 Том 1), №3 від 05.01.2012 року (а.с. 94-95 Том 1) та № 4 від 31.07.2014 року (а.с. 99-104 Том 1) вносились зміни та доповнення, що стосуються зміни процентної ставки за користування кредитом, способу погашення кредиту та процентів, можливості дострокового погашення кредиту, порядку нарахування, сплати процентів за користування кредитом та погашення кредиту, відповідальності сторін, черговості виконання зобов'язань, відтермінування повернення залишку суми кредиту, страхування предмета іпотеки, тощо.

Також на підставі змін до кредитного договору до договору поруки № 25/Ц від 20.03.2008 року було внесено зміни згідно договорів про внесення змін № 1 від 31.08.2009 року, № 2 від 06.09.2010 року, № 3 від 31.07.2014 року щодо процентів за користування кредитом, строку дії договору поруки (а.с. 106-109 Том 1).

Згідно ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з врахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Відповідно до положення ст. 533 ЦК України грошове зобов'язання має бути виконане у гривнях. Якщо у зобов'язанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом.

Аналіз норм ст. 99 Конституції України, ст. ст.192, 533 ЦК України дає підстави для висновку про те, що незалежно від валюти боргу (тобто грошової одиниці, в якій визначена сума зобов'язання) валютою платежу, тобто засобом погашення грошового зобов'язання і його виконання є національна валюта України - гривня. Відповідно, у національній валюті України підлягають обчисленню і стягненню і інші складові грошового зобов'язання (пеня, штраф, неустойка, проценти) та виплати, передбачені ст. 625 ЦК України.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного суду України від 02.07.2014 року по справі № 6-79цс14.

За приписами ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі) у строк та в порядку, що встановлені договором. Ст. 530 ЦК України визначено, що, якщо у зобов'язанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк. Відповідно ч. 2 ст. 1050 Цивільного кодексу України якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами, то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів.

Згідно з статтею 629 ЦК України, договір є обов'язковим для виконання сторонами. За ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства.

Відповідно до п.4.4 кредитного договору позичальник зобов'язаний повністю повернути кредит та сплатити проценти, незалежно від настання строку виконання зобов'язання у випадках порушення позичальником своїх зобов'язань за кредитним договором, в т.ч. несплати процентів за користування кредитом (в т.ч. неналежної сплати процентів).

Згідно ст. 554 ЦК України у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків. Особи, які спільно дали поруку, відповідають перед кредитором солідарно.

У відповідності до п. 6.2. кредитного договору банк має право вимагати дострокового повернення кредитних ресурсів, сплати нарахованих процентів по них, неустойки відповідно до умов цього договору, а позичальник зобов'язаний протягом 30 (тридцяти) днів з моменту одержання вимоги банку повернути кредитні ресурси та сплатити нараховані проценти. Згідно п.6 договору поруки у разі настання строку виконання будь-якого зобов'язання за кредитним договором та/або у разі невиконання (у т.ч. неналежного виконання) позичальником зобов'язань за кредитним договором, банк має право на договірне списання з рахунків поручителя суми боргу.

12.03.2015 року та 26.01.2016 року на адресу відповідачів ОСОБА_1 та ОСОБА_2 було направлено листи-вимоги про усунення порушення від 10.03.2015 року, зокрема, щодо погашення у 30-ти денний строк з моменту одержання вимоги, грошових зобов'язань за кредитним договором перед ПАТ «ВТБ Банк» (а.с. 27-30, 110-113 Том 1, 40-41 Том 2).

Однак, як боржником, так і поручителем (відповідачі по справі) заборгованість по кредитному договору не була погашена у вказані у вимогах строки.

В порушення умов договору відповідач ОСОБА_1 неналежно виконував взяті на себе зобов'язання і станом на 25.06.2015 року допустив заборгованість в сумі 220378,60 доларів США, що за офіційним курсом НБУ станом на 25.06.2015 року становить 4726888 грн. 40 коп., яка складається з: прострочена заборгованість за кредитом - 6402 доларів США 42 центи (що за офіційним курсом НБУ 135590 грн. 58 коп.); строкова заборгованість по кредиту - 193416 доларів США 22 центи (що за офіційним курсом НБУ 4096172 грн. 58 коп.); заборгованість за нарахованими процентами - 7200 доларів США 41 центів (що за офіційним курсом НБУ 152490 грн. 43 коп.); заборгованість за простроченими процентами - 13359 доларів США 55 центів (що за офіційним курсом НБУ 282928 грн. 82 коп.); пеня за несвоєчасну сплату процентів - 36310 грн. 20 коп.; пеня за несвоєчасне повернення кредиту - 18862 грн. 16 коп.; три проценти річних за весь час прострочення сплати процентів - 2984 грн. 42 коп.; три проценти річних за весь час прострочення повернення - 1549 грн. 21 коп., що підтверджується розрахунками заборгованості (а.с. 7-17, 69-79, 169-177 Том-1).

Будь-яких доказів, які б спростовували проведений позивачем розрахунок заборгованості ОСОБА_1 за вказаним кредитним договором, відповідачами по справі суду не представлено.

У відповідності з ст.ст. 525, 526 ЦК України, зобов`язання повинні виконуватися в повному обсязі та в установлені строки, відповідно до умов договору та вимог закону.

Згідно з ст.ст. 10, 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Відповідно до ст.ст. 58, 60 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Доказування не може ґрунтується на припущеннях. Кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі, щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір.

З огляду на викладене, з врахуванням того, що позивач подав достатньо матеріалів, які свідчать про взаємовідносини сторін та наявність заборгованості за кредитним договором № 56-08/Ц від 20.03.2008 року, та те, що відповідачі не подали суду жодних доказів, які би спростували позовні вимоги, суд дійшов висновку, що позовна вимога про стягнення з відповідачів в солідарному порядку заборгованості за вищевказаним кредитним договором є обгрунтованою та підлягає задоволенню.

Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Тому з відповідачів також слід стягнути на користь позивача понесені ним документально підтверджені судові витрати по сплаті судового збору в сумі 3654,0 грн.

На підставі ст.ст. 525, 526, 530, 533, 549, 553, 554, 610, 611, 612, 625, 629, 1050, 1054 ЦК України, керуючись ст. ст. 10, 11, 60, 213-215, 224-226 ЦПК України, суд,-

В И Р І Ш И В :

Позов задовольнити.

Стягнути в солідарному порядку з ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_2 та ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3, зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_3 на користь Публічного акціонерного товариства «ВТБ Банк», що знаходиться по бульвар Т.Шевченка/вул. Пушкінська, 8/26 в м. Києві (ідентифікаційний код за ) заборгованість по кредитному договору № 56-08/Ц від 20.03.2008 року, яка станом на 25.06.2015 року складається з: заборгованості за кредитом - 199818 доларів США 64 центи (сто дев'яносто дев'ять тисяч вісімсот вісімнадцять доларів США 64 центи), що за офіційним курсом НБУ станом на 25.06.2015 року становить 4231763 грн. 16 коп. (чотири мільйони двісті тридцять одна тисяча сімсот шістдесят три гривні 16 копійок); заборгованості за процентами - 20559 доларів США 96 центів (двадцять тисяч п'ятсот п'ятдесят дев'ять доларів США 96 центів), що за офіційним курсом НБУ станом на 25.06.2015 року становить 435419 грн. 25 коп. (чотириста тридцять п'ять тисяч чотириста дев'ятнадцять гривень 25 копійок); пені за несвоєчасну сплату процентів та повернення кредиту - 55172 грн. 36 коп. (п'ятдесят п'ять тисяч сто сімдесят дві гривні гривень 36 копійок); три проценти річних за весь час прострочення сплати процентів та повернення кредиту - 4533 грн. 63 коп. (чотири тисячі п'ятсот тридцять три гривні 63 копійки).

Стягнути з ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_2 на користь Публічного акціонерного товариства «ВТБ Банк», що знаходиться по бульвар Т.Шевченка/вул. Пушкінська, 8/26 в м. Києві (ідентифікаційний код за ) - 1827 грн. 00 коп. (одна тисяча вісімсот двадцять сім гривень 00 копійок) судових витрат понесених позивачем по сплаті судового збору.

Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3, зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_2 на користь Публічного акціонерного товариства «ВТБ Банк», що знаходиться по бульвар Т.Шевченка/вул. Пушкінська, 8/26 в м. Києві (ідентифікаційний код за ) - 1827 грн. 00 коп. (одна тисяча вісімсот двадцять сім гривень 00 копійок) судових витрат понесених позивачем по сплаті судового збору.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом 10 днів з дня отримання його копії. У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення, заочне рішення може бути оскаржене відповідачами в загальному апеляційному порядку.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги, рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Апеляційного суду Івано-Франківської області протягом десяти днів з дня його проголошення через Тлумацький районний суд Івано-Франківської області. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Головуюча У.Ю.Луковкіна