АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 537/2634/16-ц Номер провадження 22-ц/786/2258/16Головуючий у 1-й інстанції Хіневич В. І. Доповідач ап. інст. ОСОБА_1
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 серпня 2016 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Полтавської області в складі:

Головуючого судді:ОСОБА_1,

Суддів: Дорош А.І., Триголова В..М.

При секретарі: Діхтяр Т.В.

розглянувши у відкритому судовому засідання в м. Полтаві цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2, ОСОБА_3

на рішення Крюківського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 30 червня 2016 року

по справі за позовом ОСОБА_2, ОСОБА_3 до Кременчуцької міської ради Полтавської області, за участі третьої особи -Другої Кременчуцької державної нотаріальної контори про визнання права власності на нерухоме майно в порядку спадкування,-

В С Т А Н О В И Л А :

У травні 2016 року до суду звернулися позивачі та просили суд визнати за ними в рівних частках по 1/2 частці за кожною, право власності на житловий будинок з господарськими будівлями, що розташований за адресою: Полтавська область, м. Кременчук, пров. Грушевий, 10 та в цілому складається із житлового будинку літ. «А, А1,а1, а3, а4» погребу під частиною будівлі літ «Бп», сараю літ. «Б», сараю літ «Д», сараю літ. «Ж», убиральні літ. «З», вимощення І, вигрібної ями ІІ, колодязя питної води літ. «к», воріт № 1, огорожі № 2 у порядку спадкування за законом після померлого 08.02.2015 року ОСОБА_4. В обґрунтування зазначених вимог вказали, що 08.02.2015 року помер ОСОБА_4, який доводиться чоловіком ОСОБА_2 та батьком ОСОБА_3Після його смерті відкрилася спадщина, яка складається з усього належного йому рухомого та нерухомого майна, а саме з житлового будинку з господарськими будівлями, що розташований за адресою: Полтавська область, м. Кременчук, пров. Грушевий, 10.Вказаний будинок було збудовано власними силами та коштами ОСОБА_4 на підставі дозволу № 286 виконавчого комітету Кременчуцької районної ради депутатів трудящих. Заповіту на випадок своєї смерті ОСОБА_4не залишив. 25.09.2015 року, позивачі звернулися до нотаріальної контори для видачі свідоцтва про право на спадщину на вище вказаний житловий будинок з господарськими будівлями, однак державний нотаріус відмовила в оформлені свідоцтва у звязку з відсутністю правовстановлюючих документів на останній.

Рішенням Крюківського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 30 червня 2016 року у задоволенні позову ОСОБА_2, ОСОБА_3 до Кременчуцької міської ради Полтавської області, за участі третьої особи -Другої Кременчуцької державної нотаріальної контори про визнання права власності на нерухоме майно в порядку спадкування відмовлено.

З вказаним рішенням не погодились позивачі та оскаржили його в апеляційному порядку.

В обґрунтування своєї апеляційної скарги позивачі зазначили, що судом не було враховано, що спірний будинок був побудований у сільській місцевості, а тому державна реєстрація нерухомого майна не проводилась. Також, судом не було прийнято до уваги довідку з по господарської книги, видану виконавчим комітетом Кам'янопотоківської сільської ради 31.03.2016 року за ОСОБА_4 лічився спірний житловий будинок,та він не є самочинним будівництвом.

Колегія суддів, дослідивши матеріали справи, доводи апеляційної скарги , приходить до висновку про задоволення апеляційної скарги за наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 303 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 307 ЦПК України за наслідками розгляду апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції апеляційний суд має право змінити рішення суду першої інстанції.

Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 309 ЦПК України підставами для скасування рішення суду першої інстанції і ухвалення нового рішення або зміни рішення є порушення або неправильне застосування судом матеріального або процесуального права.

Матеріалами справи підтверджуються та не заперечуються сторонами у справі наступні обставини.

08 лютого 2015 року помер ОСОБА_4, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії І-КЕ № 286716 виданого Центральним відділом ДРАЦС реєстраційної служби Кременчуцького МУЮ у Полтавській області./ а.с.4/.

Після смерті ОСОБА_4відкрилася спадщина, яка складається з усього належного йому рухомого та нерухомого майна, а саме з житлового будинку з господарськими будівлями, що розташований за адресою: Полтавська область, м. Кременчук, пров. Грушевий, 10 та в цілому складається із житлового будинку літ. «А, А1,а1, а3, а4» погребу під частиною будівлі літ «Бп», сараю літ. «Б», сараю літ «Д», сараю літ. «Ж», убиральні літ. «З», вимощення І, вигрібної ями ІІ, колодязя питної води літ. «к», воріт № 1, огорожі № 2, що підтверджується технічним паспортом від 13.10.2015 року.

Відповідно до постанови від 25.09.2015 року про відмову у вчиненні нотаріальних дій державного нотаріуса Другої Кременчуцької державної нотаріальної контори ОСОБА_5, позивачам відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом оскільки спадкоємцями не надано правовстановлюючих документів на житловий будинок з господарськими будівлями.

Відмовляючи в задоволені позову суд першої інстанції виходив з того, що ОСОБА_4 не набув за життя права власності на спірний будинок, оскільки спірний будинок не був зареєстрованим та введеним в експлуатацію належним чином.

Проте колегія суддів не може погодитись з даним висновком суду першої інстанції, виходячи з наступного.

Як вбачається з матеріалів справи, та в свою чергу не заперечувалося сторонами у справі, спірний житловий будинок з господарськими будівлями ОСОБА_4 було збудовано у період з 1958 по 1986 рік.

04 листопада 1958 року ОСОБА_4 отримав дозвіл на будівництво даного будинку на ділянці с. Садки від Виконавчого комітету Кременчуцького районного Ради депутатів працюючих Полтавської області /а.с. 11/.

Інструкція «Про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української PCP» від 31.01.1966 року, у п. 6 передбачає, що не підлягали реєстрації будинки та домоволодіння, що розташовані в сільських населених пунктах, які адміністративно підпорядковані містам або селищам міського типу. Відповідно до норм законодавства, виникнення права власності на будинок в сільській місцевості не було пов'язано з видачею правовстановлюючого документу та його реєстрацією. Також на період будівництва житлового будинку, не потрібно було введення об'єкту до експлуатації, що підтверджено листом Державного комітету будівництва, архітектури та житлової політики України від 23.03.1999 року № 12/5-126, що роз'яснює, як потрібно реєструвати об'єкти нерухомості збудовані до 05.08.1992 року.

Згідно технічних пастпортів від 2007 року та1977 років спірний житловий будинок не відноситься до категорії самовільного будівництва / а.с.55-60/ .

Відповідно до листа ВССУ з розгляду цивільних та кримінальних справ від 16.05.2013 року № 24-753/04-13, по об'єктах, що збудовані до 05 серпня 1992 року, тобто до прийняття постанови КМУ від 05 серпня 1992 року № 449, якою встановлено порядок прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об'єктів, при їх реєстрації для оформлення права власності, одним із документів є висновок про технічний стан будинку (будівлі), що складається БТІ. Виходячи із змісту наведених нормативних актів, громадяни, які збудували житлові будинки до 05 серпня 1992 року, могли, за умови прийняття їх в експлуатацію відповідними комісіями, отримати правовстановлюючі документи на будинок, навіть якщо його споруджено самовільно (самочинно) на земельній ділянці, яка перебуває в їх законному користуванні або у приватній власності. За наявності відповідних доказів судами може визнаватися право власності в порядку спадкування на спірні будинки, збудовані до 05 серпня 1992 року, на які спадкодавцем не було отримано правовстановлюючі документи.

Відповідно до ч. 4 ст. 3 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», права на нерухоме майно, що виникли до набрання чинності вказаним Законом, визнаються дійсними у разі відсутності їх державної реєстрації, передбаченої цим Законом за таких умов: якщо реєстрація прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення, або якщо на момент виникнення прав діяло законодавство, що не передбачало обов'язкової реєстрації таких прав.

Державна реєстрація права власності на житлові будинки, споруди, на момент будівництва спірного будинку, регулювалася підзаконними нормативними актами, зокрема такими, як Інструкцією про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затвердженої заступником Міністра комунального господарства Української РСР 31 січня 1966 року, Тимчасовим положенням про порядок реєстрації прав власності на нерухоме майно, затвердженим наказом Міністерства юстиції України від 07 лютого 2002 року № 7/5 і зареєстроване в Мінюсті 18 лютого 2002 року за № 157/6445 (з подальшими змінами), які передбачали державну реєстрацію будівель, споруд, державну реєстрацію права власності на нерухоме майно, проте виникнення права власності на будинки, споруди не залежало від державної реєстрації до часу набрання чинності ЦК та Законом України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень».

Органи, які уповноважені здійснювати видачу правовстановлюючих документів на нерухоме майно, визначаються відповідно до положень Переліку правовстановлюючих документів, на підставі яких провадиться реєстрація будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, доданого до Інструкції про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, що затверджена Міністерством комунального господарства Українського РСР 31 січня 1966 року. У період чинності зазначеної Інструкції державна реєстрація нерухомого майна не проводилась в сільській місцевості. Право власності на нерухоме майно, що знаходиться в сільській місцевості, зокрема може бути підтверджено довідкою виконавчого комітету відповідної місцевої ради.

Такі випадки характерні для сільської місцевості, де право власності на житловий будинок підтверджується лише записом в погосподарській книзі сільської ради та тривалим фактом володіння цим майном особою, яка померла.

Згідно довідки №723 від 21.03.2016 року виданої Кам'янопотоцькою сільською радою Кременчуцького району Полтавської області, згідно запису погосподарської книги сільської ради за 1977-1979 роки житловий будинок, 1964 року забудови, який знаходився за адресою с. Садки, вул. Червонофлотська, 128, лічився за ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, земельна ділянка 0,08 га не приватизована. В 1975 році господарство передано в м. Кременчук. Даних про те, чи отримувалися документи на даний будинок в сільській раді немає./ а.с.13/

Інструкція про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затверджена заступником Міністра комунального господарства Української РСР 31 січня 1966 року, яка втратила чинність на підставі наказу Держжитлокомунгоспу України від 13 грудня 1995 року № 56, передбачала обов'язкову реєстрацію (інвентаризацію) будинків і домоволодінь у межах міст і селищ (п. 4 Інструкції), в тому числі й на підставі записів у погосподарських книгах (п. 20 Інструкції).

Тобто записи у погосподарських книгах визнавались в якості актів органів влади (публічних актів), що підтверджують право приватної власності.

Таким чином, колегія суддів вважає, що померлий ОСОБА_4 набув право власності на житловий будинок, розташований: за адресою пров.Грушевий, 10 у м. Кременчук.

З матеріалів справи вбачається, що спадкоємцями після смерті ОСОБА_4 є його дружина - ОСОБА_2 та донька - ОСОБА_3.

Відповідно до вимог ст. 1261 ЦК України, у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Судова колегія приходить до висновку, що позивачі фактично прийняли спадщину, оскільки звернулися до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини у встановлений ст. 1270 ЦК України строк, однак спадщину не отримали у зв'язку з відсутністю у спадкодавця правовстановлюючих документів на спірний будинок.

Враховуючи вищевикладене, судова колегія не може погодитися з висновками суду щодо відмови у задоволенні позовних вимог і тому вважає, що позивачами були надані належні та допустимі докази на підтвердження заявлених позовних вимог і тому позов підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 309, 314, 316 ЦПК України, -

В И Р І Ш И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2, ОСОБА_3 задовольнити.

Рішення Крюківського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 30 червня 2016 року скасувати та постановити нове, яким позовні вимоги ОСОБА_2, ОСОБА_3 до Кременчуцької міської ради Полтавської області, за участі третьої особи - Другої Кременчуцької державної нотаріальної контори про визнання права власності на нерухоме майно в порядку спадкування задовольнити.

Визнати за ОСОБА_2, ОСОБА_3 в рівних частках по 1/2 частці за кожною, право власності на житловий будинок з господарськими будівлями, що розташований за адресою: Полтавська область, м. Кременчук, пров. Грушевий, 10 та в цілому складається із житлового будинку літ. «А, А1,а1, а3, а4» погребу під частиною будівлі літ «Бп», сараю літ. «Б», сараю літ «Д», сараю літ. «Ж», убиральні літ. «З», вимощення І, вигрібної ями ІІ, колодязя питної води літ. «к», воріт № 1, огорожі № 2 у порядку спадкування за законом після померлого 08.02.2015 року ОСОБА_4

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення і може бути оскаржено протягом двадцяти днів з дня набрання ним законної сили шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ.

Головуючий суддя : О.О. Буленко

Судді: А.І.ОСОБА_6 Триголов