У Х В А Л А ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 09 листопада 2016 року м. Київ Колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі: головуючогоЧервинської М.Є., суддів: Завгородньої І.М., Коротуна В.М., Мазур Л.М., Попович О.В., розглянувши в судовому засіданні справу за позовом публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Надра» в особі уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на тимчасову адміністрацію ОСОБА_6 до ОСОБА_7 про звернення стягнення на предмет іпотеки, за касаційною скаргою публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Надра» в особі уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Надра» ОСОБА_6 на рішення апеляційного суду Київської області від 31 березня 2016 року, в с т а н о в и л а: У березні 2015 року позивач звернувся до суду з даним позовом, зазначивши в його обгрунтування, що 09 вересня 2008 року між відкритим акціонерним товариством комерційним банком «Надра», правонаступником якого є публічне акціонерне товариство комерційний банк «Надра» (далі - ПАТ КБ «Надра»; банк) та ОСОБА_7 укладено кредитний договір № 56/П/69/2008-840, згідно з яким позивач надав відповідачу грошові кошти у сумі 126 532,01 долари США зі сплатою відсотків у розмірі 14,59 % річних строком до 08 вересня 2023 року. На забезпечення виконання зобовязань за кредитним договором того ж дня між банком та відповідачем укладено договір іпотеки, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу ОСОБА_8 та зареєстрований в реєстрі за № 2933, за умовами якого в іпотеку банку передано нерухоме майно - земельну ділянку площею 0,1200 га, кадастровий номер НОМЕР_1, розташовану за адресою: Київська область, Бориспільський район, Вишеньківська сільська рада, яка належить відповідачу на підставі договору купівлі-продажу від 09 вересня 2008 року. Посилаючись на те, що позичальник належним чином не виконує зобов'язань за кредитним договором, у зв'язку з чим станом на 19 грудня 2014 року утворилась заборгованість за кредитом та відсотками в розмірі 244 067,27 доларів США, а також за пенею та штрафом в розмірі 1 162 711 гривень 83 копійки, просив суд в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором звернути стягнення на предмет іпотеки шляхом продажу на прилюдних торгах у межах процедури виконавчого провадження за ціною, визначеною незалежним експертом оціночної діяльності на рівні, не нижчому звичайних цін на цей вид майна. Рішенням Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 09 листопада 2015 року позов задоволено частково. Звернуто стягнення на предмет іпотеки за Договором іпотеки від 09.09.2008 року, посвідченим приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу ОСОБА_9 та зареєстрованим в реєстрі за № 2933, а саме на нерухоме майно - земельну ділянку площею 0,1200 га, кадастровий номер НОМЕР_1, що розташована за адресою: Київська область, Бориспільський район, Вишеньківська сільська рада, та належить ОСОБА_7 на підставі договору купівлі-продажу від 09.09.2008 року за реєстровим № 2930, посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу ОСОБА_9 та зареєстрованого в реєстрі за №2930, з метою погашення заборгованості ОСОБА_7 за Кредитним договором № 56/П/69/2008-840 від 09.09.2008 року за кредитом та відсотками в сумі 244 067 доларів США 27 центів, за пенею та штрафом у сумі 814 886 гривень 68 копійок, шляхом продажу зазначеного майна на прилюдних торгах у межах процедури виконавчого провадження, за ціною, визначеною незалежним експертом оціночної діяльності на рівні, не нижчому звичайної ціни на цей вид майна. В іншій частині позову відмовлено. Стягнуто з ОСОБА_7 на користь держави судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 6090 грн. Рішенням апеляційного суду Київської області від 31 березня 2016 року рішення суду першої інстанції скасовано, ухвалено нове рішення, яким у задоволенні позову Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Надра» в особі уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на тимчасову адміністрацію ОСОБА_6 до ОСОБА_7 про звернення стягнення на предмет іпотеки - відмовлено. У касаційній скарзі ПАТ «Комерційний банк «Надра» в особі уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «Комерційний банк «Надра» ОСОБА_6 просить скасувати рішення апеляційного суду і залишити в силі рішення суду першої інстанції, мотивуючи свою вимогу порушенням судами норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права. Відповідно до п. 6 розд. XII«Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 02 червня 2016 року № 1402-VIII«Про судоустрій і статус суддів» Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ діє в межах повноважень, визначених процесуальним законом, до початку роботи Верховного Суду та до набрання чинності відповідним процесуальним законодавством, що регулює порядок розгляду справ Верховним Судом. У зв'язку з цим справа підлягає розгляду в порядку, передбаченому Цивільним процесуальним кодексом України від 18 березня 2004 року. Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ вважає, що касаційна скарга підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного. Ухвалюючи рішення, суд першої інстанції виходив з того, що у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов'язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов'язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки, а тому дійшов висновку про наявність правових підстав для задоволення позову, при цьому врахував, що наявність рішення суду про стягнення заборгованості, яке не виконано боржником, не позбавляє позивача права на звернення до суду з позовом про звернення стягнення на предмет іпотеки. Скасовуючи рішення суду першої інстанції, апеляційний суд виходив з того, що позивачем не зазначено початкову ціну предмета іпотеки для його подальшої реалізації, визначеної на підставі ч. 6 ст. 38 Закону України «Про іпотеку», а посилання на ціну, зазначену у договорі іпотеки, вважав такою, що суперечить положенням ст. ст. 39, 41 Закону. Проте з таким висновком апеляційного суду погодитись не можна. Статтями 213, 214, 316 ЦПК Українипередбачено, що рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Рішення є законним тоді, коли суд, виконавши всі вимоги цивільного процесуального законодавства і всебічно перевіривши обставини, вирішив справу відповідно до норм матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, а за їх відсутності - на підставі закону, що регулює подібні відносини, або керуючись загальними засадами і змістом законодавства України. Обґрунтованим визнається рішення, у якому повно відображені обставини, що мають значення для даної справи, висновки суду про встановлені обставини і правові наслідки є вичерпними, відповідають дійсності і підтверджуються достовірними доказами, дослідженими в судовому засіданні. Вимоги до рішення суду апеляційної інстанції викладені у ст. 316 ЦПК України. У мотивувальній частині рішення слід наводити дані про встановлені судом обставини, що мають значення для справи, їх юридичну оцінку та визначені відповідно до них правовідносини, а також оцінку всіх доказів, розрахунки, з яких суд виходив при задоволенні грошових та інших майнових вимог. Встановлюючи наявність або відсутність фактів, якими обґрунтовувалися вимоги чи заперечення, визнаючи одні та відхиляючи інші докази, суд має свої дії мотивувати та враховувати, що доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (частина четверта статті 60 ЦПК). Вказаним вимогам рішення апеляційного суду не відповідає. Судом встановлено, що 09 вересня 2008 року між сторонами укладено кредитний договір № 56/П/69/2008-840, згідно з яким позивач надав відповідачу грошові кошти у сумі 126 532,01 доларів США зі сплатою відсотків у розмірі 14,59 % річних строком до 08 вересня 2023 року, на забезпечення виконання зобов'язань за яким того ж дня укладено договір іпотеки, предметом якого є належна відповідачу на праві власності земельна ділянка площею 0,1200 га, кадастровий номер НОМЕР_1, розташована на території Вишеньківської сільської ради Бориспільського району Київської області. Відповідно до ст.1054 Цивільного кодексу України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно зі ст.526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. Частинами 1, 3 ст. 33 Закону України «Про іпотеку» передбачено право іпотекодержателя задовольнити свої вимоги за основним зобов'язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки в разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов'язання. Звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса або згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя. Положеннями ч. 1 ст. 39 Закону України «Про іпотеку» встановлено, що в разі задоволення судом позову про звернення стягнення на предмет іпотеки у рішенні суду зазначаються: загальний розмір вимог та всі його складові, що підлягають сплаті іпотекодержателю з вартості предмета іпотеки; опис нерухомого майна, за рахунок якого підлягають задоволенню вимоги іпотекодержателя; заходи щодо забезпечення збереження предмета іпотеки або передачі його в управління на період до його реалізації, якщо такі необхідні; спосіб реалізації предмета іпотеки шляхом проведення прилюдних торгів або застосування процедури продажу, встановленої ст. 38 цього Закону; пріоритет та розмір вимог інших кредиторів, які підлягають задоволенню з вартості предмета іпотеки; початкова ціна предмета іпотеки для його подальшої реалізації. Виходячи зі змісту поняття ціни як форми грошового вираження вартості товару, послуг тощо та аналізу норм ст. ст. 38, 39 Закону України «Про іпотеку», слід дійти висновку про те, що в розумінні норми ст.39 цього Закону встановлення початкової ціни предмета іпотеки у грошовому вираженні визначається за процедурою, передбаченою ч. 6 ст. 38 цього Закону. Пославшись на те, що зазначення початкової ціни предмета іпотеки відповідно до умов іпотечного договору суперечить ст. ст. 39, 41 Закону України «Про іпотеку», апеляційний суд в порушення ч. 4 ст.10 ЦПК України не сприяв всебічному і повному з'ясуванню обставин справи щодо роз'яснення особам, які беруть участь у справі, їх прав та обов'язків, попередження про наслідки вчинення або не вчинення процесуальних дій і сприяння здійсненню їхніх прав у випадках, встановлених цим Кодексом та дійшов помилкового висновку про відмову у задоволенні позову з цих підстав. Реалізація принципу змагальності в цивільному процесі та доведення перед судом обґрунтованості своїх вимог є конституційної гарантією (ст. 129 Конституції України). За таких обставин та з урахуванням правової позиції, викладеної у постанові Верховного Суду України від 08 червня 2016 року (справа № 6-1239цс16) рішення апеляційного суду підлягає скасуванню з підстав, передбачених ст. 338 ЦПК України, з направленням справи на новий розгляд до суду апеляційної інстанції. Керуючись статтями 336, 338 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у х в а л и л а: Касаційну скаргу ПАТ «Комерційний банк «Надра» в особі уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «Комерційний банк «Надра» ОСОБА_6 задовольнити частково. Рішення апеляційного суду Київської області від 31 березня 2016 року скасувати, справу направити на новий розгляд до суду апеляційної інстанції. Ухвала оскарженню не підлягає. Головуючий М.Є. Червинська Судді: І.М. Завгородня В.М. Коротун Л.М. Мазур О.В. Попович О