Справа № 127/3779/16-ц Провадження № 22-ц/772/2325/2016Головуючий в суді першої інстанції ОСОБА_1
Категорія 30Доповідач Рибчинський В. П.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 вересня 2016 рокум. Вінниця

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду

Вінницької області в складі:

головуючого: Рибчинського В.П.,

суддів: Голоти Л.О., Сопруна В.В.,

при секретарі: Топольській В.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Вінниці апеляційну скаргу Головного управління Державної казначейської служби України у Вінницькій області на рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 01 червня 2016 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до Староміського відділу державної виконавчої служби м. Вінниці Головного територіального управління юстиції у Вінницькій області та Головного управління Державної казначейської служби України у Вінницькій області за участю прокурора про відшкодування моральної шкоди,-

в с т а н о в и л а:

26 лютого 2016 року ОСОБА_2 звернулася з позовом до Староміського відділу державної виконавчої служби м. Вінниці Головного територіального управління юстиції у Вінницькій області та Головного управління Державної казначейської служби України у Вінницькій області про відшкодування моральної шкоди.

Позовні вимоги мотивувала тим, що неправомірною бездіяльністю державного виконавця Староміського відділу державної виконавчої служби Вінницького міського управління юстиції ОСОБА_3 щодо невчасного та не в повному обсязі виконання виконавчого листа, виданого 09.09.2014 року Вінницьким міським судом Вінницької області в справі №127/16030/14-ц про стягнення коштів з фізичної особи-підприємця ОСОБА_4 на її користь, їй заподіяно моральну шкоду, яка полягає у перенесених душевних та психічних стражданнях, нервових стресах та погіршенні самопочуття, яких вона зазнала у зв'язку з незаконними діями та бездіяльністю вказаної посадової особи відповідача, що призвело до погіршення можливостей реалізації своїх звичок і бажань, погіршення відносин з оточуючими людьми, порушення нормальних життєвих звязків та вимагає від неї додаткових зусиль для організації свого життя..

Рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 01 червня 2016 року позовні вимоги задоволено повністю.

Стягнуто з Державної казначейської служби України за рахунок Державного бюджету України шляхом списання коштів з єдиного казначейського рахунку на користь ОСОБА_2 (ідентифікаційний номер НОМЕР_1) 2500 грн. на відшкодування моральної шкоди.

Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Не погоджуючись з таким рішенням суду, Головне управління Державної казначейської служби України у Вінницькій області подало апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на неповне зясування судом обставин справи, порушення норм матеріального та процесуального права, просило оскаржуване рішення скасувати та ухвалити нове рішення, яким відмовити в задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 в повному обсязі.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість оскаржуваного рішення в межах доводів апеляційної скарги, та вимог, заявлених в суді першої інстанції, вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню виходячи з наступного.

Відповідно до ст. ст. 213, 214 ЦПК України рішення повинно бути законним і обґрунтованим та відповідати на питання: чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, якими доказами вони підтверджуються, чи є інші фактичні дані (пропущення строку позовної давності, тощо), що мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження, які правовідносини випливають із встановлених обставин, яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Умовами обґрунтованості є повне і всебічне з'ясування обставин, що мають значення для справи, доведеність тих обставин, які суд вважає встановленими, відповідність висновків суду обставинам справи.

Рішення суду першої інстанції відповідає цим вимогам.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено матеріалами справи, що постановою головного державного виконавця Староміського ВДВС від 06.10.2014 року за заявою ОСОБА_2 відкрито виконавче провадження з примусового виконання виконавчого листа №127/16030/14 від 23.09.2014 року, виданого Вінницьким міським судом Вінницької області на виконання рішення цього ж суду від 09.09.2014 року, яке набрало законної сили, про стягнення з фізичної особи-підприємця ОСОБА_4 на її користь як споживача в загальному розмірі 20477 грн.

У грудні 2014 року на виконання цього рішення боржником сплачено 500 грн.

Однак, незважаючи на те, що всі встановлені законом строки для примусового виконання рішення суду минули, рішення суду в іншій його частині не виконано.

Ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 18.01.2016 року у справі №127/16030/14-ц, яка набрала законної сили згідно з ухвалою Апеляційного суду Вінницької області від 26.02.2016 року, постановлено скаргу задовольнити. Визнати неправомірною бездіяльність державного виконавця Староміського відділу державної виконавчої служби Вінницького міського управління юстиції ОСОБА_3 щодо невчасного та не в повному обсязі виконання виконавчого листа, виданого 09.09.2014 року Вінницьким міським судом Вінницької області по справі №127/16030/14-ц про стягнення коштів з фізичної особи-підприємця ОСОБА_4 на користь ОСОБА_2 Зобовязано державного виконавця Староміського відділу державної виконавчої служби Вінницького міського управління юстиції ОСОБА_3 здійснити передбачені Законом України «Про виконавче провадження» виконавчі дії, необхідні для вчасного та в повному обсязі виконання виконавчого листа, виданого 09.09.2014 року Вінницьким міським судом Вінницької області по справі №127/16030/14-ц про стягнення коштів з фізичної особи-підприємця ОСОБА_4 на користь ОСОБА_2 Про виконання ухвали Староміського відділу державної виконавчої служби Вінницького міського управління юстиції в місячний строк з дня одержання ухвали повідомити суд.

Серед інших обставин також встановлено, що реального виконання відповідного виконавчого документа не відбулося, що об'єктивно вказує на порушення прав та інтересів стягувача. Зокрема в судовому засіданні було встановлено значну кількість виконавчих дій, вчинених державним виконавцем Заплетнюком Б.І., однак не було встановлено за рік примусового виконання рішення суду жодного виходу державного виконавця Заплетнюка Б.І. за встановленою адресою місця проживання боржника по 1-проїзду Блюхера, 22, м. Вінниця, де він проживає разом із своїми батьками. Місце проживання ОСОБА_4 встановлено лише 07.10.2015 року згідно з актом державного виконавця Васінкіної О.В., який, з пояснень ОСОБА_3, складався під час його перебування в щорічній відпустці, проте, після виходу на роботу після закінчення відпустки, ОСОБА_3І не вчинив жодної виконавчої дії, пов'язаної з виходом до місця проживання боржника та арештом і описом майна, яке знаходиться по місцю його проживання. Державним виконавцем Заплетнюком Б.І. не було надіслано жодного запиту до компетентних органів та відповідних суб'єктів, в тому числі нотаріуса ОСОБА_5, що посвідчував відповідний договір купівлі-продажу (а.с. 48) з метою ідентифікації ОСОБА_4, який згідно відомостей з Реєстру прав власності на нерухоме майно є власником квартири, що розташована АДРЕСА_1 (а.с. 47).

Задовольняючи позовні вимоги ОСОБА_2 суд першої інстанції виходив з того, що бездіяльність державного виконавця Староміського відділу державної виконавчої служби Вінницького міського управління юстиції, що полягала у невчасному та не в повному обсязі виконання виконавчого листа, виданого 09.09.2014 року Вінницьким міським судом Вінницької області по справі №127/16030/14-ц про стягнення коштів з фізичної особи-підприємця ОСОБА_4 на користь ОСОБА_2, призвела до заподіяння ОСОБА_2 моральної шкоди.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції з огляду на наступне:

Відповідно до ст. 56 Конституції України кожен має право на відшкодування за рахунок держави чи органів місцевого самоврядування моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень.

Частиною 2 ст. 1167 ЦК України визначено перелік випадків відшкодування моральної шкоди органом державної влади, органом влади Автономної Республіки Крим, органом місцевого самоврядування, фізичною або юридичною особою, яка її завдала. Зазначений перелік не є вичерпним, оскільки пункт 3 статті передбачає наявність інших випадків, передбачених законом.

Шкода, завдана фізичній або юридичній особі незаконними рішеннями, дією чи бездіяльністю органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування при здійсненні ними своїх повноважень, відшкодовується державою, Автономною Республікою Крим або органом місцевого самоврядування (ст. 1173 ЦК України).

Згідно з положеннями ст. 11 Закону України «Про державну виконавчу службу» шкода, заподіяна державним виконавцем фізичним чи юридичним особам під час виконання рішення, підлягає відшкодуванню у порядку, передбаченому законом, за рахунок держави.

З матеріалів справи вбачається, що постановою головного державного виконавця Староміського ВДВС від 06.10.2014 року за заявою ОСОБА_2 відкрито виконавче провадження з примусового виконання виконавчого листа №127/16030/14 від 23.09.2014 року, виданого Вінницьким міським судом Вінницької області на виконання рішення цього ж суду від 09.09.2014 року, яке набрало законної сили, про стягнення з фізичної особи-підприємця ОСОБА_4 на її користь як споживача в загальному розмірі 20477 грн. У грудні 2014 року на виконання цього рішення боржником сплачено 500 грн.

Однак рішення суду виконано не було. При цьому, державним виконавцем не було виконано достатньої кількості виконавчих дій, не було встановлено суду жодного виходу державного виконавця Заплетнюка Б.І. за встановленою адресою місця проживання боржника по 1-проїзду Блюхера, 22, м. Вінниця, де він проживає разом із своїми батьками, що було встановлено лише 07.10.2015 року згідно з актом державного виконавця Васінкіної О.В., який, з пояснень ОСОБА_3, складався під час його перебування в щорічній відпустці, проте, після виходу на роботу після закінчення відпустки, ОСОБА_3І не вчинив жодної виконавчої дії, пов'язаної з виходом до місця проживання боржника та арештом і описом майна, яке знаходиться по місцю його проживання, в тому числі належне боржнику рухоме майно та майно, яке забезпечує побутові потреби особи під час її проживання, а саме: різного роду електро - побутові прилади тощо.

Доводи апелянта про те, що позивачка не надала доказів, які підтверджують факт заподіяння їй моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру не заслуговують на увагу з наступних підстав.

Під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб.

В позові ОСОБА_2 зазначила, що завдана їй моральна шкода полягає у перенесених душевних та психічних стражданнях, нервових стресах та погіршенні самопочуття, яких вона зазнала внаслідок незаконної бездіяльності державного виконавця Староміського відділу державної виконавчої служби Вінницького міського управління юстиції ОСОБА_3, що призвело до погіршення можливостей реалізації її звичок і бажань, погіршення відносин з оточуючими, порушення нормальних життєвих завязків.

Ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 18 січня 2016 року визнано неправомірною бездіяльність державного виконавця Староміського відділу державної виконавчої служби Вінницького міського управління юстиції ОСОБА_3 щодо невчасного та не в повному обсязі виконання виконавчого листа, виданого 09.09.2014 року Вінницьким міським судом Вінницької області по справі №127/16030/14-ц про стягнення коштів з фізичної особи-підприємця ОСОБА_4 на користь ОСОБА_2

Відповідно до ч. 3 ст. 61 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

За таких обставин, колегія суддів приходить до висновку, що посилання заявника носять формальний характер та не спростовують вірний висновок суду першої інстанції.

Враховуючи наведене та керуючись ст. ст. 303, 304, 307, 308, 313-315, 317, 319, 324, 325 ЦПК України, колегія cуддів,-

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу Головного управління Державної казначейської служби України у Вінницькій області відхилити.

Рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 01 червня 2016 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення, і може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий: В.П. Рибчинський

Судді: Л.О. Голота

ОСОБА_6