АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 216/9152/14-ц Головуючий в 1-й інстанції
Провадження № 22-ц/774/54/К/16 Бутенко М.В.
Категорія - 43 (ІI) Доповідач - Митрофанова Л.В.
У Х В А Л А

Іменем України

17 березня 2016 року колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді: Митрофанової Л.В.

суддів: Зубакової В.П., Соколан Н.О.,

при секретарі: Євтодій К.С.

за участі: ОСОБА_2 та її представника ОСОБА_3;

ОСОБА_4 та його представника ОСОБА_5;

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кривому Розі цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на ухвалу Центрально-Міського районного суду м. Кривого Рогу від 24 грудня 2015 року по справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_4 про усунення перешкод у користуванні будинком та виселення, -

В С Т А Н О В И Л А :

Ухвалою Центрально-Міського районного суду м. Кривого Рогу від 24 грудня 2015 року зупинено провадження у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_4 про усунення перешкод у користуванні будинком та виселення до вирішення питання по цивільній справі за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_2 про встановлення факту спільного проживання однією сім'єю як чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу, визнання майна спільною сумісною власністю, визнання права власності, виключення майна із спадкової маси .

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 просить ухвалу суду скасувати ухвалу про зупинення провадження у справі посилаючись на те, що взаємопов'язаність цивільної справи за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_4 про усунення перешкод у користуванні будинком та цивільній справі за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_2 про встановлення факту спільного проживання однією сім'єю як чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу, визнання майна спільною сумісною власністю, визнання права власності, виключення майна із спадкової маси відсутня, ОСОБА_4 свідомо затягує розгляд справи.

Перевіривши законність та обґрунтованість ухвали суду в межах заявлених вимог та доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Зупиняючи провадження у справі, суд першої інстанції виходив з наявності правових підстав для зупинення провадження у даній справі до вирішення спору між ОСОБА_4 та ОСОБА_2 про встановлення факту спільного проживання однією сім'єю як чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу, визнання майна спільною сумісною власністю, визнання права власності, виключення майна із спадкової маси.

Колегія суддів не може погодитися з таким висновком суду першої інстанції з огляду на наступне.

Згідно положень п.4 ч.1 ст.201 ЦПК України суд зобов'язаний зупинити провадження у справі у разі неможливості розгляду цієї справи до вирішення іншої справи, що розглядається в порядку конституційного, цивільного, господарського, кримінального чи адміністративного судочинства.

З аналізу положень ч.3,4 ст.61 ЦПК України випливає, що зупинення провадження у справі у зв'язку з неможливістю розгляду даної справи до вирішення іншої справи, що розглядається в порядку конституційного, цивільного, господарського, кримінального чи адміністративного судочинства, викликається необхідністю встановлення в рішенні чи ухвалі у іншій справі обставин, що мають значення для справи, тобто преюдиціальних фактів.

У Постанові Пленуму Верховного Суду України № 2 від 12.06.2009 року «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» викладена правова позиція, відповідно до якої, визначаючи наявність передбачених статтею 201 ЦПК підстав, за яких провадження у справі підлягає обов'язковому зупиненню, суд повинен, зокрема, враховувати, що така підстава для зупинення провадження у справі, як зазначено у пункті 4 частини першої цієї статті - неможливість розгляду цивільної справи до вирішення іншої справи, що розглядається в порядку конституційного, цивільного, господарського, кримінального чи адміністративного судочинства, застосовується у тому разі, коли в цій іншій справі можуть бути вирішені питання, що стосуються підстав, заявлених у справі вимог, чи умов, від яких залежить можливість її розгляду.

Як вбачається з матеріалів справи, при зверненні до суду з позовом ОСОБА_2 просила суд про усунення перешкод у користуванні будинком АДРЕСА_1 та виселення відповідача ОСОБА_4 із вказаного будинку.

26 жовтня 2015 року представник відповідача ОСОБА_5 звернулась до суду з клопотанням про зупинення провадження у даній справі до вирішення питання по цивільній справі за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_2 про встановлення факту спільного проживання однією сім'єю як чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу, визнання майна спільною сумісною власністю, визнання права власності, виключення майна із спадкової маси.

Ухвалою Центрально-Міського районного суду м. Кривого Рогу від 24 грудня 2015 року провадження у даній справі було зупинено.

Однак, на думку колегії суддів, зупиняючи провадження у справі за позовом ОСОБА_2, суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про неможливість вирішення даного спору, оскільки предметом даного спору є усунення перешкод у користуванні будинком та виселення, а предметом спору між ОСОБА_4 та ОСОБА_2 є встановлення факту спільного проживання однією сім'єю як чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу, визнання майна спільною сумісною власністю, визнання права власності, виключення майна із спадкової маси.

Вирішення питання про усунення перешкод у користуванні власністю та виселення ОСОБА_4 із спірного домоволодіння не позбавляє останнього права на захист своїх інтересів та встановлення факту спільного проживання однією сім'єю як чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу, визнання майна спільною сумісною власністю, визнання права власності, виключення майна із спадкової маси та не перешкоджає розгляду справи про усунення перешкод у користуванні власністю та виселення.

Крім того суд апеляційної інстанції звертає увагу на наступне.

Відповідно до п.1 ст.6 Конвенції кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов'язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Розумність тривалості судового розгляду має визначатися з огляду на обставини справи та наступні критерії: складність справи, поведінка заявника та компетентних органів, а також важливість предмета позову для заявника у справі (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Фрідлендер проти Франції»).

Згідно з п.4 ст.201 ЦПК України суд зобов'язаний зупинити провадження у справі у разі неможливості розгляду цієї справи до вирішення іншої справи, що розглядається в порядку конституційного, цивільного, господарського, кримінального чи адміністративного судочинства.

Зупинення провадження у справі - це тимчасове припинення судом учинення процесуальних дій під час судового розгляду з визначених у законі об'єктивних підстав, які перешкоджають подальшому розгляду справи і передбачити усунення яких неможливо.

Межі зупинення провадження у справі не повинні призводити до зменшення розумного строку розгляду справи.

За змістом ст.157 ЦПК України суд розглядає справи протягом розумного строку, але не більше двох місяців з дня відкриття провадження у справі. У виняткових випадках за клопотанням сторони, з урахуванням особливостей розгляду справи, суд ухвалою може подовжити розгляд справи, але не більш як на п'ятнадцять днів.

Проте вирішуючи питання про зупинення провадження у справі, яка переглядається, районний суд залишив поза увагою ту обставину, що справа, яка відповідно до вимог ч.1 ст.157 ЦПК України має бути розглянута судом протягом двох місяців, перебуває у провадженні суду понад року, розгляд її по суті не розпочинався.

Сутність викладеного дає підстави стверджувати, що суд першої інстанції зупинив провадження у справі з порушенням процесуального права, а саме ч.1 ст.157, п.4 ч.1 ст.201 ЦПК України, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, а це відповідно до п.4 ч.1 ст.311 ЦПК України є підставою для скасування ухвали та направлення справи до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Зазначені правові позиції висловлені Верховним Судом України у постановах №6-1367цс15 від 07 жовтня 2015 року, №6-923цс15 від 04 листопада 2015 року, які згідно ст.360-7 ЦПК України, є обов'язковими для всіх суб'єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить зазначену норму права, та для всіх судів України.

У звязку з вище наведенним колегія суддів вважає, що висновок суду першої інстанції про зупинення провадження у справі є помилковим.

На підставі вищенаведеного, колегія суддів вважає можливим розгляд даної цивільної справи.

За таких обставин, колегія суддів вважає за необхідне апеляційну скаргу задовольнити, ухвалу суду першої інстанції про зупинення провадження у справі скасувати на підставі п.3 ч.1 ст.311 ЦПК України та направити справу для подальшого розгляду по суті позовних вимог.

Керуючись ст.ст. 303, 307, п.4 ч.1 ст. 311, ст.ст. 313-315 ЦПК України, колегія суддів,-

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити.

Ухвалу Центрально-Міського районного суду м. Кривого Рогу від 24 грудня 2015 року скасувати.

Цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_4 про усунення перешкод у користуванні будинком та виселення направити до Центрально-Міського районного суду м. Кривого Рогу для подальшого розгляду,відповідно до вимог ЦПК України.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню не підлягає, як така, що не перешкоджає подальшому розгляду справи.

Головуючий:

Судді: