Справа №451/402/15-ц
Провадження № 2/451/7/16
РІШЕННЯ

іменем України

19 вересня 2016 року

м.Радехів

Радехівський районний суд Львівської області в складі:

головуючого-судді Крет А.І.

секретаря судового засідання Загайської І.В.

з участю представника позивача ОСОБА_1, відповідача ОСОБА_2, представника відповідача ОСОБА_3, представника третьої особи ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Радехів цивільну справу за позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_2 про визнання права власності на частку в житловому будинку та визнання заповіту недійсним,-

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_5 через свого представника ОСОБА_6 звернулася із позовом до ОСОБА_2 про визнання права власності на 1/3 частки житлового будинку по АДРЕСА_1

В обґрунтування позовних вимог покликається на те, що ІНФОРМАЦІЯ_5 помер батько позивачки ОСОБА_7. Після його смерті залишилося спадкове майно, в тому числі 1/3 частки у житловому будинку по АДРЕСА_1

Однак,держаний нотаріус Радехівського нотаріального округу позивачу видати свідоцтво про право на частку у житловому будинку по АДРЕСА_1 не може, оскільки батько позивачки за життя не оформив правовстановлюючих документів.

По вулиці АДРЕСА_1 проживали ОСОБА_8 ІНФОРМАЦІЯ_1 (голова колгоспного двору), ОСОБА_9 ІНФОРМАЦІЯ_2. (дружина), ОСОБА_7 ІНФОРМАЦІЯ_3. (син), ОСОБА_11 ІНФОРМАЦІЯ_4. (дочка). їм на праві спільної власності належало домогосподарство по АДРЕСА_1, яке мало статус колгоспного двору.

ОСОБА_8 ІНФОРМАЦІЯ_1 помер ІНФОРМАЦІЯ_6, про що є відповідний запис у погосподарській книзі.

Вказує, що станом на 15 квітня 1991 року у домогосподарстві по вулиці АДРЕСА_1 яке мало статус колгоспного двору, проживали ОСОБА_9 ІНФОРМАЦІЯ_2, ОСОБА_7 ІНФОРМАЦІЯ_3, ОСОБА_11 ІНФОРМАЦІЯ_4, а відтак у ОСОБА_7 ІНФОРМАЦІЯ_3 була 1/3 частки у майні колгоспного двору, яка станом на 15 квітня 1991 року припинена не була, тому вважає, що право на частку у житловому будинку по АДРЕСА_1 належить позивачу після смерті її батька ОСОБА_7.

Позивач після смерті батька ОСОБА_7, що помер ІНФОРМАЦІЯ_5 протягом шестимісячного строку звернулася із заявою до державного нотаріуса Радехівського нотаріального округу, однак оформити своїх спадкових прав на житловий будинок не може, оскільки за життя батька позивача його частка у встановленому законом порядку виділена не була.

Крім того, представник позивача, подав заяву про збільшення позовних вимог в якій просить також визнати недійсним заповіт від 04 лютого 2014 року посвідчений секретарем виконавчого комітету Стоянівської сільської ради.

В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав в повній мірі й дав пояснення аналогічні змісту поданої заяви. Додатково пояснив, що ІНФОРМАЦІЯ_5 помер батько позивачки ОСОБА_7. Після його смерті спадщину прийняла дочка ОСОБА_5 та мати померлого ОСОБА_9.

ІНФОРМАЦІЯ_7 померла ОСОБА_9. Після її смерті,згідно заповіту від 04 лютого 2014 року, посвідченого секретарем виконкому Стоянівської сільської ради ОСОБА_13, спадщину прийняла її дочка ОСОБА_2

Вважає, що домогосподарство АДРЕСА_1 не належало повністю ОСОБА_9, а всім членам колгоспного двору. Тома ОСОБА_2 не мала права спадкувати весь будинок незалежно від змісту заповіту.

Крім того, вважає, що заповіт від 04 лютого 2014 року, посвідчений особою, яка не мала на це повноважень, а тому його слід визнати недійсним.

Відповідач та її представник позов не визнали, проти нього заперечили і в судовому засіданні пояснили, що ІНФОРМАЦІЯ_7 померла мати відповідачки ОСОБА_9. На випадок своєї смерті ОСОБА_9 04.02.2014 року склала заповіт посвідчений секретарем виконкому Стоянівської сільської ради Товпа О.Г. та зареєстрований в реєстрі за №06, згідно якого все своє майно заповіла дочці ОСОБА_2 Брат відповідачки ОСОБА_7 в травні 1989 року виписався із будинку АДРЕСА_1 під №963, і з цього часу аж до своєї смерті ІНФОРМАЦІЯ_5 не звертався до нотаріуса для виділення частки у колгоспному дворі.

Крім того вказує, що позивач після смерті ОСОБА_7 не зверталася до нотаріуса з приводу прийняття спадщини після смерті її батька і не отримувала свідоцтва про право на спадщину.

Представник третьої особи Стоянівської сільської ради Радехівського району ОСОБА_4 із своєю позицією щодо спору не визначилася та поклалася на розсуд суду. У судовому засіданні пояснила, що ОСОБА_7,ІНФОРМАЦІЯ_3, вибув із будинку АДРЕСА_1 01.09.1982 року на навчання у м.Львів. Повернувся 25.04.1989 року та в подальшому вибув під №963. На її думку він вибув на адресу АДРЕСА_2. Точніше сказати не може, оскільки було втрачено по господарську книгу за 1991-1995 роки.

Заслухавши пояснення представника позивача на підтримку доводів позовної заяви, заперечення відповідача та представника відповідача, оцінивши докази в їх сукупності, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, проаналізувавши норми матеріального та процесуального права, суд дійшов висновку про те, що в позові слід відмовити з наступних підстав.

Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_5 помер батько позивачки ОСОБА_7. Після його смерті залишилося спадкове майно.

Зі слів позивача слідує, що станом на 15 квітня 1991 року у домогосподарстві по вулиці АДРЕСА_1 яке мало статус колгоспного двору, проживали ОСОБА_9 ІНФОРМАЦІЯ_2., ОСОБА_7 ІНФОРМАЦІЯ_3 (батько позивачки), ОСОБА_11 ІНФОРМАЦІЯ_4(відповідач по справі).

Позивач після смерті ОСОБА_7, що помер ІНФОРМАЦІЯ_5 протягом шестимісячного строку звернулася із заявою до державного нотаріуса Радехівського нотаріального округу.

Із заяви про прийняття спадщини та видачу свідоцтва від 11.04.2009 року, із якою звернулася позивач до державного нотаріуса Радехівського нотаріального округу та, яка міститься в матеріалах спадкової справи №164/2009, вбачається, що позивач у графі спадкове майно, яке вона приймає не зазначила спірного будинку, що знаходиться в АДРЕСА_1 (аркуш 2 спадкової справи №164/2009 до майна померлого ОСОБА_7).

Із ксерокопії погосподарської книги вбачається, що ОСОБА_7 вибув із господарства, що знаходиться в АДРЕСА_1 під номер 963. Точна дата вибуття та куди саме вибув не вказано.

Із довідки виданої виконкомом Стоянівської сільської ради №129 від 19.09.2016 року вбачається, що ОСОБА_7,ІНФОРМАЦІЯ_3, вибув під №963.

Із копії будинкової книги для прописки громадян, які проживають у АДРЕСА_1, яка міститься в матеріалах спадкової справи №164/2009, вбачається, що ОСОБА_7 зареєстрований в даному будинку з 25.04.1989 року (аркуш 19-21 спадкової справи №164/2009 до майна померлого ОСОБА_7).

Із копії заповіту від 4 лютого 2014 року посвідченого секретарем виконкому Стоянівської сільської ради Товпа О.Г. та зареєстрованому в реєстрі за №06 вбачається, що ОСОБА_9 все своє майно заповіла дочці (відповідачці по справі) ОСОБА_2 (а.с.82).

В обґрунтування своїх позовних вимог позивач посилається на те, що держаний нотаріус Радехівського нотаріального округу позивачу видати свідоцтво про право на частку у житловому будинку по АДРЕСА_1 не може, оскільки батько позивачки за життя не оформив правовстановлюючих документів.

Однак в матеріалах справи відсутні будь-які докази того, що позивач зверталася до нотаріуса із заявою саме про прийняття у спадщину частки спірного господарства, що знаходиться в АДРЕСА_1

Крім того, позивач не надала суду постанови нотаріуса про відмову у вчиненні нотаріальної дії пов»язаної із її зверненням до нотаріуса із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину на будинок АДРЕСА_1, після смерті ОСОБА_7.

Відповідно до положень ст. 11 та ст. 60 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних та юридичних осіб, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. При цьому, кожна із сторін зобов"язана довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень.

В даному випадку позивач та її представник не довели, а в судовому засіданні не було здобуто жодних переконливих доказів на обгрунтування обставин, які б стали підставою для визнання за позивачем права власності на 1/3 частки житлового будинку по вул.Шевченка,6 в с.Стоянів Радехівського району Львівської області, а також для визнання заповіту від 4 лютого 2014 року посвідченого секретарем виконкому Стоянівської сільської ради та зареєстрованому в реєстрі за №06 недійсним.

З урахуванням зазначеного, суд приходить до обґрунтованого висновку про відсутність жодних правових підстав для задоволення позову, а тому керуючись ст.ст.3,10,11,60,88,209,212,215,218 ЦПК України, суд, -

вирішив:

В позові ОСОБА_5 до ОСОБА_2 про визнання права власності на частку в житловому будинку та визнання заповіту недійсним відмовити.

Стягнути з ОСОБА_5 на користь держави судовий збір в розмірі 551 (п»ятсот п»ятдесят одна гривня 20 (двадцять) копійок.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до апеляційного суду Львівської області через Радехівський районний суд протягом десяти днів з дня його проголошення.

Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

ГоловуючийКрет А. І.