Справа № 381/1290/15-ц Головуючий у І інстанції Бутенко В. О.
Провадження № 22-ц/780/425/16 Доповідач у 2 інстанції Кашперська Т. Ц.
Категорія 38 09.02.2016
УХВАЛА

Іменем України

09 лютого 2016 року колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду Київської області у складі:

головуючого судді Кашперської Т.Ц.,

суддів Фінагєєва В.О., Яворського М.А.,

за участі секретаря Нагорної Г.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Апеляційного суду Київської області цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Фастівського міськрайонного суду Київської області від 12 жовтня 2015 року у справі за позовом ОСОБА_3 до Фастівської міської ради Київської області про визнання права власності на спадкове майно,

заслухавши доповідь судді, перевіривши доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, колегія суддів, -

в с т а н о в и л а :

В березні 2015 року позивач ОСОБА_3 звернулася до суду із позовом про визнання права власності на спадкове майно. Заявлені вимоги мотивувала тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер її брат ОСОБА_5, після смерті якого відкрилася спадщина на будинок АДРЕСА_1; ОСОБА_5 за життя заповіту не складав, тому право на спадкування за законом одержала вона як спадкоємиця другої черги. В установлений законом строк вона звернулася до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини після смерті брата, але нотаріусом було їй відмовлено в зв'язку з тим, що у неї відсутні правовстановлюючі документи щодо належності майна спадкодавцеві. Збільшивши позовні вимоги в травні 2015 року, просила встановити факт, що ОСОБА_5 як спадкоємець після смерті своєї матері ОСОБА_6, померлої ІНФОРМАЦІЯ_2, прийняв спадщину у вигляді житлового будинку АДРЕСА_1 шляхом фактичного вступу у володіння та користування спадковим майном, визнати за нею право власності на спадкове майно, а саме будинок АДРЕСА_1 як спадщину за законом після смерті брата ОСОБА_5, який помер ІНФОРМАЦІЯ_1.

Рішенням Фастівського міськрайонного суду Київської області від 12 жовтня 2015 року позов ОСОБА_3 задоволено, визнано за позивачем право власності на будинок АДРЕСА_1 як спадщину за законом після смерті брата ОСОБА_5, який помер ІНФОРМАЦІЯ_1.

ОСОБА_2, вважаючи, що її права порушено, подала апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на неповне з'ясування судом першої інстанції обставин справи, недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд вважав встановленими, невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення та неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просила скасувати рішення Фастівського міськрайонного суду Київської області від 12 жовтня 2015 року та ухвалити нове рішення, яким в задоволенні позову відмовити.

Заслухавши доповідь судді апеляційного суду, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає відхиленню з таких підстав.

Відповідно до вимог ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Рішення суду першої інстанції відповідає вказаним вимогам закону.

Ухвалюючи рішення про задоволення позову ОСОБА_3 про визнання права власності на спадкове майно, суд першої інстанції виходив із того, що померлий ОСОБА_5 прийняв спадщину у вигляді спірного будинку після смерті матері ОСОБА_6, проживаючи з нею за однією адресою, однак свідоцтва на нього не отримав. Позивач є спадкоємцем другої черги за законом після смерті ОСОБА_5, однак позбавлена можливості оформити спадщину в нотаріальній конторі в зв'язку із відсутністю правовстановлюючих документів, а тому за нею має бути визнане право власності на спадкове майно.

Колегія суддів погоджується із вказаними висновками суду першої інстанції, так як вони є обґрунтованими, відповідають обставинам справи і вимогам закону.

Із матеріалів справи колегія суддів вбачає, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер ОСОБА_5

17 жовтня 2014 року ОСОБА_3 звернулася до Фастівської міської державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини після брата ОСОБА_5

Також 20 січня 2015 року ОСОБА_7 як спадкоємець четвертої черги звернулася до Фастівської міської державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини після ОСОБА_5, з яким вона проживала однією сім'єю.

ОСОБА_3 є дочкою ОСОБА_8 та ОСОБА_9 (а. с. 6).

ОСОБА_5 є сином ОСОБА_8 та ОСОБА_6 (а. с. 59).

Листом Фастівської міської державної нотаріальної контори від 12 лютого 2015 року № 129/0217 ОСОБА_3 відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину в зв'язку із відсутністю правовстановлюючих документів щодо належності майна спадкодавцеві.

Згідно листа Фастівського бюро технічної інвентаризації від 27 березня 2015 року № 346, станом на 01 січня 2013 року згідно матеріалів архівної справи, будинок за адресою АДРЕСА_1 зареєстрований на праві власності за ОСОБА_6 на підставі договору купівлі-продажу, посвідченого Фастівською нотаріальною конторою від 21 червня 1982 року та рішення Фастівського міського суду Київської області від 08 квітня 1975 року.

Довідкою виконавчого комітету Фастівської міської ради Київської області від 06 травня 2015 року № 483 підтверджено, що в АДРЕСА_1 проживав згідно реєстрації ОСОБА_5, який помер ІНФОРМАЦІЯ_1.

Вказані обставини підтверджуються наявними у справі доказами.

Згідно ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Згідно ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 212 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Відповідно до ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Відповідно до ч. 3 ст. 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

ОСОБА_5 як спадкоємець першої черги за законом, постійно проживаючи разом із матір'ю ОСОБА_6 на час відкриття спадщини, прийняв спадщину відповідно до вимог ст. 1268 ЦК України після смерті матері ОСОБА_6, на будинок АДРЕСА_1 в порядку спадкування за законом.

Дані обставини ніким не заперечуються і доводами апеляційної скарги не спростовані.

Відповідно до ст. 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини.

Відповідно до ст. 1258 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу.

Відповідно до п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.

Таким чином, оскільки спадкоємець другої черги за законом ОСОБА_3 в передбачений законом шестимісячний строк прийняла спадщину після смерті ОСОБА_5, а спадкоємців першої черги не виявлено, колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції про визнання за позивачем права власності на житловий будинок в порядку спадкування за законом.

Не ґрунтуються на вимогах закону та відхиляються колегією суддів доводи апеляційної скарги про те, що ОСОБА_3 та ОСОБА_5 є дітьми різних матерів, а отже їх не можна вважати рідними братом та сестрою і відповідно позивач не є спадкоємцем другої черги.

Відповідно до ст. 1262 ЦК України у другу чергу право на спадкування за законом мають рідні брати та сестри спадкодавця, його баба та дід як з боку батька, так і з боку матері.

Ст. 26 СК України визначає, що повнорідними є брати і сестри, які мають спільних батьків. Неповнорідними є брати і сестри, які мають спільну матір або спільного батька.

При цьому ЦК України не встановлює залежності другої черги спадкоємців за законом від повнорідності або неповнорідності братів і сестер.

Посилання апеляційної скарги на рішення Апеляційного суду Київської області від 20 жовтня 2015 року, яким встановлено факт проживання ОСОБА_2 з ОСОБА_5 однією сім'єю по АДРЕСА_1 з 2008 року по ІНФОРМАЦІЯ_1, висновків суду першої інстанції не спростовують, оскільки ОСОБА_2 має право на спадкування за законом у четверту чергу, а позивач як рідна сестра спадкодавця має право на спадкування у другу чергу.

Інші доводи апеляційної скарги не ґрунтуються на доказах та законі і не спростовують висновків суду першої інстанції.

Відповідно до ст. 308 ЦПК України, апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення суду першої інстанції без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

За таких обставин колегія суддів приходить до висновку, що рішення суду першої інстанції відповідає обставинам справи, ухвалене з дотриманням норм матеріального і процесуального права і не може бути скасоване з підстав, викладених в апеляційній скарзі.

Керуючись ст. ст. 303, 307, 308, 313, 314, 315 ЦПК України, колегія суддів, -

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Фастівського міськрайонного суду Київської області від 12 жовтня 2015 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий: Кашперська Т.Ц.

Судді: Фінагєєв В.О.

Яворський М.А.