Справа № 0
Номер провадження 2/489/96/16
РІШЕННЯ

Іменем України

02 березня 2016 року місто Миколаїв

Ленінський районний суд м. Миколаєва в складі:

головуючого судді Кокорєва В. В.,

при секретарі Недавній А. С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства ОСОБА_1 «Приватбанк» (далі-позивач або ОСОБА_1) до ОСОБА_2 (далі-відповідач) про стягнення заборгованості за кредитним договором,

встановив

В липні 2015 року позивач звернувся до суду з вказаним позовом, обґрунтовуючи вимоги тим, що відповідачу було надано кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку, зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30% на рік на суму залишку заборгованості за кредитним лімітом.

Позивач просив стягнути з відповідача заборгованість, яка виникла внаслідок невиконання відповідачем основного зобов'язання, а саме: заборгованість у розмірі 21526,21 грн., яка складається з: заборгованості за кредитом- 10112,30 грн., заборгованості за відсотками - 9162,66 грн., заборгованості за пенею та комісією - 750 грн., штрафу (фіксована частина) 500,00 грн., штрафу (процентна складова) - 1001,25 грн.

30.11.2015 до суду від відповідача надійшла заява, в якій просив суд застосувати строки позовної давності.

Від представника позивача надійшла заява про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримав в повному обсязі, проти заочного розгляду не заперечує.

Відповідач в судове засідання не з'явився, про час і місце розгляду справи повідомлявся належним чином, надала заяву про відкладення розгляду справи.

Враховуючи те, що це повторна неявка відповідача, позиція відповідача висловлена у заяві про застосування строку позовної давності суд ухвалив визнати причини неявки не поважними та продовжити розгляд на підставі наявних у справі доказів.

Дослідивши докази у справі, суд встановив такі обставини та відповідні правовідносини.

22.02.2010 позивачем було надано відповідачу кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку, за умовами якого позивач надав відповідачу грошові кошти, а відповідач зобов'язувався повернути його та сплатити відсотки.

Позивач в позовній заяві зазначив, що при укладанні договору сторони керувались ч. 1 ст. 634 ЦК України

Договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

Як вбачається з матеріалів справи, позивачем була надана суду анкета-заява, яка засвідчила факт укладення даного договору. Згода відповідача підтверджується його підписом.

На основі укладеного між позивачем та відповідачем договору суд робить висновок про виникнення зобов'язальних правовідносин між сторонами, відповідно до яких позивач зобов'язувався надати грошові кошти відповідачу в розмірі та на умовах, встановлених в договорі, а відповідач зобов'язувався повернути кредит та сплатити відсотки.

ОСОБА_3 з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про шлюб відповідач змінила прізвище на ОСОБА_2.

Відповідно до ч. 1 ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу.

В ч. 1 ст. 527 ЦК України зазначається, що боржник зобов'язаний виконати свій обов'язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов'язання чи звичаїв ділового обороту.

ОСОБА_3 з ч. 1 ст. 530 цього кодексу, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

З розрахунку заборгованості за договором № б/н від 22.02.2010 вбачається, що відповідач має заборгованість за даним договором, що підтверджує факт порушення ним умов кредитного договору та не виконання зобов'язань, що випливають з нього.

В ч. 1 ст. 610 ЦК України вказується, що порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Як вбачається з розрахунку заборгованість становить 21526,21 грн., яка складається з: заборгованості за кредитом- 10112,30 грн., заборгованості за відсотками - 9162,66 грн., заборгованості за пенею та комісією - 750 грн., штрафу (фіксована частина) 500,00 грн., штрафу (процентна складова) - 1001,25 грн.

Як вбачається з розрахунку заборгованості станом на 19.04.2014 позивач почав нараховувати відповідачу прострочене тіло кредиту. Відсоткова ставка згідно умов договору становить 2,5 %. Позивачем не доведено несанкціонованого перевищення ліміту кредитування для застосування відсоткової ставки 3,75%. Також як вбачається з розрахунку заборгованості з 01.09.2014 відсоткова ставка банком підвищена, хоча доказів правомірності такого підвищення позивачем суду не надано.

За таких обставин, Банком не обґрунтовано нараховано розмір процентів в сумі 9162,66 грн.

Враховуючи поточну заборгованість станом на 30.04.2014, сума неповернутого тіла кредиту складала 10112,3 грн., сума відсотків з 30.04.2014 по 30.04.2015 складатиме 3033,69 грн. (10112,3*2,5%*12 міс.). Оскільки відповідачем частково здійснювалося погашення відсотків (300+300+20+50+50+50), то сума заборгованості по процентам станом на 30.04.2015 складатиме 2263,69 грн. з урахуванням відсоткової ставки 2,5%. Іншого позивачем не доведено.

В своїй заяві відповідач просив суд застосувати строки позовної давності щодо заявлених вимог.

ОСОБА_3 зі ст. 256 ЦК України, позовна давність це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого порушеного цивільного права або інтересу.

Відповідно до ст. ст. 257, 258 ЦК України, загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки; до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені) встановлена спеціальна позовна давність в один рік.

ОСОБА_3 з ч. ч. 1, 5 ст. 261 ЦК України, перебіг позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила; за зобов'язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання.

Відповідно до викладеної Верховним Судом України правової позиції в постанові № 6-14цс від 19.03.2014, згідно правил користування платіжною карткою, які є складовою кредитного договору, картка діє в межах визначеного нею строку. За таким договором, що визначає щомісячні платежі погашення кредиту та кінцевий строк повного погашення кредиту перебіг позовної давності (ст. 257 ЦК України) щодо місячних платежів починається після несплати чергового платежу, а щодо повернення кредиту в повному обсязі зі спливом останнього дня місяця дії картки (ст. 261 ЦК України), а не закінченням строку дії договору.

Відповідно до ч. 1 ст. 360-7 ЦПК України рішення Верховного суду України, прийняте за наслідками розгляду заяви про перегляд судового рішення з мотивів неоднакового застосування судом (судами) касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права у подібних правовідносинах, є обов'язковим для всіх судів України.

Пунктом 9.12 Умов та правил надання банківських послуг передбачено, що договір діє на протязі 12 місяців з моменту підписання. Якщо на протязі цього строку жодна із сторін не проінформує іншу сторону про припинення дії договору, він автоматично пролонговується на той самий строк.

З наданого позивачем розрахунку вбачається, що останній платіж погашення заборгованості за кредитом було здійснено 09.02.2015 в сумі 50,00 грн.

Сплата відповідачем частини заборгованості після закінчення строку дії картки є обставиною, яка перериває перебіг строку позовної давності.

Дослідивши докази, долучені до матеріалів справи щодо їх належності і допустимості, оцінивши їх в сукупності, суд вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню.

ОСОБА_3 зі ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню витрати по оплаті судового збору в сумі 165,53 грн., що були понесені позивачем у справі і документально підтверджені, пропорційно до задоволеної частини вимог.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 525, 526, 530, 549 ЦК України, керуючись ст. ст. 10, 60, 88, 212-214, 226 ЦПК України, суд

вирішив

Позовні вимоги Публічного акціонерного товариства ОСОБА_1 «Приватбанк» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2, 11.07.1974 р. н., ідент. код НОМЕР_1, останнє відоме місце реєстрації: пров. Січневий, 27 в м. Миколаєві, на користь Публічного акціонерного товариства ОСОБА_1 «Приватбанк» заборгованість в сумі 14627 (чотирнадцять тисяч шістсот двадцять сім) грн. 24 коп., яка складається з: заборгованості за кредитом- 10112,30 грн., заборгованості за відсотками - 2263,69 грн., заборгованості за комісією - 750 грн., штрафу (фіксована частина) - 500 грн., штрафу (процентна складова) - 1001,25 грн. за кредитним договором № б/н від 22.02.2010.

В іншій частині вимог відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь Публічного акціонерного товариства ОСОБА_1 «Приватбанк» судовий збір у розмірі 165,53 грн.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Рішення може бути оскаржена до апеляційного суду Миколаївської області через Ленінський районний суд м. Миколаєва шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення.

Суддя В. В. Кокорєв