Провадження № 2/127/4908/16
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

31 серпня 2016 року м. Вінниця

Суддя Вінницького міського суду Вінницької області Ан О.В., розглянувши матеріали позовної заяви ОСОБА_1 до апеляційного суду Хмельницької області в особі суддів апеляційного суду Хмельницької області: Шершуна Віктора Володимировича, Латюка Петра Яковича, Вітюка Володимира Жановича, Ващенка Сергія Євгенійовича, Дуфнік Людмили Михайлівни, про стягнення моральної шкоди,-

В С Т А Н О В И В:

14.07.2016 року до Вінницького міського суду Вінницької області надійшла паозовна заява ОСОБА_1 до апеляційного суду Хмельницької області в особі суддів апеляційного суду Хмельницької області: Шершуна Віктора Володимировича, Латюка Петра Яковича, Вітюка Володимира Жановича, Ващенка Сергія Євгенійовича, Дуфнік Людмили Михайлівни, про стягнення моральної шкоди. Позов було залишено без руху, роз"яснено норми права, право на отримання правової допомоги, право на подання клопотаннчя про звільнення від сплати судовго зборута надано позивачу строк для усунення недоліків даної позовної заяви, але не більше пяти днів з дня отримання копії ухвали.

Позовна заява була залишена без руху, оскільки подана з порушенням вимог ст.119 ЦПК України, а саме позивачем не зазначено доказів, які підтверджують кожну обставину, зазначену в позові, або наявність підстав для звільнення від доказування передбачених нормами ЦПК України, зокрема:

- в чому полягає спричинена позивачу моральна шкода та якими діями відповідача вона вчинена, не зазначено доказів в обґрунтування розміру моральної шкоди. Відповідно до п. 4 Постанови Пленуму Верховного суду України № 4 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної шкоди», у позовній заяві про відшкодування моральної (немайнової) шкоди має бути зазначено, в чому полягає ця шкода, якими неправомірними діями чи бездіяльністю її заподіяно позивачеві, з яких міркувань він виходив, визначаючи розмір шкоди, та якими доказами це підтверджується.

Крім того позовна заява, у супереч вимог ст. 122 ЦПК України, не сплачена судовим збором, до суду не надано документів та звернень щодо розстрочки, відстрочки звільнення від його сплати.

Згідно розписки, надісланої до суду управлінням Держаної пенітенціарної служби, копію ухвали ОСОБА_1 отримав 12.07.2016 року. Отже строк усунення надоліків відраховується з вказаної дати.

20.07.2016 року до суду надійшла заява про збільшення та зміну позовних вимог, в якій позивач ОСОБА_1 збільшив кількість відповідачів перерахувавши прізвища та зазначив назви судів. У вказаній заяві також відсутні викладення обставин в чому полягає спричинена позивачу моральна шкода та якими діями відповідача ( кожного) вона вчинена, не зазначено доказів в обґрунтування розміру моральної шкоди.

08 серпня 2016 року на адресу суду надійшла заява ОСОБА_1 на ухвалу суду від 15 липня 2016 року, в якій позивач посилається на порушення суддями його права на справедливий суд, в якій не зазначаючи хто, які саме дії ( бездіяльність) здійснив на порушення права позивача та надав довідку про відсутність доходів.

Відповідно до інформаційного листа Вищого Спеціалізованого Суду України від 13.02.2012 року № 6-182/0/4-12 , згідно ст. 1176 ЦК України, предметом позову можуть бути інші дії чи бездіяльність, зокрема, суду, які не пов"язані зі здійсненням правосуддя, відправіленням судочинства, яке має на меті прийняття акту органом судової влади.

Отже позивач ОСОБА_1 не усунув вимоги ухвали судді від 15 липня 2016 року про залишення заяви без руху, не зазначив предмету позову, який може бути предметом розгляду у суді.

Відповідно до інформаційного листа Вищого Спеціалізованого Суду України від 13.02.2012 року № 6-182/0/4-12, - у пункті 10 постанови Пленуму Верховного Суду України від 13 червня 2007 р. № 8 «Про незалежність судової влади» зазначено, що виключне право перевірки законності та обґрунтованості судових рішень має відповідний суд згідно з процесуальним законодавством. Оскарження у будь-який спосіб судових рішень, діяльності судів і суддів щодо розгляду та вирішення справи поза передбаченим процесуальним законом порядком у справі не допускається, і суди повинні відмовляти у прийнятті позовів та заяв із таким предметом. У постанові Пленуму Верховного Суду України від 12 червня 2009 р. № 6 «Про деякі питання, що виникають у судовій практиці при прийнятті до провадження адміністративних судів та розгляді ними адміністративних позовів до судів і суддів» судам розяснено, що у розумінні положень частини першої статті 2, пунктів 1, 7 і 9 статті 3, статті 17, частини третьої статті 50 Кодексу адміністративного судочинства України суди та судді при розгляді ними цивільних, господарських, кримінальних, адміністративних справ та справ про адміністративні правопорушення не є субєктами владних повноважень, які здійснюють владні управлінські функції, і не можуть бути відповідачами у справах про оскарження їх рішень, дій чи бездіяльності, вчинених у звязку з розглядом судових справ. Зазначені розяснення є відтворенням положень статей 62, 126 і 129 Конституції України, відповідно до яких матеріальна та моральна шкода, заподіяна при здійсненні правосуддя, відшкодовується державою лише безпідставно засудженій особі в разі скасування вироку як неправосудного; судді при здійсненні правосуддя незалежні і підкоряються лише закону, вплив на них у будь-який спосіб забороняється, а однією з основних засад судочинства є забезпечення апеляційного та касаційного оскарження рішення суду, крім випадків, встановлених законом. Отже, зазначеними положеннями Конституції України визначено, що рішення суду і відповідно до цього дії або бездіяльність судів у питаннях здійснення правосуддя, повязаних з підготовкою, розглядом справ у судових інстанціях тощо, можуть оскаржуватись у порядку, передбаченому процесуальними законами, а не шляхом оскарження їх дій (чи відшкодування моральної шкоди одночасно з оскарженням таких дій) до іншого суду, оскільки це порушуватиме принцип незалежності судів і заборону втручання у вирішення справи належним судом. У звязку із викладеним розгляд судом позовних вимог, незалежно від їх викладення та змісту, предметом яких є, по суті, оскарження процесуальних дій судді (суду), повязаних із розглядом справи (від стадії відкриття провадження у справі до розгляду по суті, перегляду судових рішень у передбачених процесуальним законом порядках і їх виконання), нормами ЦПК України чи іншими законами України не передбачено. Таким чином, у відкритті провадження у такій справі слід відмовити на підставі пункту 1 частини другої статті 122 ЦПК України, а у разі відкриття провадження у справі його слід закрити на підставі пункту 1 частини першої статті 205 ЦПК України. Що стосується застосування судами положення частини шостої статті 1176 ЦК України, яка передбачає, що шкода, завдана фізичній або юридичній особі внаслідок іншої незаконної дії або бездіяльності чи незаконного рішення органу дізнання, попереднього (досудового) слідства, прокуратури або суду, відшкодовується на загальних підставах, то розяснюємо таке. Застосування цього законодавчого положення можливе у випадку, коли предметом позову є інші дії чи бездіяльність, зокрема, суду, які не повязані зі здійсненням правосуддя, відправленням судочинства, яке має на меті прийняття акту органом судової влади. Тобто це інші дії суддів (суду) при здійсненні правосуддя, коли спір не вирішується по суті, у разі їх незаконних дій або бездіяльності і якщо вина судді встановлена не лише вироком суду, а й іншим відповідним рішенням суду. Таке законодавче врегулювання відповідає вимогам статей 6, 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року.

Отже у відкритті провадження по справі належить відмовити та роз"яснити позивачу, що в згідно до ст. 121 ЦПК України, повернення позовної заяви не перешкоджає повторному зверненню із позовом до суду, якщо перестануть існувати обставини, що стали підставою для повернення позовної заяви.

На підставі викладеного та керуючись п.4 ч.3 ст. 121 ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В:

Позовну заяву ОСОБА_1 до апеляційного суду Хмельницької області в особі суддів апеляційного суду Хмельницької області: Шершуна Віктора Володимировича, Латюка Петра Яковича, Вітюка Володимира Жановича, Ващенка Сергія Євгенійовича, Дуфнік Людмили Михайлівни, Курдзіль В. ВітюкІ., ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, Латюк, КозачукС., ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9, Дуфніе в., ОСОБА_10, ОСОБА_11, ОСОБА_12, ОСОБА_13., Купельський, Юзитк, Ярмолюк, Власенко, Фанда, Спірідонов, Кузюк, Марцинкевич, ОСОБА_14, Дунаєвецького районного суду в особі суддів Шполярук, Артемччук, Маринчак, Кам"янець-Подільського міськрайсуду о особі суддів Драч, Бориславський, Савчук, Бондар, Вдовічинський, Воєвідко, Стельмах, Шевцова, Кузняк- Годлевська, Швець ; Хмельницького міськрайсудуд в особі суддів Місінкевич, Навроцький, Бурка, Дрючкова, Палінчак, Заворотня, Піндрак,; Ярмолинецького районного суду в особі суддів Баськова М., Соловйосва А., Мазурчак, Шевчик про стягнення моральної шкоди визнати неподаною та повернути позивачу.

Роз`яснити позивачу, що повернення заяви не перешкоджає повторному зверненню із заявою до суду, якщо перестануть існувати обставини, що стали підставою для повернення позовної заяви.

Ухвала суду може бути оскаржена до апеляційного суду Вінницької області шляхом подачі апеляційної скарги протягом п'яти днів з дня отримання копії ухвали через Вінницький міський суд Вінницької області.

Суддя: