АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА[1]
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09 березня 2016 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду м. Києва в складі:

головуючого-судді Слюсар Т.А.

суддів: Волошиної В.М., Котули Л.Г.

при секретарі: Крічфалуши С.С.

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за апеляційною скаргою Ворушило Івана Олеговича в інтересах публічного акціонерного товариства «Брокбізнесбанк» на рішення Дарницького районного суду м. Києва від 08 грудня 2015 року

в справі за позовом публічного акціонерного товариства «Брокбізнесбанк» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за договором про відкриття та обслуговування поточного рахунку з оформленням платіжної картки.

Колегія суддів, -

ВСТАНОВИЛА:

У серпні 2015 року публічне акціонерне товариство «Брокбізнесбанк» (надалі- ПАТ «Брокбізнесбанк») звернулось в суд з позовом до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за договором №0500 від 12 червня 2013 року про відкриття та обслуговування поточного рахунку з оформленням платіжної картки.

Вимоги обґрунтовано тим, що між - ПАТ «Брокбізнесбанк» та ОСОБА_2 укладено договір №0500 від 12 червня 2013 року, умовами якого на підставі заяви - анкети позичальника на відкриття та обслуговування поточного рахунку з оформленням платіжної картки, банк оформлює позичальнику платіжну картку міжнародної платіжної системи MASTERCARD WORLD та ПІН - код до платіжної картки, відкриває платіжний рахунок № НОМЕР_1 в гривні, та здійснює обслуговування позичальника згідно переліку послуг на умовах, викладених в Тарифах (а.с.5-7).

12 червня 2013 року була укладена додаткова угода № 1 до кредитного договору, якою регламентовано кредитні відносини, про надання позичальнику грошових коштів шляхом відкриття відновлювальної відкличної кредитної лінії з лімітом у сумі 16 000 грн., на строк з 12 червня 2013 року по 11 червня 2015 року зі сплатою процентів за користування кредитом у розмірі 32, 00 % річних на споживчі цілі. Відповідно до п. 2 Додаткової угоди встановлено ліміт Кредитної лінії (а.с.8-9).

На виконання своїх зобов'язань за кредитним договором банк надав позичальнику кредит, а отже виконав свої зобов'язання в повній мірі. Відповідач натомість свої зобов'язання не виконав, у зв'язку з чим виникла заборгованість.

Рішенням Дарницького районного суду м. Києва від 08 грудня 2015 року позов задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь - ПАТ «Брокбізнесбаик» заборгованість за договором № 0500 від 12 червня 2013 року про відкриття та обслуговування поточного рахунку з оформленням платіжної картки в сумі 30 752 грн. 79 коп. із них: 15 998 грн. 70 коп. - заборгованість по кредиту; 7 986 грн. 61 коп. - заборгованість за відсотками; 1 200 грн. - штраф за прострочення сплати кредиту; 5 346 грн. 04 коп. - сума індексу інфляційних втрат за весь час прострочення сплати заборгованості по кредиту; 221 грн. 44 коп. - три відсотки річних.

У задоволенні позову в частині стягнення штрафу за прострочення сплати процентів, суми індексу інфляції за весь час прострочення сплати заборгованості по процентах, та три проценти річних, відмовлено.

В апеляційній скарзі представник ПАТ «Брокбізнесбанк», за її змістом, посилаючись на неповне з'ясування всіх обставин справи, порушення районним судом норм матеріального і процесуального права, просить скасувати рішення районного суду в частині відмови у стягненні штрафу за прострочення сплати процентів, суми індексу інфляції та три проценти річних за весь час прострочення сплати заборгованості по процентах й ухвалити в цій частині нове рішення про задоволення позову.

Справа неодноразово призначалася до слухання в суді апеляційної інстанції, проте відкладалася розглядом з причин неявки в судове засідання ОСОБА_2 В судове засідання 09 березня 2016 року відповідач повторно не з'явився, направив телеграму, в якій просив відкласти розгляд справи у зв'язку з перебуванням його у відрядженні. Між тим, доказів на підтвердження поважності причини неявки не надав. Не позбавлений був можливості направити в суд свого представника. За таких обставин, колегія суддів вважає за можливе розглядати справу у відсутність відповідача.

Колегія суддів, заслухавши представника позивача, який підтримав апеляційну скаргу, вивчивши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, вважає апеляційну скаргу такою, що підлягає задоволенню.

Рішення районного суду в частині вирішення вимог про стягнення заборгованості по тілу кредиту з урахуванням штрафу, інфляційних, трьох відсотків річних та стягнення заборгованості по відсотках не оскаржено, тому, у відповідності до вимог ч.1 ст.303 ЦПК України, колегія суддів перевіряє законність та обґрунтованість рішення районного суду в межах доводів апеляційної скарги.

Встановлено, що 10 червня 2014 року Правлінням Національного банку України прийнято рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію АТ «Брокбізнесбанк» (постанова правління Національного банку України від 10 червня 2014 року № 339 ).

Відповідно до Рішення виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб № 45 від 11 червня 2014 року розпочато ліквідацію АТ «Брокбізнесбанк» та призначено уповноваженою особою Фонду на ліквідацію АТ «Брокбізнесбанк» провідного професіонала з питань врегулювання неплатоспроможності банків відділу запровадження процедури тимчасової адміністрації та ліквідації департаменту врегулювання неплатоспроможності банків Фонду гарантування вкладів фізичних осіб Куреного ОлександраВікторовича.

Відповідно до матеріалів справи, процедуру ліквідації АТ «Брокбізнесбанк» продовжено до 10 червня 2016 року.

Як убачається з матеріалів справи і встановлено судом, що 12 червня 2013 року між ПАТ «Брокбізнесбанк» та позичальником було укладено договір № 0500 про відкриття та обслуговування поточного рахунку з оформленням платіжної картки .

Відповідно статті 1 кредитного договору банк, на підставі заяви-анкети позичальника на відкриття та обслуговування поточного рахунку з оформленням платіжної картки, оформлює позичальнику платіжну картку міжнародної платіжної системи MASTERCARD WORLD та ПІН-код до платіжної картки, відкриває платіжний рахунок НОМЕР_2 в гривні, та здійснює обслуговування позичальника згідно переліку послуг на умовах, викладених в Тарифах.

Умовами пункту 3.2. кредитного договору передбачено, що використання платіжної картки і обслуговування СКР регулюється цим Договором, правилами користування платіжною карткою, тарифами, чинним законодавством України, нормативно-правовими актами Національного банку України та правилами міжнародної платіжної системи.

Поповнення СКР здійснюється в валюті СКР в готівковій або безготівковій формі згідно з чинним законодавством України (пункт 4.3. кредитного договору). За умовами пункту 4.4. кредитного договору кошти з СКР використовуються тільки для розрахунків за операціями, проведеними за допомогою платіжної картки або додаткових платіжних карток. Витратні операції за картками здійснюються в межах витратного ліміту.

Згідно пункту 2.8. кредитного договору, «Овердрафт» - короткостроковий кредит, що надається банком у разі виникнення заборгованості по СКР власника рахунку. Згідно п.2.9. кредитного договору «схема обслуговування карткового рахунку - платіжна схема, що визначає вид обслуговування СКР - дебетова (операції здійснюються в межах власних коштів Власника рахунку), кредитна (операції здійснюються в межах наданого Банком Власнику рахунку кредиту), дебетно - кредитна (операції здійснюються .в межах власних коштів Власника рахунку, а у разі їх недостатності Банк надає кредит в межах затвердженого ліміту ).

Згідно пункту 7.1.3. кредитного договору в разі виникнення заборгованості по СКР (суми овердрафту і нарахованих процентів) та її непогашення в терміни, які визначені цим договором, позичальник гарантує повернення сум цієї заборгованості банку всіма коштами, майном, майновими правами, що належать йому.

12 червня 2013 року була укладена додаткова угода №1 до кредитного договору, якою регламентовано кредитні відносини, про наступне.

Згідно пункту 1 додаткової угоди на умовах, які визначені додатковою угодою, банк надає позичальнику грошові кошти шляхом відкриття відновлювальної відкличної кредитної лінії з лімітом у сумі 16 000 грн. 00 коп., на строк з 12 червня 2013 року по 11 червня 2015 року зі сплатою процентів за користування кредитом у розмірі 32,00 % річних на споживчі цілі. Відповідно до п. 2 додаткової угоди встановлено ліміт кредитної лінії.

На виконання своїх зобов'язань за кредитним договором банк надав позичальнику кредит, що підтверджується доданою до позовної заяви випискою по СКР. Таким чином банк виконав свої зобов'язання перед позичальником за кредитним договором в повній мірі.

Відповідно до п. 8 додаткової угоди кредитна лінія є відновлювальною в межах поточного ліміту, встановленого п. 2 цієї додаткової угоди, за умови погашення позичальником суми основного боргу за кредитною лінією (частково або в повному обсязі) та процентів за користування нею.

Згідно п. 6 додаткової угоди проценти за користування кредитом нараховуються банком у валюті рахунку починаючи з дати фактичного використання кредитних коштів. Проценти нараховуються щомісячно в межах строку користування кредитом, на суму фактичного залишку заборгованості, із розрахунку фактичної кількості днів в місяці та році. Нарахування процентів за користування кредитом здійснюється за поточний календарний місяць в останній робочий день місяця. Відповідно пункту 7. додаткової угоди позичальник сплачує банку проценти за користування кредитом щомісячно не пізніше 25 числа місяця, наступного за місяцем, в якому нараховані проценти.

Відповідно до пункту 16 додаткової угоди до кредитного договору у разі несплати позичальником 2 (двох) платежів за цією додатковою угодою, що йдуть підряд, термін повернення кредиту вважається таким, що настав і позичальник зобов'язаний повернути кредит, сплатити проценти за користування кредитом.

Встановлено, що у зв'язку з виникненням заборгованості банк неодноразово звертався з вимогою до позичальника про усунення порушення (а.с.21, 50-51).

Згідно даних долученого до справи розрахунку заборгованості по відсотках, за прострочення сплати процентів розмір штрафу становить 1600 грн., 2901 грн. 76 коп. - інфляційні за час прострочення сплати заборгованості по процентах та три проценти річних по заборгованості по процентах, у сумі 136 грн. 04 коп. (а.с.14-16).

Відмовляючи в задоволенні вимог в частині стягнення з відповідача штрафу за прострочення сплати процентів та суми індексу інфляції за весь час прострочення сплати заборгованості по процентах, суд керувався тим, що процентна ставка за користування кредитними коштами встановлена умовами кредитного договору, а так як ніхто не може бути притягнений до цивільно-правової відповідальності двічі, згідно статті 61 Конституції України, то відповідно нема правових підстав до задоволення зазначених вимог. В частині стягнення трьох відсотків річних, нарахованих на заборгованість по процентах, суд першої інстанції виходив з того, що договором сторони визначили, що за користування кредитом позичальник сплачує банку 32% річних, а тому вимога по стягненню трьох відсотків річних суперечить положенням статті 625 ЦК України.

Однак, з такими висновками районного суду погодитися неможливо з наступних підстав.

У відповідності до частин першої та третьої статті 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Позика вважається повернутою в момент зарахування грошової суми, що позичалася, на його банківський рахунок або реального повернення коштів позикодавцеві.

Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України.

Положенням п. 14 додаткової угоди, укладеної між сторонами, передбачено, що у разі порушення строків погашення заборгованості за кредитною лінією та/або строків сплати процентів за користування кредитною лінією, а також інших платежів позичальник сплачує банку штраф за кожний факт такого порушення у розмірі 100 грн. Сплата штрафу не звільняє позичальника від виконання всіх зобов'язань за кредитним договором та додатковою угодою 1, штраф стягується щомісячно до моменту усунення такого порушення.

Згідно вимог ч.1 ст.549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання.

Встановлено, що боржник порушив умови договору, не сплатив відсотки за користування кредитними коштами, а тому у відповідності до вимог ч.1 ст.549 ЦК України зобов'язаний сплатити неустойку у вигляді штрафу за порушення зобов'язання, передбачену п.14 додаткової угоди.

Помилковими колегія суддів визнає й висновки суду першої інстанції про те, що процентна ставка за користування кредитними коштами встановлена умовами кредитного договору, а так як ніхто не може бути притягнений до цивільно-правової відповідальності двічі,то й підстав до стягнення інфляційних та 3% річних не має.

При цьому, колегія суддів звертає увагу на наступне.

Стаття 625 ЦК України розміщена в розділі «Загальні положення про зобов'язання» книги 5 ЦК України, а тому визначає загальні правила відповідальності за порушення грошового зобов'язання та поширює свою дію на всі види грошових зобов'язань, якщо інше не передбачено спеціальними нормами, що регулюють суспільні відносини з приводу виникнення, зміни чи припинення окремих видів зобов'язань.

Отже, за змістом статті 625 ЦК України нарахування інфляційних втрат на суму боргу та трьох процентів річних входять до складу грошового зобов'язання і є особливою мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов'язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитору (плати) від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредитору.

Окрім цього, зобов'язання, які виникли у відповідача є грошовими та виражені в національній валюті, яких відповідач не виконав належним чином, внаслідок чого заборгованість не зменшується, а грошові кошти знецінюються внаслідок інфляційних процесів.

У кредитному договорі передбачено плату за користування кредитними коштами в розмірі 32% річних та не встановлено збільшення розміру процентів у зв'язку з простроченням сплати боргу.

Таким чином, невиконання відповідачем грошового зобов'язання перед банком дає підстави для застосування до боржника, що прострочив виконання такого зобов'язання, негативних наслідків, встановлених частиною 2 статті 625 ЦК України, і відповідно не може вважатися подвійним стягненням.

Зазначена правова позиція викладена Верховним Судом України в справі №6-38цс11, що залишилося поза увагою суду та не врахована під час прийняття рішення по справі.

За таких обставин, колегія суддів приходить до висновку про скасування рішення районного суду в частині вимог про стягнення, штрафу за прострочення сплати процентів й 3% відсотків річних та індексу інфляції за весь час прострочення сплати заборгованості по процентам, як ухвалене з порушенням та неправильним застосуванням норм матеріального права й приходить до висновку про ухвалення по справі в цій частині нового рішення про задоволення позову.

Отже, відповідач порушив умови п.14 додаткової угоди, з грудня 2014 року по травень 2015 року не вносив платежі по сплаті процентів, у зв'язку з чим розмір неустойки (штрафу) за порушення зобов'язання становить 1600 грн.

Відповідно до долученого до справи у розрахунку заборгованості за прострочення сплати відсотків по кредиту, інфляційні за період з 26 лютого 2014 року по 26 травня 2015 року становлять 2901 грн. 76 коп., а 3% річних - 136 грн. 04 коп. (а.с.14-16).

Відображені у розрахунку дані відповідають обставинам справи та умовам договору з додатком до нього, нарахування інфляційних проведено у відповідності до статистичних даних та встановлених в зазначений період індексів інфляції.

За таких обставин, колегія суддів вважає за необхідне заявлені у позові вимоги в оспорюваній частині задовольнити у повному обсязі.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 309, 313-316 ЦПК України, колегія суддів, -

В И Р І Ш И Л А :

Апеляційну скаргу Ворушило Івана Олеговича в інтересах публічного акціонерного товариства «Брокбізнесбанк» задовольнити.

Рішення Дарницького районного суду м. Києва від 08 грудня 2015 року в частині вимог про стягнення штрафу за прострочення сплати процентів, індексу інфляції та трьох відсотків річних за весь час прострочення сплати заборгованості по процентам, скасувати та ухвалити в цій частині нове рішення, яким стягнути з ОСОБА_2 на користь публічного акціонерного товариства «Брокбізнесбанк» 1600 грн. штрафу за прострочення сплати процентів; суму індексу інфляції за весь час прострочення сплати заборгованості по процентах в розмірі 2901 грн. 76 коп. та трьох відсотків річних по заборгованості за процентах, в сумі 136 грн. 04 коп., а всього 4637 грн. 81 коп.

В решті рішення районного суду залишити без змін.

Рішення набирає чинності негайно, проте може бути оскаржено в касаційному порядку протягом 20 днів з моменту проголошення шляхом подачі касаційної скарги до Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий:

Судді:

Справа 753/15333/15-ц

№ апеляційного провадження: 22-ц/796/3681/2016

Головуючий у суді першої інстанції: Леонтюк Л.К.

Доповідач у суді апеляційної інстанції: Слюсар Т.А.