Справа № 156/173/16-ц Провадження № 22-ц/773/1242/16 Головуючий у 1 інстанції: Нєвєров І.М.
Категорія: 25 Доповідач: Федонюк С. Ю.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09 серпня 2016 року місто Луцьк

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду Волинської області в складі:

головуючого судді Федонюк С.Ю.,

суддів Грушицького А.І., Лівандовської Кочури Т.В.,

за участю: секретаря Концевич Я.О.,

представників позивача ОСОБА_1, ОСОБА_2,

представника відповідача ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5, Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Уніка» про відшкодування майнової шкоди, заподіяної внаслідок дорожньо транспортної пригоди, за апеляційною скаргою відповідача ОСОБА_5, поданою його представником ОСОБА_3, на рішення Іваничівського районного суду Волинської області від 23 червня 2016 року,

встановила:

В березні 2016 року ОСОБА_4 звернувся до суду з вищевказаним позовом, покликаючись на те, що 11 серпня 2013 року сталася дорожньо-транспортна пригода, внаслідок якої він отримав тілесні ушкодження, які призвели до втрати ним працездатності.

Вироком Іваничівського районного суду ОСОБА_5 визнано винним в даній ДТП.

Рішенням Іваничівського районного суду від 29 квітня 2015 року його позовні вимоги до ПАТ «Страхова компанія «Уніка» було задоволено повністю та стягнено майнову шкоду в розмірі 50120,38 грн., моральну шкоду в розмірі 5000,00 грн. та судові витрати. Позовні вимоги до ОСОБА_6 про стягнення моральної шкоди задоволено частково та стягнуто з ОСОБА_6 моральну шкоду в розмірі 50000,00 грн. та судові витрати.

Після постановлення рішення він продовжує лікуватися та несе витрати. Так, з 18.06.2015 року йому було встановлено першу групу інвалідності, з даного періоду він є повністю непрацездатним. Просить стягнути з відповідачів витрати, повязані з його непрацездатністю та з лікуванням, а також понесені судові витрати по справі.

Рішенням Іваничівського районного суду Волинської області від 23 червня 2016 року позовні вимоги ОСОБА_4 до ПрАТ «Страхова компанія «Уніка» задоволено повністю.

Стягнуто з ПрАТ «Страхова компанія «Уніка» на користь ОСОБА_4 суму щомісячних платежів за втрату працездатності за період з 01.07.2014 по 30.04.2016 року в розмірі 1750 грн. 95 коп.

Позовні вимоги ОСОБА_4 до ОСОБА_5 задоволено частково.

Ухвалено стягнутиз Отченаша І.В. на користь Халімона А.М. суму щомісячних платежів за втрату працездатності за період з 01.07.2014 по 30.04.2016 року в розмірі 21209 грн. 45 коп.

Вирішено стягувати з Отченаша І.В. на користь Халімона А.М. щомісячно за період з 01.05.2016 по 30.11.2016 року суму щомісячного платежу за втрату працездатності в розмірі 1450,00 грн., а також щомісячний платіж за втрату працездатності за період з 01.12.2016 по 31.12.2016 року в сумі 1550,00 грн.

Стягнуто з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_4 матеріальну шкоду в сумі 20898 грн. 99 коп.

Стягнуто з відповідачів на користь ОСОБА_4 судові витрати в розмірі 2985 грн. 17 коп. , а саме: з ПрАТ «Страхова компанія «Уніка» - 94 грн. 08 коп. та з ОСОБА_5 - 2891 грн. 09 коп.

Стягнуто з відповідачів на користь держави судовий збір в розмірі 552 грн. 85 коп., а саме: з приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Уніка» - 17 грн. 42 коп. та з ОСОБА_5 - 535 грн. 43 коп.

Не погоджуючись із вказаним рішенням суду в частині стягнення щомісячних платежів у звязку із втратою працездатності, представник відповідача ОСОБА_5 ОСОБА_3 подала апеляційну скаргу на це рішення, в якій покликаючись на неповне зясування судом обставин справи, порушення норм матеріального права при його ухваленні, просить його скасувати та ухвалити нове рішення, яким відмовити в позові в оскаржуваній частині.

Оскільки рішення суду відповідачем не оскаржується в частині стягнення майнової шкоди за понесені витрати у звязку із проведенням операції в сумі 20898,99 грн., а тому в цій частині апеляційним судом не переглядається.

Заслухавши осіб, які беруть участь у справі, перевіривши законність і обгрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційну скаргу слід задовольнити, а рішення суду першої інстанції скасувати з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено і це відповідає матеріалам справи, що 11 серпня 2013 року, приблизно о 15 годині 30 хвилин, на автодорозі сполученням смт. Іваничі - м. Нововолинськ в районі села Біличі Іваничівського району, ОСОБА_5В., керуючи автомобілем «Фольксваген Пассат», д.р.н. АС 2071 ВВ, порушив пункти 1.10, 10.1, 11.2, 11.3, 12.1, 12.3 Правил дорожнього руху України, не вибрав безпечної швидкості руху, не врахував дорожню обстановку та виїхав на зустрічну смугу руху, внаслідок чого допустив зіткнення з автомобілем марки ВАЗ-21043, д.р.н. АС3811 ВН, під керуванням ОСОБА_4

В результаті ДТП ОСОБА_4 отримав тяжкі тілесні ушкодження, що потягли за собою розлад здоровя, повязані із стійкою втратою працездатності не менш ніж на одну третину у виді консолідованого перелому кісток лівої гомілки з міграцією фіксатора, остеопорозу, комбінованої контрактури лівого колінного суглобу, що в сукупності дало потерпілому 65 відсотків втрати працездатності.

Зазначені обставини та вина відповідача встановлені вироком Іваничівського районного суду Волинської області від 21 жовтня 2014 року у кримінальному провадженні про обвинувачення ОСОБА_5 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, за яким ОСОБА_5 засуджений до покарання у вигляді позбавлення волі строком на 4 (чотири) роки без позбавлення права керування транспортними засобами. На підставі ст.1 п.«в» Закону України «Про амністію у 2014 році» від 08.04.2014 року ОСОБА_5 звільнено від призначеного покарання.

Ухвалою апеляційного суду Волинської області від 15 січня 2015 року даний вирок в частині вирішення цивільних позовів ОСОБА_4, ОСОБА_7, ОСОБА_2, ОСОБА_2 в інтересах неповнолітнього ОСОБА_8 до ОСОБА_5, Приватного акціонерного товариства «Страхова Компанія «Уніка» про стягнення майнової та моральної шкоди скасовано і в цій частині призначено новий розгляд. В решті вирок залишено без змін.

Згідно з ч. 4 ст. 61 ЦПК України вирок у кримінальному провадженні, що набрав законної сили, обовязковий для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою.

З 01.07.2014 року по 01.07.2015 року позивачу була встановлена друга група інвалідності, що підтверджується висновком МСЕК від 01 липня 2014 року (а. с. 104 ).

Відповідно до висновку судово-медичної експертизи загальна втрата працездатності становила 65% .

Рішенням Іваничівського районного суду від 29 квітня 2015 року із ПАТ «Страхова компанії «Уніка» стягнуто в користь ОСОБА_4 майнову шкоду в розмірі 50120,38 грн., яка складається із витрат на лікування в сумі 15465,38 грн., шкоди, повязаної із тимчасовою втратою працездатності, відповідно до ст. 25 Закону «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників транспортних засобів» за період з 11.08.2013 року по 01 липня 2014 року в сумі 12731 грн., а також із шкоди, повязаної із стійкою втратою працездатності в розмірі 18 мінімальних заробітних плат в сумі 21924 грн. відповідно до ст. 26 Закону, та моральну шкоду в розмірі 5000 грн. та судові витрати в розмірі 1531, 16 грн. Стягнуто з ОСОБА_5 в користь ОСОБА_4 моральну шкоду в розмірі 50 000 грн. та судові витрати в розмірі 196, 48 грн.

18.06.2015 року позивачу встановлена перша група інвалідності, що підтверджується висновком МСЕК від 22 липня 2015 року (а. с. 4).

Згідно з договором обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, укладеним між ПрАТ «Страхова компанія «Уніка» та ОСОБА_5, ліміт відповідальності за завдану шкоду життю або здоровю становить 100000,00 грн. Як вбачається з інформації, наданої на запит суду «Страховою компанією «Уніка» від 03.06.2016 року, ОСОБА_4 страховою компанією було відшкодовано 98249,05 грн., з яких : 55120,38 грн. за вказаним рішенням суду, а крім того - 23760,67 грн. добровільно оплачено витрат за лікування та доплачено страхових виплат за стійку втрату працездатності 19368 грн. у звязку з встановленням позивачу першої групи інвалідності (а. с. 68).

В судовому засіданні представники позивача підтвердили, що дійсно ОСОБА_9 зазначені суми повністю отримано від страхової компанії.

Відповідно до ст. 1187 ЦК України, яка є спеціальною по відношенню до ст. ст. 1166, 1167 ЦК України, особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого.

Згідно із ч. 1, 2 ст. 1195 ЦК України фізична або юридична особа, яка завдала шкоди каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я фізичній особі, зобов'язана відшкодувати потерпілому заробіток (дохід), втрачений ним внаслідок втрати чи зменшення професійної або загальної працездатності, а також відшкодувати додаткові витрати, викликані необхідністю посиленого харчування, санаторно-курортного лікування, придбання ліків, протезування, стороннього догляду тощо. У разі каліцтва або іншого ушкодження здоров'я фізичної особи, яка в момент завдання шкоди не працювала, розмір відшкодування визначається виходячи з розміру мінімальної заробітної плати.

Відповідно до ст. 1202 ЦК України відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоровя або смертю потерпілого, здійснюється щомісячними платежами.

За наявності обставин, які мають істотне значення, та з урахуванням матеріального становища фізичної особи, яка завдала шкоди, сума відшкодування може бути виплачена одноразово, але не більш як за три роки наперед.

Згідно із п.1 ст.22 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно - правової відповідальності власників наземних транспортних засобів"(далі Закону) при настанні страхового випадку страховик відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 23 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» шкодою, заподіяною життю та здоров'ю потерпілого у результаті ДТП, є шкода, пов'язана із стійкою втратою працездатності потерпілим.

Відповідно до ст. 26 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» шкода, пов'язана із стійкою втратою працездатності, потерпілим внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, відшкодовується у розмірах, визначених відповідно до Цивільного кодексу України.

Мінімальний розмір страхового відшкодування (регламентної виплати) за шкоду, пов'язану із стійкою втратою працездатності потерпілим внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, становить:

у разі встановлення I групи інвалідності - 36 мінімальних заробітних плат у місячному розмірі, встановлених законом на дату настання страхового випадку;

у разі встановлення II групи інвалідності - 18 мінімальних заробітних плат у місячному розмірі, встановлених законом на дату настання страхового випадку;

у разі встановлення III групи інвалідності - 12 мінімальних заробітних плат у місячному розмірі, встановлених законом на дату настання страхового випадку.

Якщо страховику (МТСБУ) не надані документи, що підтверджують розмір шкоди, пов'язаної із стійкою втратою працездатності потерпілим, або цей розмір є меншим, ніж мінімальний розмір, визначений відповідно до пункту 26.2 цієї статті, страховик (МТСБУ) здійснює відшкодування в розмірі, визначеному у пункті 26.2 цієї статті.

Відповідно до ст. 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобовязана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою.

Якщо потерпілий звернувся до страховика і одержав страхове відшкодування в розмірі, який у повному обсязі відшкодовує завдану шкоду, деліктне зобов'язання між потерпілим і особою, яка завдала шкоди, припиняється згідно зі ст. 599 ЦК України виконанням, проведеним належним чином.

Звертаючись з позовом, ОСОБА_4 просив стягнути з ОСОБА_5 в його користь розмір заподіяної йому шкоди, повязаної із втратою працездатності, всього на суму 33210 грн. 40 коп. за період з 01.07.2014 року по 31.12.2016 року (29 місяців).

Однак, як вбачається з матеріалів справи, а саме із рішення Іваничівського районного суду Волинської області від 29 квітня 2015 року (а.с.116-120), інформації, наданої на запит суду «Страховою компанією «Уніка» від 03.06.2016 року, ОСОБА_4 страховою компанією всього було відшкодовано 41292 грн. шкоди, повязаної із стійкою втратою працездатності ( 21924 грн. по рішенню Іваничівського районного суду від 29.04.2015 року + 19638грн. доплата за встановлення 1 групи інвалідності).

Тобто, страхове відшкодування, виплачене позивачу по даній справі, в повному обсязі відшкодовує завдану йому шкоду, пов"язану із стійкою втратою працездатності, згідно заявлених позовних вимог, а тому підстав для стягнення заявлених сум із ОСОБА_4 та із страхової компанії немає. А тому рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення - про відмову в позові в цій частині.

Страховою компанією ОСОБА_4 всього було відшкодовано 98249,05 грн. майнової шкоди (повязаної із тимчасовою втратою працездатності, стійкою втратою працездатності, витрати на лікування, моральна шкода), що підтверджено стороною позивача (а. с. 68).

Рішення в частині розміру та підстав для стягнення 20898, 99 грн. витрат на лікування ОСОБА_4 відповідачем не оскаржується. Однак, так як ліміт відшкодування згідно з договором страхування становить 100000,00 грн., то зі страхової компанії на користь позивача підлягає до стягнення 1750,95 грн. витрат на лікування, а не шкоди, повязаної із втратою працездатності, а решта суми, а саме 19148,04 грн. майнової шкоди, понесеної за лікування, підлягають стягненню з ОСОБА_5

Відповідно до ч. 5 ст. 88 ЦПК України якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Частиною 1 ст. 88 встановлено, що стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог.

Отже, з ПрАТ «Страхова компанія «Уніка» в дохід держави слід стягнути 46,30 грн. судового збору та з ОСОБА_5 в дохід держави 504, 90 грн. судового збору.

Судові витрати за надання правової допомоги в користь ОСОБА_4 з відповідачів не підлягають до стягнення, оскільки доказів їх понесення позивач суду не надав.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 309, 314, 316, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів,-

вирішила:

Апеляційну скаргу відповідача ОСОБА_5, подану його представником ОСОБА_3, задовольнити.

Рішення Іваничівського районного суду Волинської області від 23 червня 2016 року в даній справі скасувати і ухвалити нове рішення.

Позов задовольнити частково

Стягнути з Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Уніка» в користь ОСОБА_4 1750 (одна тисяча сімсот пятдесят) грн. 95 коп. майнової шкоди за лікування.

Стягнути з ОСОБА_5 в користь ОСОБА_4 19148 (девятнадцять тисяч сто сорок вісім) грн. 04 коп. майнової шкоди, понесеної за лікування.

Стягнути в дохід держави з Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Уніка» - 46,30 грн. судового збору та з ОСОБА_5 в дохід держави 504, 90 грн. судового збору.

В решті позовних вимог відмовити.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення і може бути оскаржене до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання ним законної сили.

Головуючий

Судді: