Номер провадження 2/756/876/16
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 вересня 2016 року Оболонський районний суд м.Києва в складі:

головуючого - судді - Кричиної А.В.,

при секретарі - Чепис О.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Києві цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПРАВЕКС-БАНК» до ОСОБА_1, ОСОБА_2 про стягнення кредитної заборгованості, -

В С Т А Н О В И В :

Позивач звернувся з позовом до відповідача про стягнення заборгованості, згідно якого, просив стягнути солідарно з відповідачів на користь ПАТ КБ «ПРАВЕКС-БАНК» заборгованість за кредитним договором № 559-024/07Р від 22.10.2007 року в розмірі 53450,63 дол. США та понесені судові витрати в розмірі 3 654,00 грн. в рівних частках. Свої вимоги обґрунтовує тим, що 22.10.2007 року між ОСОБА_3 та АКБ «ПРАВЕКС-БАНК», правонаступником якого є ПАТ КБ «ПРАВЕКС-БАНК», укладено зазначений кредитний договір, згідно умов якого банк надав кредит в іноземній валюті в розмірі 23008,00 дол. США, строком до 22.10.2014 року зі сплатою 11,99 % річних. Позивач належним чином виконав свої зобов'язання за кредитним договором та надав позичальнику вказані кошти, що підтверджується заявою на видачу готівки від 22.10.2007 року. В якості забезпечення належного виконання позичальником своїх зобов'язань за договором між банком та ОСОБА_2 укладено договір поруки № 559-024/07Р від 22.10.2007 року, згідно умов якого поручитель зобов'язується нести солідарну відповідальність перед банком за виконання позичальником в повному обсязі зобов'язань за кредитним договором. Строк дії договору поруки згідно п.4.1 встановлений до 22.10.2017 року. 09.07.2015 року на адресу позичальника та 05.06.2015 року на адресу поручителя були направлені вимоги про усунення порушення зобов'язань за кредитним договором у тридцяти денний строк з дня отримання вимоги.

Представник позивача в суд позовні вимоги підтримав просив їх задовольнити, при цьому зазначив, що вважає строк позовної давності стягувачем не пропущений оскільки вимоги про сплату заборгованості були направлені відповідачам в червні та липні 2015 року.

Відповідачі в судовому засіданні заперечували проти позову, просили застосувати позовну давність до позовних вимог банку та відмовити у їх задоволені.

Суд, заслухавши пояснення представника позивача, відповідачів, дослідивши письмові докази по справі, прийшов до висновку, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що 22.10.2007 року між АКБ « ПРАВЕКС-БАНК» та ОСОБА_1 укладено кредитний договір № 559-024/07Р та договір про внесення змін та доповнень до кредитного договору № 559-024/07Р від 05.01.2009 року, згідно умов яких банк надав кредит в іноземній валюті в розмірі 23008,00 дол. США, строком до 11.10.2015 року (а.с. 15-19),зі сплатою 11.99 відсотків річних до 10.11.2008 року та 12.99 річних з 11.11.2008 року до 22.10.2015 року.

Відповідно до копії заяви про видачу готівки та квитанції про здійснення валютно-обмінної операції ОСОБА_1 отримала вказаний розмір кредитних коштів 22.10.2007 року. ( а.с.20)

Відповідно до вимог ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України.

Згідно ст. 530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Згідно ч. 1 ст. 549 ЦК України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання.

Згідно ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Як зазначається в ст. 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Одним із видів порушення зобов'язання є прострочення - невиконання зобов'язання в обумовлений сторонами строк.

Зобов'язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події (ч. 1 ст. 530 ЦК України).

Згідно ст. 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів.

В забезпечення виконання умов вказаного кредитного договору 22.10.2007 року між Акціонерним комерційним банком « ПРАВЕКС-БАНК» та ОСОБА_2 укладено договір поруки № 559-024/07Р, згідно умов якого поручитель зобов'язується нести солідарну відповідальність перед банком за виконання позичальником в повному обсязі зобов'язань за кредитним договором № 559-024/07Р від 22.10.2007 року. (а.с. 28) 12.01.2009 року між сторонами укладено договір про внесення змін та доповнень до договору поруки № 559-024/07Р, яким встановлено, що договір діє до 22.10.2018 року. (а.с. 29)

Згідно статті 554 Цивільного кодексу України, у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя.

Відповідно до ч. 1 ст. 553 ЦК України, за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником.

Відповідно до ст. 543 ЦК України, у разі солідарного обов'язку боржників (солідарних боржників), кредитор має право вимагати виконання обов'язку частково або в повному обсязі як від усіх боржників разом, так і від будь-кого з них окремо.

Відповідно до ч. 4 ст. 559 ЦК України порука припиняється після закінчення строку, встановленому в договорі поруки. У разі, якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання не пред'явив вимоги до поручителя. Якщо строк основного зобов'язання не встановлений або встановлений моментом пред'явлення вимоги, порука припиняється, якщо кредитор не пред'явить позову до поручителя протягом одного року від дня укладення договору поруки.

Виходячи із положень частини четвертої статті 559 ЦК України суд приходить до висновку про те, що вимогу до поручителя про виконання ним солідарного з боржником зобов'язання за договором повинно бути пред'явлено в судовому порядку в межах строку дії поруки, то б то протягом шести місяців з моменту настання строку погашення чергового платежу за основним зобов'язанням (якщо умовами договору передбачено погашення кредиту періодичними платежами) або з дня, встановленого кредитором для дострокового погашення кредиту в порядку реалізації ним свого права, передбаченого частиною другою статті 1050 ЦК України, або з дня настання строку виконання основного зобов'язання (у разі якщо кредит повинен бути погашений одноразовим платежем).

А відтак, закінчення строку, установленого договором поруки, так само як сплив шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання або одного року від дня укладення договору поруки, якщо строк основного зобов'язання не встановлений, припиняє поруку за умови, що кредитор протягом строку дії поруки не звернувся з позовом до поручителя.

Договором поруки у п. 4.2. визначено, що у всьому, що не передбачено даним договором, сторони керуються чинним законодавством України. (а.с.23)

Враховуючи ту обставину, що вимог до поручителя до 10.07.2009 року, то б то протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання, а саме сплати чергового платежа боржником до 10.01.2009 року, позивач не пред'явив, у відповідності до вимог ч.4 ст. 559 ЦК України порука ОСОБА_2 припинилась, а отже вимоги пред'явлені до вказаного боржника не підлягають задоволенню.

Крім того, аналізуючи норми ст. ст. 261, 530, 631 ЦК України, слід дійти висновку про те, що у разі порушення боржником строків сплати чергових платежів, передбачених договором, відповідно до ч. 2 ст. 1050 ЦК України кредитор протягом всього часу - до закінчення строку виконання останнього зобов'язання вправі заявити вимоги про дострокове повернення тієї частини позики, що підлягає сплаті разом з нарахованими процентами, а також стягнути несплачені до моменту звернення кредитора до суду з позовом щомісячні платежі (з процентами) в межах позовної давності щодо кожного із цих платежів. Перебіг позовної давності буде починатись залежно від закінчення строку сплати кожного із щомісячних платежів.

Відповідно до ст. 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (частина четверта статті 267 ЦК України).

Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (стаття 257 ЦК України). Для окремих видів вимог законом встановлена спеціальна позовна давність. Зокрема, частина друга ст. 258 ЦК України передбачає, що позовна давність в один рік застосовується до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені).

Відповідно до ст. 253 ЦК України перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов'язано його початок.

Згідно зі статтею 266 ЦК України зі спливом позовної давності до основної вимоги вважається, що позовна давність спливла і до додаткової вимоги (зокрема, стягнення неустойки).

Як вбачається з розрахунку заборгованості останній платіж відповідачкою ОСОБА_1 був здійснений 10.12.2008 року, отже строк позовної давності сплив 10.01.2012 року. Суд не вважає, вимоги банку до відповідачів про усунення порушення зобов'язань за кредитним договором належним доказом пред'явлення вимог до боржників в межах строку позовної давності, оскільки вказані вимоги були направлені вже після його спливу. ( а.с.7-10)

Отже, у зв'язку зі зверненням позивача до суду з заявою після спливу трирічного строку позовної давності, відповідно до положень ч. 4 ст. 267 ЦК України сплив позовної давності про застосування якої заявлено ОСОБА_1 є підставою для відмови позивачу у позові.

На підставі викладеного, ґрунтуючись на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, судом не встановлено правових підстав для задоволення позовних вимог позивача.

Керуючись ст. ст. 10, 15, 58, 60, 61, 74, 88, 169, 208, 209, 212-215, 224-226 ЦПК України, ст.ст. 253, 256, 258, 261, 266-267, 530, 631, 1050 ЦК України, суд -

В И Р І Ш И В :

Відмовити в задоволені позовних вимог Публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПРАВЕКС-БАНК» до ОСОБА_1, ОСОБА_2 про стягнення кредитної заборгованості в повному обсязі.

Апеляційну скаргу може бути подано до Апеляційного суду м.Києва через Оболонський районний суд м.Києва протягом десяти днів з дня проголошення рішення. Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи Апеляційним судом м.Києва.

Суддя